Справа № 813/7061/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/14553/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Золочівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди, провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року та постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- скасувати винесену йому догану від
19.08.2013 року за прогул, як таку, що не
відповідає дійсним обставинам;

- визнати наказ Золочівської ОДПІ № 9-0
від 19.08.2013 року «Про звільнення з
роботи» протиправним та скасувати;

- поновити його на посаді головного
державного податкового інспектора
відділу інформатизації та обліку
платників податків Золочівської ОДПІ;

- стягнути із Золочівської ОДПІ на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу з дня
звільнення до фактичного дня
поновлення на роботі;

- стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 5000 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відбулися зміни в
організації виробництва і праці
відповідача у зв'язку із проведеною
реорганізацією, що мало наслідком
скорочення штату працівників, а тому
позивача правомірно звільнено із
займаної посади.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що ухвалені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
про ухвалення нової постанови, якою
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що відповідач не врахував
переважне право позивача на залишення
на роботі, не запропонував інше місце
роботи при попередженні про
звільнення, у позивача не відбулося
реорганізації, крім того відповідач
безпідставно оголосив догану.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Позивач переведений 06.02.2013 року на
посаду головного державного
податкового інспектора відділу
інформатизації та обліку платників
податків на час відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами ОСОБА_5, як
такого що успішно пройшов стажування.

Наказом Голови комісії з проведення
реорганізації Золочівської ОДПI,
начальника Золочівської ОДПІ
Первухіної О.П. №9-о від 19.08.2013 року
(а.с.11) позивача звільнено з 19.08.2013 року
із займаної посади головного
державного податкового інспектора
відділу інформатизації та обліку
платників податків Золочівської МДПІ у
зв'язку з реорганізацією та
скороченням штатної чисельності
Золочівської МДПІ відповідно до п. 1 ст.
40 Кодексу законів про працю України з
виплатою грошової компенсації за
невикористану відпустку та вихідною
допомогою у розмірі середньомісячного
заробітку.

Також у п.1 зазначеного наказу вказано,
що за порушення трудової дисципліни, а
саме відсутність на робочому місці
19.08.2013 року головний державний
податковий інспектор відділу
автоматизації та обліку платників
податків Золочівської МДП ОСОБА_4
заслуговує на притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

Спірний наказ, як зазначено у
преамбулі, видано відповідачем на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України від 20.03.2013 № 229 «Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів», наказу ДПС України
від 26.04.2013 року № 11 «Про реорганізацію
ДПС в окремих областях, містах Києві та
Севастополі, Центрального офісу»,
наказів Міністерства доходів і зборів
України від 26.04.2013 року № 80 «Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів»,
від 26.04.2013 року № 81 «Про затвердження
тимчасових типових структур
територіальних органів Міндоходів»
наказів ДПС України від 07.05.2013 року № 15
«Про делегування повноважень», від
03.06.2013 року № 31 «Про реорганізацію
територіальних органів Державної
податкової служби у Львівській
області, затвердженого Тимчасового
штатного розпису Золочівської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, відповідно до
протоколу засідання профспілкового
комітету Золочівської ОДПІ та
керуючись п. 1 ст. 40, ст.ст. 43, 44, 83, 116, 117
Кодексу законів про працю України, акту
від 19.08.2013 року «Про відсутність на
робочому місці».

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Щодо вимог позивача про скасування
винесеної йому догани від 19.08.2013 року за
прогул, як таку, що не відповідає
дійсним обставинам, суд касаційної
інстанції зазначає наступне.

Як правильно встановлено судами
попередніх інстанцій у п. 1 наказу
Голови комісії з проведення
реорганізації Золочівської ОДПI
начальника Золочівської ОДПІ
Первухіної О.П. №9-о від 19.08.2013 року
зазначено, що за порушення трудової
дисципліни, а саме відсутність на
робочому місці 19.08.2013 року головний
державний податковий інспектор
відділу автоматизації та обліку
платників податків Золочівської МДП
ОСОБА_4 заслуговує на притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани. В свою чергу, до
позивача такий захід дисциплінарного
стягнення як догана не застосовувався,
що підтверджується особовою справою
ОСОБА_4, де відсутні записи щодо
притягнення останнього до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді оголошення догани, а тому в
задоволенні позову в цій частині
судами правомірно відмолено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України
передбачено, що розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації), 2 -
5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці; при вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Як правильно встановлено судами
попередніх інстанцій, реорганізація
відповідача та інших територіальних
органів Державної податкової служби
здійснена відповідно до Постанови КМ
України від 20.03.2013 року № 229 «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів», наказу
ДПС України від 26.04.2013 року № 11 «Про
реорганізацію ДПС в окремих
областях,містах Києві та Севастополі,
Центрального офісу», наказів
Міністерства доходів і зборів України
від 26.04.2013 року № 80 «Про затвердження
чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів»,
від 26.04.2013 року № 81 «Про затвердження
тимчасових типових структур
територіальних органів Міндоходів»
наказів ДПС України від 07.05.2013 року № 15
«Про делегування повноважень», від
03.06.2013 року № 31 «Про реорганізацію
територіальних органів Державної
податкової служби у Львівській
області, затвердженого Тимчасового
штатного розпису Золочівської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Львівській області.

Відповідно до Тимчасової
організаційної структури Золочівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
13.06.2013 року та тимчасового штатного
розпису на 2013 рік штатна чисельність
працівників відповідача визначена в
кількості 84 одиниці, а штатна
чисельність працівників відділу у
якому перебував позивач на посаді
головного державного податкового
інспектора зменшена до 4-х одиниць.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач обіймав посаду
головного державного податкового
інспектора відділу інформатизації та
обліку платників податків
Золочівської МДПІ з 06.02.2013 року на час
відпустки у зв'язку з вагітністю та
пологами ОСОБА_5 і поряд з іншими
головними державними податковими
інспекторами вказаного відділу, стаж
роботи позивача на вказаній посаді і в
податковій службі загалом є найменший,
що вказує на найменшу кваліфікацію.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач повідомлявся про
наступне вивільнення та відсутність
вільних вакантних посад у Тимчасовому
штатному розписі Золочівської ОДПІ, що
підтверджується повідомленням та
складеним відповідачем актом про
відмову позивача від письмового
ознайомлення з повідомленням, а тому
відповідачем дотримано вимоги ст. 49-2
КЗпП України.

Дотримання відповідачем при
звільненні позивач норм ч. 1 ст. 42 КЗпП
України підтверджується висновком від
10.06.2013 року (а.с. 49-50), протоколом № 1 від
10.06.2013 року (а.с. 51-55), протоколом № 8 та №
9 засідання профспілкового комітету
від 19.08.2013 року (а.с. 56-57), запрошенням
(а.с. 72, 74), актом відмови від отримання
запрошення (а.с. 75).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що відбулися зміни в
організації виробництва і праці
відповідача у зв'язку із проведеною
реорганізацією, що мало наслідком
скорочення штату працівників, а тому
позивача правомірно звільнено із
займаної посади із дотриманням порядку
встановленого КЗпП України.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2014 року та постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі № 813/7061/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска