Справа № 826/9058/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9058/14
інстанції:Данилишин В.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Степанюка А.Г., Кузьменка В.В.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елеватор «Успіх
Рокитне» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елеватор
«Успіх Рокитне» до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України про визнання протиправним і
скасування рішення відповідача та
зобов'язання його вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 серпня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач звернувся до
відповідача із заявою про надання
висновку щодо продовження строків
розрахунку за імпортною операцією.

21.05.2014 року позивачем отримано від
відповідача оскаржуване рішення про
відмову у наданні висновку про
продовження строків розрахунку за
контрактом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем правомірно
встановлено невідповідність поданих
резидентом документів вимогам
законодавства, що, відповідно є
підставою для відмови у видачі
висновку про продовження строку
розрахунків за контрактом.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між позивачем, як покупцем, та
компанією «Mysilo Tahil Depolama Sistemleri San. Tic. A.S.»
(Туреччина), як продавцем, 11.12.2013 року
укладено контракт № 1112 (далі - контракт)
на поставку обладнання для зберігання
та переміщення зерна, загальною
вартістю 1607316,00 доларів США.

Умовами контракту передбачено строк
поставки товару - 16 календарних тижнів
із моменту здійснення передоплати, яку
позивачем здійснено 27 грудня 2013 року.

У зв'язку з викладеними обставинами, на
виконання ст. 2 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» та постанови
Правління Національного банку України
від 14.11.2013 року № 453, позивач звернувся
до відповідача із заявою про надання
висновку щодо продовження строків
розрахунку за імпортною операцією.

12.02.2014 року відповідачем надано
висновок, яким продовжено строки
розрахунків за контрактом із 31.03.2014
року по 21.04.2014 року.

Додатковими угодами від 21.03.2014 року № 1
та від 15.04.2014 року № 2 внесено зміни до
контракту, а саме щодо продовження
строків та зміни умов поставки, згідно
з якими, поставка товару повинна бути
здійснена по закінченню 12 календарних
тижнів та не пізніше 19 календарних
тижнів з моменту здійснення
передоплати.

18.04.2014 року позивач повторно звернувся
до відповідача із заявою про
продовження строків розрахунків за
контрактом, уже отриманого висновком
від 12.04.2014 року, однак, 21.05.2014 року
отримав від відповідача відмову у
наданні висновку про продовження
строків розрахунку за контрактом.

Колегія суддів вважає правомірним
висновок відповідача про відмову в
наданні роз'яснень, з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені ч. 1 цієї статті.

Постановою Правління Національного
банку України від 14.11.2013 року № 453
визначено, що розрахунки за операціями
з експорту та імпорту товарів,
передбачені у ст.ст. 1 та 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
здійснюються у строк, що не перевищує 90
календарних днів.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, свою відмову у наданні висновку
про продовження строків розрахунку
відповідач мотивував тим, що додаткові
угоди від 21.03.2014 року № 1 та від 15.04.2014
року № 2 не відповідають ч. 1 ст. 181
Господарського кодексу України (далі -
ГК України). Крім того, відповідач
зазначив, що позивачем не надано
документів, які обґрунтовують та
підтверджують наявність причин
перенесення строків поставки
обладнання.

Механізм віднесення операцій
резидентів до таких, що здійснюються за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення, а також
умови видачі висновків щодо
перевищення встановлених у ст.ст. 1 і 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
строків проведення розрахунків за
такими операціями визначений Порядком
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 грудня 2007 року
№ 1409 (далі - Порядок).

Згідно з п. 4 Порядку, для одержання
висновку резидент подає
Мінекономрозвитку такі документи:
складений у довільній формі
лист-звернення, що містить дані про
стан виконання зовнішньоекономічного
договору (контракту) на момент
звернення, із зазначенням суми
заборгованості та обґрунтуванням
необхідності продовження
встановленого строку на певний період;
засвідчені в установленому порядку:

- копію зовнішньоекономічного договору
(контракту), в якому зазначаються
адреса та банківські реквізити
іноземних контрагентів. Якщо договір
укладено іноземною мовою, заявник
додає його переклад на українську мову;

- копії документів, що підтверджують
здійснення зовнішньоекономічної
операції, зокрема платіжних
банківських документів, довідок
банків, вантажних митних декларацій,
коносамента, актів приймання-передачі
товару (виконання робіт, надання
послуг).

При цьому, відповідно до п. 9 Порядку,
підставами для відмови у видачі
висновку є:

1) подання резидентом документів: з
порушенням вимог, зазначених у п. 4
цього Порядку; що містять недостовірну
інформацію;

2) невідповідність поданих резидентом
документів законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України,
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України, правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Виходячи із викладених норм, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції, що обов'язковими
реквізитами зовнішньоекономічного
контракту та доповнень до нього, у разі
його укладання юридичними особами, є
печатки таких осіб.

Однак, всупереч викладеним нормам
матеріального права, у доданій до заяви
позивача від 18.04.2014 року копії
додаткової угоди від 15.04.2014 року № 2 до
контракту відсутня печатка продавця -
компанії «Mysilo Tahil Depolama Sistemleri San. Tic. A.S.».

Як наслідок, відповідачем правомірно
встановлено невідповідність поданих
резидентом документів вимогам
законодавства, а саме ч. 1 ст. 181 ГК
України, що, відповідно до п. 9 Порядку, є
підставою для відмови у видачі
висновку про продовження строку
розрахунків за контрактом.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елеватор
«Успіх Рокитне»- залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 11.11.2014
року.

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Кузьменко В. В.

Степанюк А.Г.