Справа № 826/1806/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1806/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Шостака О.О.,

суддів: Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі: Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельна
компанія ВІСТ" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
"01" квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельна компанія ВІСТ" до
Київської міжрегіональної митниця
Міндоходів, Головного управління
державної казначейської служби у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення та стягнення
грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Торгівельна компанія ВІСТ"
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниця Міндоходів,
Головного управління державної
казначейської служби у м. Києві, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів №100260000/2013/200513/2 від 13.08.2013р.;
стягнути з Державного бюджету на
користь позивача 73 926,45грн., з них: мито
в сумі 14216,63грн. ПДВ в сумі 59 709,83грн.,
безпідставно виплачених за ВМД
№100260000/2013/109406 від 13.08.2013р.; стягнути з
Державного бюджету на користь позивача
40 094,67грн., з них: мито сумі 7 710,52грн.,
ПДВ в сумі 32384,15грн. безпідставно
сплачених за ВМД №100260000/2013/110898 від
06.09.2013р. Всього стягнути на користь
позивача з державного бюджету України
114 021,12грн., з яких ПДВ 92093,98 грн., ввізне
мито 21 927,15грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
"01" квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення вимог позивача
в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку відмову в
задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
ТОВ «Торгівельна компанія ВІСТ»
протягом 2013р. імпортувало та територію
України товар - метисні вироби, на
підставі зовнішньоекономічного
контракту між ТОВ «Торгівельна
компанія ВІСТ» та компанією Jiashan Eversshine
International Trade Co Ltd. від 28.05.2010р. №100528/1.

Позивач подав до Київської
регіональної митниці митну декларацію
№100260000/2013/109350 від 12.08.2013 р., у якій вказав
митну вартість товару за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), а також наступні
документи (вказані в графі 44 ВМД): за ВМД
№ 100260000/2013/10109350 від 12.08.2013 p.:контракт №
100528/1 від 28.05.2010 p.;інвойс № ES 13-Т9700 від
18.06.2013 р. на суму 67 582,71 доларів СІЛА;
платіжне доручення № 52 від 30.07.2013 р. на
суму 67 582,71 доларів США;проформу-інвойс
№ VIST 13-05 від 20.03.2013 p.;пакувальний
лист;сертифікат
походження;специфікацію № ESH 04/05-13 від
18.06.2013 p.; договір на експедиційні
послуги № КН 95 FS від 12.10.2011 p.;довідку про
вартість транспорту № 205 від 15.06.2013p.;
коносамент; транспортну (залізничну)
накладну; сертифікат походження;
прайс-лист виробника;калькуляцію від
виробника б/н;копію експортної
декларації.

Після здійснення співставлення митної
вартості подібних за якісними
характеристиками товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, та
аналізу наданих документів у посадової
особи митного органу виникли сумніви
стосовно заявленої декларантом митної
вартості, оскільки було встановлено, що
рівень заявленої митної вартості
значно менший від рівня цін на подібні
товари, митне оформлення яких вже
здійснено, та документи, подані до
митного оформлення для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
містять розбіжності, а саме: в інвойсі
від 18.06.2013 №ES13-T9700 на суму 67582.71 USD
зазначено, що він відповідає проформам
-інвойсам від 15.03.2013 №VIST 13-04 на суму 33037.60
USD та від 20.03.2013 №VIST 13-05 на суму 35157.25 USD,
тому загальна сума складає 68194,85 USD;
відповідно до пункту 3.1 додатку від
09.01.2013 №6 до контракту від 28.05.2010 платежі
здійснюються наступним чином : 10%
попередня оплата відповідно до
проформи-інвойсу та балансова оплата
відповідно інвойсу протягом 90днів
після відвантаження на підставі копії
коносаменту можливо частинами;
відповідно до пункту 3.2 додатку від
09.01.2013 №6 до контракту від 28.05.2010 можливі
інші умови оплати відповідно
проформи-інвойсу у тому випадку коли
строки виробництва відрізняються від
тих, що вказані в контракті. Ці умови
зазначаються в проформі-інвойсах та
інвойсах; в інвойсі від 18.06.2013 умови
оплати за товар не зазначені. В
проформі-інвойсах від 15.03.2013 № VIST13-04 та
від20.03.2013 №VIST13- 05 зазначено строки
оплати протягом 20 днів від дати
коносаменту. До митного оформлення
подано платіжне доручення в іноземній
валюті від 30.07.2013 №52 тоді як дата
коносаменту 25.06.2013р.; для підтвердження
витрат на перевезення товару від м.
Шанхай (Китай) до кордону України ТОВ
«Торговельна компанія ВІСТ» надано
довідку про вартість міжнародних
транспортно-експедиційних послуг від
15.07.2013 №1/05 ДП «Кюне і Нагель». Разом з
тим відповідно до статті 9 ЗУ від 01.07.2004
№1955-IV «Про транспортно-експедиційну
діяльність» підтвердженням витрат
експедитора є документи (рахунки,
накладні тощо) видані суб 'єктами
господарювання що долучались до
виконання договору транспортно-
експедиційних послуг; в довідці про
вартість транспортно-експедиційних
послуг зазначено перевезення
маршрутом Шанхай-Одеса, проте в інвойсі
та специфікації умови поставки (FOB-Tianjin).

Декларанту запропоновано надати
додаткові документи відповідно до ч.3
та ч.4 ст.53 МКУ, а саме:виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними або/та подібними
оцінюваним товарам.

Позивачем на вимогу митного органу
надано наступні додаткові документи:
виписку з бухгалтерської документації,
біржові ціни на сировину за травень
місяць; прайс-лист заводу виробника.

Як встановлено судом першої інстанції
ТОВ «Торгівельна компанія ВІСТ» не
надано до митного органу висновки про
вартісні та якісні характеристики
товару, підготовлені спеціальними
організаціями.

За результатами проведеного контролю
митної вартості товару, у зв'язку з
ненаданням повного пакету
витребовуваних додаткових документів,
відповідачем прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
позивача №100260000/2013/200513/2 від 13.08.2013 р.,
відповідно до якого митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються: документи,
що подані декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості відповідно до ч.2 ст.53МКУ,
містять розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів. Митна вартість визначена із
застосуванням резервного методу.

Непогоджуючись із прийнятим
відповідачем рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано всі необхідні
документи для визначення митної
вартості за основним методом, а саме за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

З вказаними висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 88 Митного кодексу
України декларант виконує всі
обов'язки і несе у повному обсязі
відповідальність, передбачену цим
Кодексом, незалежно від того, чи він є
власником товарів і транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України, митним брокером
чи іншою уповноваженою особою.
Декларант зобов'язаний: здійснити
декларування товарів і транспортних
засобів відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари і
транспортні засоби для митного
контролю і митного оформлення; надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур; сплатити податки і збори.

Згідно зі статтею 259 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Статтею 260 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.
Порядок визначення митної вартості
товарів поширюється на товари, які
переміщуються через митний кордон
України. Для цілей визначення митної
вартості використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості. Методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Статтею 262 Митного кодексу України
передбачено, що митна вартість товарів
і метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості. Порядок та умови
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до частин першої та другої
статті 264 Митного кодексу України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з приписами статті 265 Митного
кодексу України митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу. Такий
контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.
Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України встановлено такі основні
методи для визначення митної вартості
імпортованих в Україну товарів: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості була проаналізована
інформація, що містилась у
товаросупровідних документах, наданих
до митного оформлення, цінова
інформація на подібні/ідентичні
товари, що ввозились на митну територію
України, після аналізу яких виникли
сумніви стосовно заявленої
декларантом митної вартості.

При цьому, відповідач запропонував
декларанту надати письмові документи
для підтвердження митної вартості.

Разом з тим, відповідачем проведено
процедуру консультації з декларантом,
з метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості товару
на підставі інформації, яка наявна у
декларанта та у митного органу, про що
зазначено у графі 33 оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі, невірно визначено митну
вартість товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються. (п.8 ст.55 Митного кодексу).

Підсумовуючи вищевикладене, беручи до
уваги виключну компетенцію митних
органів в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості, право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, колегія
суддів вважає, що відповідач мав право
вимагати надання позивачем додаткових
документів.

Однак, з'ясовуючи питання щодо
достатності наданих декларантом
додаткових документів, обов'язковому
врахуванню підлягає те, що митниця може
вимагати, а суб'єкт господарювання має
надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару. Надання неналежних
документів не може вважатись
виконанням вимог митного органу щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
10.04.2012 у справі №К-20026/10.

Матеріалами справи підтверджено, що
виконання вимоги митного органу щодо
надання додаткових документів
позивачем не виконано в повному обсязі.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. (п.2 ст.58 Митного кодексу)

Згідно п.2. ст.59 Митного кодексу, при
застосуванні цього методу визначення
митної вартості за основу береться
прийнята митним органом вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як:1) фізичні
характеристики;2) якість та репутація
на ринку;3) країна виробництва;4)
виробник.

Зі змісту п.7. ст.55 Митного кодексу
випливає, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що дії відповідача повністю
відповідають вимогам закону, а тому
підстав для скасування оскаржуваного
рішення Київської міжрегіональної
митниці про коригування митної
вартості немає.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, положення нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції прийшов до законного та
обґрунтованого висновку про право
позивача на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 159, 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельна
компанія ВІСТ"- відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "01" квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.