Справа № 511/2980/13-а (2а/511/43/13)
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/4442/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області про визнання дій
протиправними, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного Фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області на постанову
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 01 листопада 2013
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області, у якому просила визнати
відмову відповідача у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до вимог частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» протиправною.

Зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вимог частини 3 статті 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» з 1 січня 2012 року.

Постановою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 01
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року було змінено постанову суду
першої інстанції. Резолютивну частину
постанови викладено у наступній
редакції: «Визнати відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області щодо перерахунку та виплати
ОСОБА_3 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» -
протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Роздільнянському
районі Одеської області здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_3
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
починаючи з 1 квітня 2013 року, виходячи з
80% місячної заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки № 5-2019/13 від 18.06.2013р.
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Одеській
області про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
утримання судді у відставці ОСОБА_3

Позовні вимоги за період з 1 січня 2012р.
до 31 березня 2013р. залишити без
розгляду».

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного Фонду
України в Роздільнянському районі
Одеської області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Верховної
Ради України № 19-V від 21 липня 2006 року
ОСОБА_3 звільнена з посади судді
Роздільнянського районного суду
Одеської області у відставку, а з 22
липня 2006 року, їй призначено довічне
грошове утримання на підставі статті 43
Закону України «Про статус суддів».

18 червня 2013 року ОСОБА_3 видано довідку
№ 5-2019/13 про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
згідно якої заробітна плата ОСОБА_3, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, склала 18 352 грн.

26 червня 2013 року рішенням № 36 УПФ
відмовлено у перерахунку пенсії
відповідно до статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» на
підставі вищезазначеної довідки.
Підставою для відмови стало те, що
позивачка працювала суддею
Роздільнянського районного суду
Одеської області, а не Конституційного
суду України. Відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» право на перерахунок з
більшого заробітку мають лише судді
Конституційного суду України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач має право на
перерахунок довічного грошового
утримання відповідно до частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів» (в
редакції чинній на час призначення
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання) судді, який вийшов
у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня
2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону).

Максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Аналізуючи зазначені норми, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій та вважає що розрахунок
розміру довічного грошового утримання
позивача слід здійснювати з заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді, відповідно до частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Крім того, суд касаційної інстанції
зазначає, що положення частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України від 8 липня 2011 року №
3668-VI визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013, тобто з цього
часу визнані неконституційними
положення частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Частиною четвертою статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» передбачено, що у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Враховуючи те, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці і розмір пенсії колишнього
державного службовця залежать від суми
грошового утримання діючого судді
(заробітної плати працюючого на
відповідній посаді державного
службовця), та виходячи з принципу
єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, задовольняючи позов, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
відмови ОСОБА_3 у перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з
урахуванням зміни розміру щомісячної
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді на підставі
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації.

Крім того, змінюючи постанову суду
першої інстанції, апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
враховуючи строк звернення позивача до
суду, його порушені права до 31 березня
2013 року не можуть бути поновлені
внаслідок пропуску ним без поважних
причин строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
змінена судом апеляційної інстанції,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції у
незміненій частині та постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вони прийняті з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Роздільнянського районного
суду Одеської області від 01 листопада
2013 року у незміненій частині та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: