Справа № 813/6378/14
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Справа № 876/9152/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Львівської обласної державної
адміністрації на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2014 року про забезпечення
адміністративного позову у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ» до
Львівської обласної державної
адміністрації та Департаменту
розвитку інфраструктури, дорожнього
господарства та паливно-енергетичного
комплексу Львівської обласної
державної адміністрації про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,, -

В С Т А Н О В
И Л А:

16.09.2014 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визначення
переможцем конкурсу з визначення
підприємства (організації) для
здійснення функцій робочого органу, що
надає послуги по підготовці матеріалів
для обласного конкурсного комітету з
розгляду конкурсних пропозицій та
прийняття рішення про визначення
переможця конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування ТзОВ НВЦ
«Євроінвестсервіс» та зобов'язання
розірвати Договір №1 про надання
послуг по підготовці матеріалів для
обласного конкурсного комітету.

Разом з позовною заявою позивачем було
подано до суду першої інстанції заяву
про забезпечення позову, шляхом
заборонити відповідачам оголошувати
та проводити конкурс щодо визначення
переможця конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування. Також,
просить заборонити ТзОВ НВЦ
«Євроінвестсервіс» надавати
відповідачам послуги по підготовці
матеріалів для обласного конкурсного
комітету з розгляду конкурсних
пропозицій та прийняття рішення про
визначення переможця конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ» про
забезпечення позову задоволено
частково. Заборонено Львівській
обласній державній адміністрації та
Департаменту розвитку інфраструктури,
дорожнього господарства та
паливно-енергетичного комплексу
Львівської обласної державної
адміністрації оголошувати та
проводити конкурс щодо визначення
переможця конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування за №184 А та
№183. Заборонено Товариству з обмеженою
відповідальністю науково - виробничому
центру «Євроінвестсервіс» надавати
Львівській обласній державній
адміністрації та Департаменту
розвитку інфраструктури, дорожнього
господарства та паливно-енергетичного
комплексу Львівської обласної
державної адміністрації послуги по
підготовці матеріалів для обласного
конкурсного комітету з розгляду
конкурсних пропозицій та прийняття
рішення про визначення переможця
конкурсу на перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування за №184 А та №183. В іншій
частині в задоволенні заяви про
забезпечення позову відмовлено. Ухвалу
допущено до негайного виконання.

Відповідач, Львівська обласна державна
адміністрація, ухвалу оскаржила, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі покликаються на
те, що очевидна небезпека порушення
прав перевізника може існувати лише в
тому випадку, коли позивач є діючим
перевізником на маршруті, тобто
здійснює перевезення на підставі
договору з організатором перевезень і
при цьому організатор подає оголошення
про проведення конкурсу раніше ніж за
три місяці до закінчення терміну дії
договору. Однак слід зазначити , що
Львівською ОДА подано оголошення про
проведення конкурсів на визначення
перевізників для роботи на автобусних
маршрутах загального користування без
будь-яких порушень прав діючих
перевізників. Отже з вищенаведеного
випливає, що оголошення про проведення
конкурсу для визначення перевізника на
автобусних маршрутах загального
користування жодним чином не впливає
на права, свободи та законні інтереси
позивача.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково заяву позивача
про забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач є
потенційним учасником конкурсу на
перевезення пасажирів лише на
автобусних маршрутах загального
користування за №184 А та №183, а тому
необхідно вжити заходи забезпечення
позову шляхом заборони відповідачам
оголошувати та проводити конкурс щодо
визначення переможця конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування за
№184 А та №183 та заборони ТзОВ НВЦ
«Євроінвестсервіс» надавати
відповідачам послуги по підготовці
матеріалів для обласного конкурсного
комітету з розгляду конкурсних
пропозицій та прийняття рішення про
визначення переможця конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування за
№184 А та №183.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд
за клопотанням позивача або з власної
ініціативи може постановити ухвалу про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

З цього приводу свої роз'яснення надав
Пленум Вищого адміністративного суду
України у Постанові № 2 від 6 березня 2008
року «Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ».

Згідно ч. 2 п.17 цієї Постанови в ухвалі
про забезпечення позову суд повинен
навести мотиви, з яких він дійшов
висновку про існування очевидної
небезпеки заподіяння шкоди правам,
свободам та інтересам позивача до
ухвалення рішення в адміністративній
справі, або захист цих прав, свобод та
інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також вказати ознаки, які
свідчать про очевидність
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Відтак, аналіз норм чинного
законодавства свідчить, що заявник
повинен обгрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову, вказати про наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу забезпечення позову. Факт
наявності визначених обставин має
підтверджуватись певними доказами, як
це встановлено положеннями ст. ст. 69-72
КАС України. При цьому обов'язок
доказування покладається на сторони, а
тому кожна сторона повинна довести
наявність тих обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Основною умовою для вжиття заходів
забезпечення адміністративного позову
є наявність очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача.

Колегія суддів зазначає, що ТзОВ «ФІАКР
- ЛЬВІВ» не є діючим перевізником на
вищевказаних автобусних маршрутах.
Діючими перевізниками на маршруті №
184А сполученням - Рудно (вул. Шевченка,
2е) - Львів є приватні підприємства
«Гал-Транс» та «Рудно-Транс», що
здійснюються перевезення на підставі
договорів за № 275/09 від 17.11.2009 року та №
276/09 від 17.11.2009 року відповідно. Термін
дії обох договорів - до 16.11.2014 року.

Перевізником на автобусному маршруті
загального користування № 183
сполученням Львів АС (вул. Городоцька,
приміський вокзал) - Зимна Вода -
Суховоля до 05.09.2014 було ТзОВ «Сатурн -
Плюс». Однак в зв'язку із невиконанням
зазначеним перевізником умов договору,
дію цього договору було припинено в
односторонньому порядку (лист від
05.08.2014 №1-1/2560-2).

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта, що суд розглядаючи заяву ТзОВ
«ФІАКР - ЛЬВІВ» помилково прийшов до
висновку про те, що позивач є діючим
перевізником на вищевказаних
маршрутах, оскільки ТзОВ «ФІАКР -
ЛЬВІВ» не є, та не був діючим
перевізником на цих автобусних
маршрутах загального користування, то
права його не порушено.

Очевидна небезпека порушення прав
перевізника може існувати лише в тому
випадку, коли позивач є діючим
перевізником на маршруті, тобто
здійснює перевезення на підставі
договору з організатором перевезень, і
при цьому організатор подає оголошення
про проведення конкурсу раніше ніж за
три місяці до закінчення терміну дії
договору. Однак, слід зазначити, що
Львівською обласною державною
адміністрацією подано оголошення про
проведення конкурсів на визначення
перевізників для роботи на автобусних
маршрутах загального користування без
будь-яких порушень прав діючих
перевізників.

Адекватність заходу забезпечення
позову, що застосовується судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, та майнових наслідків
заборони відповідачеві вчинити певні
дії.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів, оскільки обмеження можливості
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які спростовують правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки
оголошення про проведення конкурсу для
визначення перевізника на
вищевказаних автобусних маршрутах
загального користування жодним чином
не впливає на права, свободи та законні
інтереси позивача.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199 п.3, 202, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Львівської обласної
державної адміністрації задовольнити,
а ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року у справі №813/6378/14 скасувати та
прийняти нову, якою скасувати
забезпечення позову в даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний