Справа № 814/1765/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1765/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

при секретарі - Єршовій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Миколаївської митниці Міндоходів на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" до Миколаївської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Миколаївський глиноземний завод"
звернулось до суду з позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення Миколаївської митниці
Міндоходів від 20 травня 2014 року
№504000003/2014/000028/1, визнання протиправною
та скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи митному пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України від 20 травня 2014 року
№504010000/2014/00006.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказував, що митний орган не навів
обґрунтованих доводів, що декларантом
заявлено неповні або недостовірні
відомості про митну вартість товарів,
висновок щодо ненадання в повному
обсязі витребуваних документів не
відповідає дійсності. На думку
позивача, він надав всі документи для
підтвердження заявленої митної
вартості відповідно до ст. 53 МК України
та додаткові документи, які були у
нього в наявності.

Відповідач позов не визнав, вказуючи,
що позивач не надав відомості, що
підтверджують документально митну
вартість товару. При проведенні
перевірки у митниці виникли сумніви
щодо прийнятності заявленої
декларантом ціни товару, оскільки
товаросупровідні документи не містили
необхідних складових митної вартості,
а також, не мстили обґрунтування
зниження ціни товару на 40 дол. США
відносно світових цін. Крім того,
відповідач зазначив, що у митниці є
інформація щодо вартості подібних
(аналогічних) товарів, яка значно
відрізняється від заявленої
декларантом митної вартості.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року позов - задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Миколаївської митниці Міндоходів від 20
травня 2014 року №504000003/2014/000028/1. Визнано
протиправним та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України від 05 листопада 2013 року
№504010000/2013/00015.

Присуджено на користь ТОВ
"Миколаївський глиноземний завод"
судові витрати у розмірі 73,08 грн. з
Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі Миколаївської
митниці Міндоходів ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального права, а
також що у зв'язку з тим, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Миколаївської
митниці Міндоходів, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

01 квітня 2013 між позивачем та ВАТ "Єдіна
торговая компанія" РФ було укладено
зовнішньоекономічний контракт №
RF/RD/79-13/11-M в межах якого з урахуванням
додатку №15 (специфікації №15) від 21
квітня 2014 року, відповідно до якого ВАТ
"Єдіная торговая компанія"
зобов'язалося здійснити поставку
позивачу товару - натрій їдкий
(гідроксит натрію) в обсязі 5 917 т. за
ціною 260 доларів США за тонну на
загальну суму 1 538 420 доларів США.

З метою переміщення через митний
кордон товару позивачем 19 травня 2014
року була подана електронна митна
декларація №504010000/2014/001201 щодо
здійснення митного контролю та митного
оформлення товару гідроксид натрію із
заявленою митною вартістю за основним
методом оцінки - за ціною контракту.

Для підтвердження митної вартості
товару були надані: контракт №
RF/RD/79-13/11-M від 01 квітня 2013 року,
Специфікація № 15 від 21 квітня 2014 року,
інвойс № ЕТК/ВЄС/В-106 від 08 травня 2014
року, накладну СМГС АУ 408246 від 09 травня
2014 року на підтвердження позитивного
проходження радіологічного та
екологічного контролю, сертифікат
проходження товару RUUA від 08
травня 2014 року, паспорт якості від 07
травня 2014 року.

В повідомленні від 19 травня 2014 року
митний орган зазначив, що подані
позивачем документи не містять всіх
даних, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару чи відомостей щодо ціни, що була
фактична сплачена, або підлягає сплаті
(відсутня інформація щодо страхування
оцінюваного товару), не надано
банківських платіжних документів, що
стосуються оцінюваного товару,
передбачених п.4 ч.2 ст. 53 МК України та
згідно умов п.5.1 контракту № RF/RD/79-13/11-M
від 01 квітня 2013 року, а також не подано
повних відомостей щодо ціни товару
відповідно до п.2.3 контракту від 01
квітня 2013 року. На підставі ч.3 ст. 53 МК
України для підтвердження митної
вартості товару та її складових частин
необхідно позивачу надати: 1)
бухгалтерську документацію: щодо
оплати складових митної вартості
(страхування), страховий поліс,
банківські платіжні документи про
оплату оцінюваного товару; щодо
формування ціни товару з
обґрунтуванням зниження ціни товару на
40 доларів США відповідно до п. 2.3
контракту від 01 квітня 2013 року; 2)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформацію біржових
організацій про вартість товару на
умовах п.2.3 контракту від 01 квітня 2013
року; 3) договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається.

