Справа № К/9991/16844/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/16844/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Головчук С.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 червня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 березня 2011 року в справі за його
позовом до прокуратури Чернівецької
області про визнання дій
протиправними,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
та зобов'язати відповідача надати
копію постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи,
прийнятої за результатами перевірки
його заяви про злочин.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 червня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач ставить
питання про скасування судових рішень
та направлення справи на новий розгляд.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09 листопада 2007 року
Генеральною прокуратурою України
доручено прокуратурі Чернівецької
області провести додаткову перевірку з
питань, викладених у заявах позивача
про злочин.

Листом від 14 листопада 2007 року
прокуратура Чернівецької області
зобов'язала прокурора Першотравневого
району міста Чернівці надати матеріали
кримінальної справи, порушеної по
факту нанесення ОСОБА_4 тілесних
ушкоджень за ознаками злочину,
передбаченого статтею 122 Кримінального
кодексу України, а також матеріали
перевірки за його зверненнями.

На виконання доручення Генеральної
прокуратури України від 09 листопада 2007
року прокуратурою Чернівецької
області проведено додаткову перевірку
по викладених у заявах та зверненнях
позивача обставинах, прокуратурою
Першотравневого району міста Чернівці
проведено додаткове опитування
позивача та в результаті даного
опитування встановлено, що вказані ним
події відбувалися упродовж 1991-1996 років.

Про хід подій за зверненням та наслідки
проведених процесуальних дій по
за-явах позивач повідомлявся листами
прокуратури Чернівецької області у
2008-2009 роках.

З аналогічними заявами про геноцид
позивач неодноразово звертався в
право-охоронні органи та за їх
розглядом у 2007 році було відмовлено в
порушенні кримінальної справи. Дані
постанови оскаржувалися позивачем у
судовому порядку та були залишені без
змін. Повторний розгляд та прийняття
рішення за аналогічними заявами тієї ж
особи з винесенням відповідної
постанови законодавством не
передбачено.

13 лютого 2009 року позивач звернулася до
прокуратури Чернівецької області із
заявою про видачу копії постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи для подальшого її оскарження у
порядку статті 236-1 Кримінального
процесуального кодексу України.

16 березня 2009 року прокуратура
Чернівецької області повідомила про
хід розгляду його звернень та те, що
рішення в порядку Кримінального
процесуального кодексу України не
приймалося, оскільки за наведеними
фактами рішення були прийняті раніше, а
також роз'яснено право ознайомитися з
матеріалами перевірок в приміщенні
прокуратури Першотравневого району
міста Чернівці (лист від 16 березня 2009
року №04/2-2002-98).

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2
вказаного Кодексу завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 вказаного Кодексу компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є публічно-правовий спір, який випливає
із здійснення суб'єктом владних
повноважень управлінських функцій.

Органи дізнання, слідства та
прокуратури під час перевірки заяви
про злочин, досудового слідства
виконують не владні управлінські
функції, а владні процесуальні функції
й спори, що пов'язані з такими
повноваженнями не належать до
юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, чинного на час
виникнення спірних правовідносин, дії
органів дізнання, слідчого, прокурора
можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами частин першої та
другої статті 3
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року провадження в
кримінальних справах на території
України здійснювалося за правилами
цього Кодексу. При провадженні в
кримінальній справі застосовується
кримінально-процесуальний закон, який
діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового
розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до статті 2
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року були охорона прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, які беруть у ньому
участь, а також швидке і повне
роз-криття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний.

Фактичним предметом спору в даній
справі є оскарження дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - прокурора щодо заяви про
злочин, тобто оскарження процесуальних
дій, які регулювалися
Кримінально-процесуальним кодексом
України 1960 року.

Отже, спірні відносини, що виникли між
сторонами в даній справі не є
управлінськими, а повноваження
відповідача в цих правовідносинах
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав позивача, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимагав би від
адміністративного суду перевірки
дотримання відповідачами вимог
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та на відновлення порушених
у рамках кримінального процесу прав
заявника.

За таких обставин вимоги про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів слідства та
прокуратури щодо порушення
кримінальної справи та досудового
слідства повинні розглядатися у межах
кримінального, а не адміністративного
судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, суд
закриває провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 червня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 березня 2011 року скасувати,
провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Головчук
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/