Справа № 200/11174/14-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/410/14
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2014 року Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової
Т.В.,

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Першого заступника начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області Ратич Надії
Миколаївни про скасування протоколу
та постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська з вищевказаним
позовом.

В обґрунтування заявлених вимог
посилалися на те, що 17 березня 2014 року
ОСОБА_1 по пошті отримав лист з
Інспекції Державного Архітектурного
будівельного контролю у
Дніпропетровській області,
розташованої по вул.Набережна Леніна,
29-а, м. Дніпропетровськ,
Дніпропетровська область в якому
знаходились копія адміністративного
протоколу складеного відносно нього
головним державним інспектором
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Кроленко О.В. від
06.03.2014р. за ознаками ст. 188-42 КУпроАП
України де йшло посилання на припис
від 26.09.2013р., щодо демонтажу прибудови
(066 2-3) ряд (А-А/б), чим порушено ч.4 ст. 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

17.04.2014 року на адресу ОСОБА_1 із
Ленінського Відділу Державної
виконавчої служби ДМУЮ надійшов лист з
Постановою по справі про
адміністративне провадження № Д-116 від
18.03.2014р., який був отриманий його
рідними, зі змісту якої встановлено, що
першим заступником начальника відділу
ДАБК у Дніпропетровській області
Ратич Надією Миколаївною - ОСОБА_1
визнаний винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпроАП, з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800
грн.

Позивачі вважають і складений
адміністративний протокол і постанову
про притягнення до адміністративної
відповідальності незаконними та
такими, що порушують діюче
законодавство, а тому повинні бути
скасовані.

По-перше припис від 26.09.2013 року
якого ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_2 не бачили і
не отримували, винесений не належною
особою, що було з'ясовано судом і в
задоволені даного адміністративного
позову 30.05.2014р. було відмовлено, що
підтверджено Постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду.

По-друге, постанова про
притягнення до адміністративної
відповідальності від 18.03.2014 року
винесена незаконно, оскільки протокол
про адміністративне правопорушення
складено у відсутність осіб, що є
недопустимим.

Від позивача ОСОБА_2, який є також
представником позивача ОСОБА_1 до суду
надійшла заява про розгляд справи без
участі позивачів, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити.

Відповідач будучи належним чином
повідомленою про розгяд справи до суду
не з'явилась, причини неявки не
повідомила, клопотань про відкладення
розгляду спави не надходило.

З урахуванням положень частини 4 та 6
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
вирішується в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Завданням адміністративного
судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб , прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування , інших посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що відповідно
до Припису про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
06.03.2014 року /а.с.12/ ОСОБА_1 видано цей
припис про те, що за результатами
позапланової перевірки, проведеної на
об'єкті будівництва житлового будинку
№6 по вул.Колонтай в м.Дніпропетровську
встановлено, що замовником ОСОБА_1
порушено вимоги законодавства,
будвільних норм, державних стандартів
і правил, а саме: не виконано вимоги
припису від 26.09.2013 року щодо демонтажу
прибудови (ось2-3) ряд (А-А/Б), чим
порушено ч.4 ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".
В даному припису зазначено, що даний
припис складено ОСОБА_5 головним
державним інспектором
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду, однак він нікому
не вручений, оскільки в отриманні
примірника відмовили та від підпису в
приписі відмовлено, свідків даного
правопорушення не зазначено.
Зазначено, що про виконання даного
припису необхідно повідомити
інспекцію до 06 квітня 2014 року.

Згідно з Протоколом про
адміністративне правопорушення від
06.03.2014 року /а.с.10/ складеним головним
державним інспектором
Дніпроетровського відділу контролю та
державного нагляду ОСОБА_5 у
присутності представника за
дорученням ОСОБА_1 його складено у
відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що
за результатами позапланової
перевірки, проведеної на об'єкті
будівництва житлового будинку АДРЕСА_1
виявлено порушення замовником
будівництва ОСОБА_1 вимог
законодавства, будівельних та
державних стандартів і правил, а саме:
не виконано вимоги припису від 26.09.2013
року, щодо демонтажу прибудови (ось 2-3)
ряд (А-А/Б), чим порушено ч.4 ст.41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", за що передбачено
відповідальність за ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Відповідно до Постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 18 березня 2014 року
/а.с.16/ Перший заступник начальника
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області Ратич Надія
Миколаївна встановила, що ОСОБА_1
порушено вимоги законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, а саме: не виконано вимоги
приписуу від 26.09.2013 року щодо демонтажу
прибудови за адресою: АДРЕСА_1, визнала
ОСОБА_1 винним у вчиненні
адмінстративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та
наклала на нього адмінстративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800
грн.

10.04.2014 року державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження з виконання
постанови від 18.03.2014 року про стягнення
з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у
розмірі 6800 та наданий строк для
добровільного виконання постанови.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2014 року в задоволенні позовних
вимог Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області до ОСОБА_1
про зобов'язання виконати вимоги
припису від 26.09.2013 року з посиланням на
те, що позивач не надав належних
доказів вручення ОСОБА_1 припису від
26.09.2013 року раніше ніж 28.05.2014 року, як
наслідок відповідач в добровільному
порядку виконати його або оскаржити не
мав можливості, в той час як перевірку
факту виконання зазначеного припису
відповідачем було здійснено 06.03.2014
року, тобто до моменту його вручення.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставах яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що Дніпропетровським
окружним адміністративним судом під
час розгляду позовних вимог про
зобов'язання виконати припис від 26.09.2013
року, встановлено, що ОСОБА_1 даний
припис не отримував, а тому і не міг
знати, які порушення треба усувати, а
тому складений Акт від 06.03.2014 року, яким
встановлено не виконання вимог припису
від 26.09.2013 року є неправомірним.

Таким чином, складений протокол
про адміністративне правопорушення
від 06.03.2014 року та відповідно Постанова
про притягнення до адмінстративної
відповідальності від 18.03.2014 року,
винесена на підставі розгляду
протоколу є незаконними.

Тобто, дії інспекції Державного
Архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області в даному
випадку по складанню 06.03.2014р.
Адміністративного протоколу, приписів
і Постанови про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_1
в цілому були незаконними, не
обґрунтованими і упередженими,
здійснені з грубим порушенням норм, як
матеріального, так і
адміністративно-процесуального права
України.

10-ти денний термін звернення до суду
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не порушили,
адміністративний позов поданий був
своєчасно згідно терміну
передбаченого діючим законодавством
України, як тільки позивачі дізналися
про порушення своїх прав, свобод і
інтересів, після цього у визначений
терміни передбачений ч.2 ст. 99 КАСУ
звернулися за захистом своїх порушених
прав і свобод до суду. Але в даний час
сталося непорозуміння з матеріалами по
усуненню недоліків які були направлені
по пошті 19.04.2014р., що є поважною причиною
для поновлення терміну оскарження
вказаних вище документів.

Стаття 3 Конституції України
передбачає, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Згідно до вимог ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
грунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані, як зазначено
у наведеній нормі закону,
встановлюються окрім іншого
протоколом про адміністративне
правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах, відповідно до
положень статті 11 КАС України,
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд вважає що
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
обгрунтованими та такими, що підляють
задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині скасування
протоколу про адміністративні
правопорушення від 06.03.2014 року,
складеного відносно них, оскільки вони
вважають його складеним неповноважною
особою.

Втім, протокол про адміністративне
правопорушення за своєю суттю є
доказом у справі про адміністративне
правопорушення та розглядається
органом, в порядку, визначеному КУпАП.
Правопорушник має право наводити свої
доводи і міркування під час розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, в тому числі і незгоду
з викладеним у протоколі.

Тобто, позовні вимоги позивачів в цій
частині не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки стосуються
розгляду справи про адміністративне
правопорушення.

Відповідно до ст.94 КАС України
судовий збір віднести за рахунок
державного бюджету України відповідно
до задоволеної частини позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6-11, 69, 71, 72, 94, 161-163 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Скасувати Постанову по справі про
адміністративне правопорушення №Д-116
від 18 березня 2014 р., складену першим
заступником начальника інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
Ратич Надією Миколаївною відносно
ОСОБА_1 про притягнення до
адміністративної відповідальністю за
ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 6800 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та
позовних вимогах ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений судовий
збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Т.В. Шевцова