Справа № 821/2974/14
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2974/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Домусчі С.Д.судді -Шеметенко Л.П.
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в місті
Херсоні на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
14.08.2014 року по справі за
адміністративним позовом Управління
пенсійного фонду України в місті
Херсоні до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у місті
Херсоні про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

30.07.2014 року Управління пенсійного фонду
України в місті Херсоні звернулось до
суду з позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у місті
Херсоні та просило визнати рішення
державного виконавця протиправним,
постанову від 19.05.2014 року ВП №42113148 про
накладення на Управління пенсійного
фонду України в місті Херсоні штрафу на
суму 680,00 грн. за невиконання рішення
суду по виконавчому провадженню.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014 року
у задоволенні позову було відмовлено .

Не погоджуючись з постановою суду
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
вважає вказану постанову прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України, але до судового
засідання не з'явилися , а тому суд
відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанову суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
задоволенню.

Судом першої було встановлено, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у місті
Херсоні знаходиться виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа від 14.11.2013
р. № 2а-1839, виданого Дніпровським
районним судом у місті Херсоні про
зобов'язання УПФУ у м. Херсоні
здійснити нарахування ОСОБА_4 з
урахуванням підвищення пенсії за віком
відповідно до ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 15.08.2010
року по 28.02.2011 року .

19.02.2014 року на підставі заяви
стягувача ОСОБА_4 та ст.ст. 17, 19, 20, 25.
Закону України "Про виконавче
провадження" відповідачем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, боржнику надано
семиденний строк на добровільне
виконання рішення. Вказана постанова
направлена позивачу.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Даний виконавчий документ повністю
відповідав вимогам статті 19 Закону
України «Про виконавче провадження»,
тому правомірно був прийнятий до
виконання відділом Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у місті
Херсоні , при цьому, відкриття
виконавчого провадження у судовому та
позасудовому порядках не
оскаржувалося.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до
цьогоЗакону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 5 названого Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України. Невиконання законних вимог
державного виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 6 Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно із ч.2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.75 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти
робочих днів з дня його накладення
повторно перевіряє стан виконання
рішення.

Згідно із ч.1 ст. 89 вказаного Закону у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що УПФУ у м. Херсоні у
встановлений державним виконавцем
строк без поважних причин не виконано
судове рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, що є підставою
для винесення постанови про накладення
на останнього штрафу в розмірі 680 грн.
При цьому, доходячи такого висновку суд
першої інстанції відхилив посилання
позивача, як на поважність невиконання
рішення суду в частині виплати
перерахованої пенсії за рішенням суду,
посилаючись на те, що відсутність у
Пенсійного фонду України коштів для
виплати особі присуджених сум пенсії
не може бути визнано поважною причиною
для невиконання рішення суду, яке
набрало законної сили та суперечить
практики Європейського Суду.

Апеляційний суд не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Відповідно до положень підпункту 4
пункту 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах та районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. N 8-2, основними завданнями
управління,зокрема, є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Згідно з п.п. 2 п. 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до п. 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний
фонд України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав, і це встановлено судовими
рішеннями, фінансової можливості
протягом встановленого державним
виконавцем семиденного та, повторно,
п'ятиденного строку виконати судове
рішення в цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає,що
вина безпосередньо боржника у
невиконанні судового рішення -
відсутня.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів Верховною Радою України
5 червня 2012 року було прийнято Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», відповідно
до положень ч. 1 ст. 3 якого виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
правомірності накладення на УПФУ у м.
Херсоні штрафу за невиконання судового
рішення без поважних причин та
відповідно відсутності підстав для
скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставою для скасування постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
доходить до висновку, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та є
підстави для скасування постанови суду
1-ої інстанції та прийняття нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198; 202, 205, 207, 254
КАС України, суд апеляційної
інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в місті
Херсоні - задовольнити , постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014 року -
скасувати .

Прийняти нову, якою :

Позовні вимоги Управління пенсійного
фонду України в місті Херсоні-
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського РУЮ у м.Херсоні щодо
прийняття постанови про накладення
штрафу на Управління пенсійного фонду
України в місті Херсоні у розмірі 680,00
грн. за невиконання рішення в строк
наданий державним
виконавцем-протиправними.

Постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від
19.05.2014 року ВП №42113148 про накладення
штрафу на Управління пенсійного фонду
України в місті Херсоні у розмірі 680,00
грн. за невиконання рішення в строк
наданий державним виконавцем -
скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
О.О.Кравець пис/

Судді:
С.Д.Домусчі

Л.П.Шеметенко