Справа № 345/3141/14а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.
Справа № 876/8807/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківській області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
01.09.2014р. по справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківській області до відділу
Державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1 про
скасування постанови,-

встановив:

01.08.2014 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківській
області звернулось до суду з позовом до
відповідача - відділу Державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_1 про скасування
постанови від 24.07.2014 року про
накладення штрафу у розмірі 680,00 грн.
винесену головним державним
виконавцем відділу ДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івано-Франківської області Іванців Г.І.

Позивач посилається на те, що 25.05.2011
року ОСОБА_1 звернулася до міського
відділу ДВС з виконавчим листом,
виданим Калуським міськрайонним судом
19.05.2011 року по справі №2-а-4723/2011 і 30.05.2011
року міським відділом ДВС було
відкрито виконавче провадження щодо
виконання даного виконавчого листа.

Позивач зазначає, що відповідно до
розпорядження від 03.06.2011 року, виданого
на виконання постанови Калуського
міськрайонного суду, управлінням ПФУ в
м. Калуші було проведено перерахунок та
виплату підвищення до пенсії як дитині
війни ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, передбачене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» починаючи з 08.10.2010 року по 22.04.2011
року.

Таким чином, позивач вказує, що рішення
суду було виконане в повному обсязі і
постановою державного виконавця від
08.07.2011 року виконавче провадження
згідно виконавчого листа №2-а-4723,
виданого 19.05.2011 року, закінчено.

Згідно постанови Калуського
міськрайонного суду від 22.04.2011р., яка
набрала законної сили негайно
перерахунок ОСОБА_1 проведено в червні,
а виплата - в липні. 08.07.2011р. постановою
державного виконавця виконавче
провадження було закрито як таке, що
виконано по дату винесення постанови
суду.

З метою правильного виконання
постанови Калуського міськрайонного
суду від 22.04.2011 року по справі №2-а-4723,
28.07.2011 року управління ПФУ звернулося
до суду із заявою про роз'яснення
постанови.

05.08.2011 року ухвалою Калуського
міськрайонного суду роз'яснено
резолютивну частину постанови від
22.04.2011 року наступним чином: зобов'язати
управління ПФУ в м. Калуші провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» за період з
08.10.2011року з врахуванням проведених у
цей час виплат негайно, постійно та без
встановлення будь-якого обмеження
кінцевим терміном або строком, на який
призначається пенсія (чи її
перерахунок).

На дану ухвалу суду від 05.08.2011 року
управління ПФУ подало апеляційну
скаргу, яку Львівський апеляційний
адміністративний суд залишив без
задоволення, а ухвалу Калуського
міськрайонного суду від 05.08.2011р. - без
змін. Крім того, ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.06.2013р. у справі № 12925/12 апеляційну
скаргу УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі задоволено частково, а
постанову Калуського міськрайонного
суду від 22.04.2011р. у справі № 2а-4723/11
змінено та резолютивну частину
викладено в новій редакції.

Позивач зазначає, що 05.05.2014 р. до
управління ПФУ в м. Калуш та Калуському
районі надійшло розпорядження № 5213 від
30.04.2014р. головного державного виконавця
ВДВС Калуського МРУЮ Іванців Г.І. про
зобов'язання проведення нарахування та
виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмір 30% мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» починаючи з 22.04.2011
року і проводити негайно, постійно та
без встановлення будь-якого обмеження
кінцевим терміном або строком, на який
призначається пенсія.

Згідно листа УПФУ в м. Калуші та
Калуському р-ні № 3624/06 від 16.05.2014 року
вищевказане розпорядження не виконано
в повному обсязі, перерахунок
проведено до 23.07.2011 року. Тому, 24.07.2014
року постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івано-Франківської області Іванців Г.І.
було накладено штраф у розмірі 680,00 грн.
через невиконання боржником своїх
зобов'язань.