Листом від 20 травня 2014 року, на вимогу
митниці позивачем було надано
додаткові документи, зокрема: 1)
платіжне доручення в іноземній валюті
або банківських металах №2007 від 15
травня 2014 року, 2) біржові котирування
Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової
організації ICIS pricing за останні 4 тижні,
що формували цінову політику на
каустичну соду згідно умов контракту №
RF/RD/79-13/11-M від 01 квітня 2013 року, біржові
коригуваня від 28 березня 2014 року, 04
квітня 2014 року, 11 квітня 2014 року, 18
квітня 2014 року; 3) повідомлено, що згідно
умов контракту від 01 квітня 2013 вантаж -
сода каустична, що є предметом
контракту не страхувався. Згідно
базису поставки СРТ (Інкотермс 2010)
жодна із сторін зовнішньоекономічної
операції не мають зобов'язань з
обов'язкового страхування, тому ТОВ
"МГЗ" та ВАТ "ЄТК" страхування не
проводили. Також договори (угоди,
контракти) із третіми особами,
пов'язані з контрактом про поставку
товару, ТОВ "МГЗ" не укладались, тому що
позивач є кінцевим споживачем
продукції.

Крім того, позивач листом від 11
листопада 2013 року за вих. №504/101-10
звернувся до ВАТ "ЄТК" з проханням
направити належним чином оформлені
копії договорів (угод, контрактів) із
третіми особами, пов'язаний з
контрактом № RF/RD/79-13/11-M від 01 квітня 2013
року, рахунки щодо здійснення
розрахунків з третіми особами,
страхові документи на відвантажену
товару, а також документи, які містять
відомості щодо вартості товару.

Листом №240/5262 від 14 листопада 2013 року
контрагент позивача зазначив, що
надати вищевказані документи не є
можливим, оскільки вони містять
комерційну таємницю, яка не підлягає
розголошенню. Також в листі зазначено,
що страхові документи на відвантажений
товар неможливо надати, оскільки
страхування вантажу не є обов'язковим
при поставки товару на умовах CPT (Incoterms
2010).

В рішенні про коригування митної
вартості товарів від 20 травня 2014 року
№504000003/2014/000028/1 відповідачем було
зазначено, що метод за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операцій) не
застосовується у зв'язку з тим, що
подані документи не містять всіх даних,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості ( відсутня
інформація щодо страхування
оцінюваного товару ), декларантом не на
надано в повному обсязі витребувані
митним органом додаткові документи для
підтвердження митної вартості, тому
визначив митну вартість
задекларованого позивачем товару
(гідроксиду натрію) за ціною 364 дол. США
за тонну за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів, згідно
раніше визнаної митної вартості
товару, який постачався згідно з митною
декларацією від 18 вересня 2013 року
№504010000/2013/002028.

У зв'язку з прийняттям відповідачем
рішенням про коригування митної
вартості товару, декларанту було
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови №504010000/2014/00006 від
20 травня 2014 року.

Позивач не погодився з рішенням
відповідача, однак враховуючи потребу
у використанні товару в господарській
діяльності, та керуючись ч.7 ст. 55
Митного кодексу України, звернувся з
проханням випуску товару, що
декларується, у вільний обіг з наданням
гарантій відповідно до розділу X
Митного кодексу України.

З метою здійснення митного оформлення
цього товару, декларантом 20 травня 2014
року була подана до відповідача нова
митна декларація №504010000/2014/001214, у якій
ціна ввезеного товару була визначена
відповідно до прийнятого відповідачем
рішення про визначення митної вартості
№504000003/2014/000028/1, та було сплачено усі
обов'язкові платежі, здійснено митне
оформлення товару та товар випущено у
вільний обіг.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що митниця не надала
суду доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71, 72 КАС України, ст.ст. 49, 53 МК України.

