Справа № 2а-9221/10/1370
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м.
Київ К/800/33782/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:Головуючий
суддя:Вербицька О.В.Судді:
Маринчак Н.Є. Муравйов О.В.розглянувши в
порядку письмового провадження

касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2014 р.

у справі № 2а-9221/10/1370

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Шахта» «Надія»

до Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
«Шахта» «Надія» (далі - позивач, ПАТ
«Шахта» «Надія») звернулось до суду з
позовом до Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - відповідач,
Сокальська ОДПІ) про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14.02.2011 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2014 р.
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14.02.2011 р.
скасовано. Прийнято нову постанову,
якою позов задоволено. Визнано
нечинним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Сокальської ОДПІ
№/0 від 30.09.2010 року.

У касаційній скарзі Сокальська ОДПІ,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.06.2014 р. скасувати, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14.02.2011 р.
залишити в силі.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу ПАТ «Шахта» «Надія»,
посилаючись на те, що касаційна скарга
є необґрунтованою, просить залишити її
без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2014 р. -
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Сокальському районі Львівської
області проведено перевірку
своєчасності внесення позивачем сум
узгодженого податкового зобов'язання
до бюджету за період з 30.05.2008 року по
26.08.2010 року, за результатами якої
складено акт №779/160/00175175 від 16.09.2010 року.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем пп.17.1.7п 17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», що призвело до затримки на 818
календарних днів граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання в розмірі 1 522 872,00 грн.,

На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
30.09.2010 року, яким до позивача
застосовано штрафні санкції у розмірі
761 436,01 грн.

Суд апеляційної інстанції визнав
необґрунтованими такі висновки
податкового органу, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, з огляду на
наступне.

У відповідності до пп.7.1.1 п.7.1 ст. 7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь-які власні кошти, у тому числі
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна і немайнових цінностей,
випуску цінних паперів, у тому числі
корпоративних прав, отримані у позику
(кредит), а також з інших джерел з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 7
Закону України «Про Національний банк
України» Національний банк України
визначає систему, порядок і форми
платежів. Пунктом 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
25 березня 2004 року за № 377/89/76, кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог
стягувачів у разі примусового списання
коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

При цьому згідно з пунктом 3.8
зазначеної Інструкції Реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного
законодавства України належить
виключно платнику.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
що податковий орган не має права
змінювати призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суд апеляційної
інстанції вірно застосував норми
матеріального права, отже, прийняте
податковим органом спірне податкове
повідомлення-рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено, правова оцінка
обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.06.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення.

2.Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.06.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є. Маринчак

О.В. Муравйов