Справа № 2а-4413/10/0770
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.
Справа № 37118/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Багрія В.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року у справі за позовом Спільного
українсько-угорського підприємства
«Геліос» до Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2010 року Спільне українсько-угорське
підприємство «Геліос» звернулося до
суду з позовом до Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції в якому просило визнати
неправомірними дії відповідача щодо
самостійного зарахування сплачених за
податковими зобов'язаннями по
комунальному податку коштів на
погашення податкового боргу за
неіснуючу затримку по сплаті
податкових зобов'язань з комунального
податку, що перевищує граничні строки
сплати та визнати протиправним і
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
28.10.2010 року за № /0/4963.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року адміністративний позов
задоволено. Визнано недійсним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції за № /0/4963 від 28.10.2010 року
на суму 6, 24 грн.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Ужгородська міжрайонна
державна податкова інспекція подала
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що постанова прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд неповно з'ясував,
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
самостійне зарахування відповідачем
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету є неправомірним, а
відповідачем не надано доказів про
законність підстави нарахування
позивачу штрафних санкцій.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
працівниками податкового органу
проведено планову невиїзну
документальну перевірку позивача по
сплаті комунального податку за період
часу з 20.05.2009 року по 18.10.2010 року за
результатами якої складено акт № 285 від
21.10.2010 року в якому зазначено порушення
п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» у
частині несвоєчасної сплати
узгоджених податкових зобов'язань з
комунального податку (а.с.8).

На підставі вказаного акта перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 28.10.2010 року №
/0/4963 на суму 6, 24 грн. за
несвоєчасну сплату комунального
податку із затримкою сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в
розмірі 12, 48 грн. та зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 50% від
зазначеної суми(а.с.10).

Відповідно до п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовим
фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III,
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Згідно п.п. 4.1.4. п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181
визначено, що податкові декларації
подаються за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює:
а)календарному місяцю (у тому числі при
сплаті місячних авансових внесків), -
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця; б)календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі при сплаті квартальних або
піврічних авансових внесків), -
протягом 40 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя); в)
календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктом "г" підпункту
4.1.4 цього пункту, - протягом 60
календарних днів за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року; г) календарному року
для платників податку на доходи
фізичних осіб (прибуткового податку з
громадян), - до 1 квітня року, наступного
за звітним.

Згідно пп.17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", у разі
коли контролюючий орган самостійно
донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті
«б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
цього Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

З вищезазначеного випливає, що розмір
штрафу визначається в залежності від
кількості прострочених календарних
днів та обчислюється від погашеної
суми податкового боргу.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» від 25.06.1991 №
1251-XII (чинного на час виникнення спірних
відносин) обов'язок юридичної особи
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) припиняється із
сплатою податку, збору (обов'язкового
платежу) або його скасуванням або
списанням податкової заборгованості
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Виходячи зі змісту п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, п.п.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, та
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації.

Таким чином, позивач, перерахувавши
суми податкових зобов'язань з певних
податків за визначений ним період,
виконав свої податкові зобов'язання з
їх сплати.

Згідно із п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 цього ж
Закону узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою встановлено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Утім, податковий орган не наділений
правом чи обов'язком змінювати
призначення платежу, визначене
платником податків.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ були
визначені заходи, які могли вживатися
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу,
і серед таких заходів немає зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 цього
Закону активи платника податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду. В інших
випадках платники податків самостійно
визначають черговість та форми
задоволення претензій кредиторів за
рахунок активів, вільних від заставних
зобов'язань забезпечення боргу. У разі,
якщо такого платника податків визнано
банкрутом, черговість задоволення
претензій кредиторів визначається
законодавством про банкрутство.

З наведеного випливає, що податковий
орган не мав права самостійно
змінювати призначення платежу
визначеного платником податків в
платіжних дорученнях № 259 від 15.07.2010
року, № 351 від 15.04.2008 року та № 13 від
28.07.2008 року, а тому визначення періоду,
протягом якого відбулася затримка
сплати узгодженого податкового
зобов'язання, виходячи із дати
погашення позивачем податкових
зобов'язань за інші періоди, є
помилковим.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1
ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року у справі № 2а-4413/10/0770 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Б.Заверуха

Судді
В.М. Багрій

В.В. Ніколін