В апеляційній скарзі Миколаївської
митниці вказується, що при проведенні
перевірки правильності визначення
митної вартості у митниці виникли
обґрунтовані сумніви щодо
прийнятності заявленої декларантом
ціни товару, а саме: товаросупровідни
документи не містять необхідних
складових митної вартості, тобто
витрат на страхування товару; відсутнє
обґрунтування заниження ціни товару на
40 дол. США відносно світових цін;
наявність у митниці інформації щодо
вартості подібних (аналогічних)
товарів, яка значно відрізняється від
заявленої декларантом митної вартості
і, тому, оскаржуване рішення та картка
відмови є правомірними.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 49 МК України - митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ст. 51 МК України - митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу (ч.1); митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу (ч.2).

Статтею 57 глави 9 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорт, здійснюється за такими
методами: 1) основний за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); г)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч.2). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього метод) відповідно до норм
цього Кодекс) (ч.3).

Згідно з ч.1 ст. 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч.2 вказаної статті передбачено, що
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
ч.ч.5,6 ст. 52 цього Кодексу, та документи,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування (ч.2).

З матеріалів справи вбачається, що
декларантом були подані до Митниці
необхідні для митного оформлення
товару документи, що підтверджують
вартість товару за першим методом (за
ціною договору), серед яких: контракт №
RF/RD/79-13/11-M від 01 квітня 2013 року,
Специфікація № 15 від 21 квітня 2014 року,
інвойс № ЕТК/ВЄС/В-106 від 08 травня 2014
року, накладну СМГС АУ 408246 від 09 травня
2014 року на підтвердження позитивного
проходження радіологічного та
екологічного контролю, сертифікат
проходження товару RUUA від 08
травня 2014 року, паспорт якості від 07
травня 2014 року.

Страхування імпортованого позивачем
товару не здійснювалось, відповідно,
позивач не міг та не повинен був
подавати страхові документи.

Колегія суддів не приймає до уваги та
вважає безпідставними посилання
апелянта стосовно того, що такий товар,
як каустична сода зазвичай страхується
і, тому позивач повинен був подати
страхові документи, оскільки згідно з
вищенаведеними нормами Закону,
страхові документи подаються лише у
разі фактичного страхування.

Твердження митного органу на те, що
судом першої інстанції не надано
оцінку доводам позивача щодо заниження
ціни на 40 доларів США спричинено
наданням знижки, не можуть бути
прийняті, оскільки із пояснень
позивача слідує, ця знижка є
результатом комерційних переговорів.

Проте, вказуючи, що позивач не надав
обґрунтування заниження ціни товару на
40 доларів, митниця не наводить
вмотивованих доводів неприйняття
пояснень позивача щодо отримання
знижки від продавця.

Крім того, судова колегія акцентує
увагу на наступному.

Як вбачається із матеріалів справи та
досліджено судом першої інстанції, що
згідно з інформацією біржових
котирувань, ціна на товар за
Специфікацією №15 склала 260 доларів США,
розрахована як різниця між середньою
та котировкою (частки 4 сум мінімальних
діапазонів показників ціни на товар) та
40 доларами США (п.2.3. Контракту)
(300+300+300+300) = 1200:4=300 - 40 = 260 доларів США.

Зазначаючи, що у позивача відсутнє
обґрунтування заниження ціни товару на
40 дол. США відносно світових цін,
митниця, разом з тим, вказує, що вона
обґрунтовано визначила ціну товару у
розмірі 364 доларів за тону.

Однак, судова колегія вважає, що між
цими твердженнями митниці відсутній
логічний зв'язок, адже, якщо позивач
ввіз товар по ціні 260 доларів за тону з
необґрунтованою знижкою на 40 доларів
відносно світових цін, то з цього
слідує, що світові ціни дорівнюють 300
доларам і, тому не вбачається підстав
для коригування ціни до 364 доларів.

Також, апелянтом не спростовані доводи
позивача про те, що він раніше
неодноразово ввозив каустичну соду за
тією ж ціною, що і цього разу і у митниці
не виникало жодних сумнівів щодо
правильності її визначення і, тому,
незрозуміло, чому митницею визначено
ціну у розмірі 364 доларів за тону.

Отже, апелянтом не було враховано те, що
у підприємства були всі наявні
документи, які підтверджують
правильність обчислення ціни товару за
першим методом.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необґрунтованість
оскаржуваного рішення і картки відмови
в прийнятті митної декларації та
необхідності задоволення позовних
вимог ТОВ "Миколаївський глиноземний
завод".

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі
(після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв