Справа № 810/7118/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І.,
Файдюка В.В.,

за участю секретаря Муханькової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги № Ф-2059-17 від 16 грудня
2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправною та скасовано вимогу
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 16 грудня 2013 року № Ф-2059-17.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні позову. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що судом
першої інстанції були неповно
з'ясовані обставини, що мали суттєве
значення для вирішення справи та
допущені порушення норм
процесуального та матеріального права.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ у
місті Бучі Київської області та
отримує пенсію за віком (пенсійне
посвідчення № НОМЕР_1 Серії НОМЕР_2.
Також позивач є особою, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, має
відповідне посвідчення Серії НОМЕР_3

17 лютого 1993 року позивач зареєстрована
як фізична особа-підприємець
виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області та є
платником єдиного податку.

Ірпінською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області 16 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_2
направлена вимога № Ф - 2059-17 про сплату
боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до вказаної вимоги, у
позивача утворилась заборгованість зі
сплати такого єдиного внеску станом на
31 жовтня 2013 року у сумі 5 798, 33 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, позивач звернулася до суду з
даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що так як в силу положень пункту 4
частини першої статті 4 Закону України
від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
позивач є звільненим від сплати
єдиного соціального внеску, вимоги
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області щодо сплати недоїмки за єдиним
внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування є
незаконними і підлягають скасуванню
судом.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Частиною 4 статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
державне соціальне страхування»
передбачено, що особи, зазначені в п. 4
ч.1 цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачені такі види
пенсійних виплат, як пенсія за віком,
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання ( в т. ч.
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства) та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Умови
її призначення за віком визначені ст. 26
зазначеного Закону.

Це вказує на те, що від сплати
єдиного внеску звільняються
пенсіонери, пенсія яких призначена
відповідно до положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон України
№ 796) особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону
України № 796 для встановлення пільг і
компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи:
особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони станом на
01.01.1993 прожили або відпрацювали чи
постійно навчалися у цій зоні не менше
чотирьох років, - категорія 4.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачу пенсія призначена на
підставі статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Дана
обставина лише підтверджує той факт, що
позивач вийшов на пенсію саме за віком,
хоч і на пільгових умовах, що і
зазначається у його пенсійному
посвідченні.

Колегія суддів вважає, що
знижений граничний вік виходу на
пенсію осіб, які підпадають під дію ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не є
підставою для висновку про виплату
пенсії позивачу з інших підстав і він є
пенсіонером в розумінні визначення
поняття «пенсіонер», яке дається у
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

А тому на позивача, як на
пенсіонера в розумінні норм
вищенаведеного Закону, поширюються
положення ч.4 ст.4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». З огляду на те,
що такі пенсіонери за віком можуть бути
платниками єдиного соціального внеску
виключно на добровільних засадах, суд
першої інстанції при розгляді даної
справи обґрунтовано дійшов до висновку
про неправомірність дій відповідача
щодо зобов'язання позивача сплачувати
єдиний соціальний внесок.

Крім того, колегія суддів
зазначає, що згідно з ч. 7 ст. 1 Закону
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» (далі -
Закон № 3609-VI) ст. 4 Закону № 2464-VI
доповнено ч. 4, згідно з якою особи, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ці зміни відповідно до ч. 1 розділу
II Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 3609-VI набули чинності з дня,
наступного за днем його опублікування,
а саме з 06.08.2011.

Таким чином, вимога від 16 грудня
2013 року № Ф - 2059-17 про сплату недоїмки за
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі 5
798, 33 грн. є незаконною і підлягає
скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення
адміністративного позову, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Відповідно до частини 1 статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.