Позивач вважає зазначену постанову
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки боржником вжито
всіх залежних від нього заходів,
необхідних для виконання судового
рішення та вимог державного виконавця.
У зв'язку з чим, просить суд скасувати
постанову від 24.07.2014 року про
накладення штрафу у розмірі 680,00 грн.
винесену головним державним
виконавцем відділу ДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івано-Франківської області Іванців Г.І.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
01.09.2014р. у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки Пенсійним фондом не
було виконано розпорядження головного
державного виконавця ВДВС Калуського
МРУЮ Іванців Г.І. № 5213, то державним
виконавцем правомірно застосовано до
позивача штрафні санкції передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі
(аналогічних тим, що були наведені у
позовній заяві). Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

В судове засідання сторони, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи у суді, не
з'явились, про причини неявки не
повідомили, а тому суд ухвалив у
відповідності до ст. 41 КАС України
розгляд справи здійснити у відсутність
осіб, які беруть участь у справі та
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що 30.04.2014 року
головним державним виконавцем ВДВС
Калуського МРУЮ Іванців Г.І. було
винесено розпорядження № 5213 про
зобов'язання проведення нарахування та
виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» починаючи з 22.04.2011
року і проводити негайно, постійно та
без встановлення будь-якого обмеження
кінцевим терміном або строком, на який
призначається пенсія (а.с.7).

22.05.2014р. УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі листом повідомило головного
державного виконавця відділу ДВС
Калуського міськрайоного управління
юстиції Іванців Г.І. про проведення
перерахунку відповідно до
розпорядження № 115057 від 12.05.2014 року
(а.с.54).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що даний перерахунок було
проведено не на підставі розпорядження
державного виконавця № 5213 від 30.04.2014р.,
яке стосується виконавчого
провадження щодо виконання
виконавчого листа № 2-а-4723/2011р, який
звернутий до негайного виконання, а на
підставі постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.06.2013р., яка набула законної сили та
згідно ухвали Калуського
міськрайонного суду від 05.08.2011р. про
роз'яснення постанови Калуського
міськрайонного суду від 22.04.2011р., яка
була залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2013р. та з
врахуванням проведеного перерахунку
на підставі постанови Калуського
міськрайонного суду від 22.04.2011р, яка
була звернута до негайного виконання,

Із матеріалів справи вбачається, що
перерахунок було проведено за період з
23.04.2011 року до 23.07.2011р. Сума перерахунку
складає 498,87 грн., а виплата
донарахованої суми, яка перевищує
бюджетні призначення на поточний рік,
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Закон України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (із
змінами та доповненнями) визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-ХІV (з наступними змінами та
доповненнями) (далі - Закон №606-ХІV),
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону № 606-ХІV,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

В силу ст. 11 Закону №606-ХІV, державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
мас право накладати стягнення у
вигляді штрафу на громадян і посадових
осіб у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону № 606-ХІV,
після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
статті 25 цього Закону визначає йому
строк добровільного виконання рішення.
У разі невиконання без поважних причин
цих вимог державний виконавець
застосовує до боржника штрафні санкції
чи інші заходи, передбачені
законодавством, і призначає новий
строк виконання. Якщо виконати рішення
без участі боржника неможливо,
державний виконавець застосовує до
боржника штрафні санкції та інші
заходи, передбачені статтею 89
вищевказаного Закону, після чого,
виконавчий документ постановою
державного виконавця, затвердженою
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
повертається до суду чи іншого органу,
що видав виконавчий документ.

Згідно статті 89 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звергається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Беручи до уваги вищевикладені правові
норми та обставини справи, колегією
суддів встановлено, що 24.07.2014 року
постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
Івано-Франківської області Іванців Г.І.
правомірно накладено штраф на юридичну
особу - УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі у розмірі 680 грн. за невиконання
розпорядження від 30.04.2014 року.

Як наслідок, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити,
оскільки Пенсійним фондом не було
виконано розпорядження головного
державного виконавця ВДВС Калуського
МРУЮ Іванців Г.І. № 5213, відтак
державним виконавцем правомірно
застосовано до позивача штрафні
санкції передбачені Законом України
«Про виконавче провадження» за
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківській
області залишити без задоволення, а
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
01.09.2014 р. по справі № 345/3141/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар