Справа № 826/1271/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м. Київ
К/800/38066/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Шведа Е.Ю.,

суддів
Горбатюка С.А.,

Мороз
Л.Л.,

секретар судового засідання
Щавінська С.В.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника ПАТ «Фінанс Банк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за

касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Фінанс Банк»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року

у справі № 826/1271/14

за позовом ОСОБА_5

до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Коломієць
Олени Георгіївни, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві

про скасування рішення, визнання
протиправною бездіяльності,

встановив:

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Державного
реєстратора Реєстраційної служби ГУЮ у
м. Києві Коломієць О.Г., Реєстраційної
служби ГУЮ у м. Києві, в якому просив
визнати неправомірними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Коломієць О.Г. щодо відмови у державній
реєстрації права власності на
виробничий корпус літ. «А», загальною
площею 3863,5 кв. м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 за позивачем;
зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ у
м. Києві провести державну реєстрацію
права власності на виробничий корпус
літ. «А», загальною площею 3863,5 кв. м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
позивачем.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено. Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2014 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову постанову, якою позов задоволено.

У касаційній скарзі ПАТ «Фінанс Банк»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування судами обставин
справи, просить рішення суду
апеляційної інстанції скасувати,
залишити в силі постанову суду першої
інстанції. Вимоги касаційної скарги
мотивовані тим, що виробничий корпус
літ. «А», загальною площею 3863,5 кв. м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 не
прийнятий у встановленому
законодавством порядку в експлуатацію,
що є перешкодою для реєстрації такого
об'єкту, а також те, що існує
зареєстроване обтяження на вказаний
об'єкт, а саме зазначений об'єкт
знаходиться під іпотекою та його
іпотедержателем є ПАТ «Фінанс Банк», що
також є перешкодою для реєстрації
такого об'єкту.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Фінанс Банк» касаційну скаргу
підтримав, просив задовольнити з
підстав, викладених в ній, представники
позивача заперечила проти її
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, їх представників, що з'явились,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
суд дійшов наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини. 22
січня 2014 року представником позивача
ОСОБА_2 подано відповідачу заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності).

Разом з вказаною заявою подано:
технічний паспорт від 11.09.2008, виданий
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
витяг № 27681852, виданий 18.10.2010 Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12.12.2008, від 28.08.2013, ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2013,
копію довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера, копію
паспорта громадянина України, копію
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера позивача,
копія довіреності № 574-421 від 30.12.2013,
копію паспорта громадянина Ірландії.

27 січня 2014 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби ГУЮ у м. Києві Коломієць О.Г.,
розглянувши вказану заяву про державну
реєстрацію прав права власності на
виробничий корпус, що розташований за
адресою АДРЕСА_1, прийняв рішення
відмовити у державній реєстрації права
власності.

Рішення про відмову в державній
реєстрації мотивоване тим, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна та об'єкт
нерухомого майна не прийнято в
експлуатацію, тоді як наведена
обставина є необхідною умовою
реєстрації прав на такий об'єкт.

Вважаючи такі дії державного
реєстратора неправомірними, позивач
звернувся до суду з позовом про
визнання неправомірними дій
державного реєстратора та зобов'язання
його вчинити певні дії.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову та
задовольняючи позов, виходив з того, що
право власності на виробничий корпус,
що розташований за адресою АДРЕСА_1
належить позивачу на праві приватної
власності на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12.12.2008, на підставі якого в
свою чергу КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» провело державну
реєстрацію 18.10.2010. Також, рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.08.2013, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
12.12.2013 витребувано на користь позивача
майно, що складається з виробничого
корпусу (літера «А») загальною площею
3863,5 кв. м., розташованого за адресою
АДРЕСА_1. Враховуючи наведені рішення
судів та ту обставину, що приміщення
виробничого корпусу розташованого за
адресою АДРЕСА_1 було раніше прийнято в
експлуатацію, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Суд касаційної інстанції погоджується
з таким висновком суду апеляційної
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Ст. 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Ч. 1 ст. 24 вказаного закону передбачено
випадки відмови у держаній реєстрації
прав та їх обтяжень.

При цьому, ч. 4 зазначеної статті
визначено, що відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 26.02.2013,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013 по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, треті особи: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 про визнання правочинів
недійсними позов задоволено частково.
Визнано недійсним свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів від
тридцятого березня дві тисячі
дванадцятого року, видане приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, яке
посвідчує, що ОСОБА_8 належить на праві
власності майно, що складається з
виробничого корпусу (літера А),
загальною площею 3863,5 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстроване в реєстрі за № 990.

Також, рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 28.08.2013,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2013
позов задоволено частково. Вирішено
витребувати від ТОВ «РКК» на користь
ОСОБА_5 майно, що складається з
виробничого корпусу (літера А)
загальною площею 3863,5 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, приміщення виробничого
корпусу (літ. А), загальною площею 3863,5
кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_5 на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12.12.2008, яке набрало законної
сили, та на підставі якого КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» провело
державну реєстрацію 18.10.2010.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції, посилаючись на ч. 2 ст. 72 КАС
України та взявши до уваги обставини,
встановлені наведеними судовими
рішенням дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
відмови реєструвати право власності на
виробничий корпус літ. «А» загальною
площею 3863,5 кв. м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 за позивачем.

При цьому суд касаційної інстанції не
приймає до уваги доводи ПАТ «Фінанс
Банк» щодо наявного зареєстрованого
обтяження на вказаний об'єкт та
здійснення його реконструкції,
наслідком чого є необхідність введення
його в експлуатацію, як на підставу
правомірності відмови державного
реєстратора вчинити реєстраційні дії,
з огляду на те, що державний реєстратор
зобов'язаний був здійснити
реєстраційні дії на підставі рішення
суду, яке набрало законної сили та є
обов'язковим до виконання, відповідно
до конституційного принципу,
закріпленого в ч. 5 ст. 124 Конституції
України та ст. 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Підстави для задоволення касаційної
скарги відсутні. Доводи касаційної
скарги, не спростовують висновку суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судом
апеляційної інстанції ухвалено
обґрунтоване рішення, яке постановлене
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись статтями 220, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фінанс Банк»
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та не підлягає оскарженню,
проте може бути переглянута з підстав,
у строк та у порядку, визначених
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Е.Ю. Швед

Судді
С.А. Горбатюк

Л.Л. Мороз