Справа № 760/17090/14-а
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-705/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року

м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Оксюта Т.Г., розглянувши у
скороченому провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання дій та
бездіяльності неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому просив звернутися до
Верховного Суду України з клопотанням
для вирішення питання стосовно
внесення до Конституційного Суду
України подання щодо конституційності
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку додаткової
пенсії позивача положень бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією та Законами України вимог
і норм, визначено розмірі додаткової
пенсії для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені статтею 50 Закону №796 для
відповідних категорії громадян.

Визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним позивачу недоотриманих сум
додаткової пенсії, передбачених ст.ст.
49,50 Закону №796 протиправною.

Зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії позивачу відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом №796 у редакції
діючих Законів №230/96, №231 та пов'язаними
із ним Законами, а саме у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01.01.2005 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону №796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення.

Зобов'язати відповідача перерахувати у
подальшому позивачу, визначені статтею
50 Закону №796 розміри додаткової пенсії,
у зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідних груп осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру, а також вчасно виплачувати
належну йому додаткову пенсію.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що він є постраждалим
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, інвалідом ІІІ групи,
отримує пенсію та додаткову пенсію у
відповідності до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У зв'язку з виникненням у позивача
сумнівів щодо правильності
нарахування його пенсій, він звернувся
до відповідача з відповідною письмовою
заявою від 24.03.2014 року, у якій просив
надати розгорнуту довідку про розміри
нарахованих і виплачених йому сум,
починаючи з 01.01.2005 року, а у разі
нарахування та виплати сум пенсій у
меншому розмірі ніж це передбачено
законом, просив провести перерахунок
належних йому пенсій відповідно до
вимог закону.

Однак, Головним управлінням Пенсійного
фонду України в м. Києві позивачу було
відмовлено в перерахунку його пенсії з
посиланням на те, що нарахування та
виплати його пенсій здійснюються на
підставі документів, що містяться в
матеріалах пенсійної справи та
відповідно до норм чинного
законодавства.

Позивач не погоджується з такою
відповіддю відповідача, вважає, що
управлінням при обчислення його пенсій
застосовуються норми правових актів
України, які за своєю природою та
предметом не можуть урегульовувати
вказані правові відносин, з
урахуванням чого просив позов
задовольнити.

З письмових заперечень відповідача
вбачається, що, на його думку,
діяльність управління здійснювалась в
межах повноважень, наданих законами
України та підзаконними
нормативно-правовими актами.

На підставі викладеного просив у
задоволенні позову відмовити.

Оскільки розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження,
судове засідання не проводилось та
особи, які беруть участь у справі, не
викликались.

Дослідивши матеріали справи, прихожу
до висновку про часткове задоволення
позову з огляду на наступне.

Встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_2, та інвалідом ІІІ групи, що
підтверджується довідкою МСЕК серії
КИЕ-1 №046048.

24.03.2014 р. позивач звернувся до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві з заявою про перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з 01.01.2005 р. та провести
відповідні виплати.

Листом від 22.04.2014 р. № 9848/12/С-676 Головне
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві повідомило, що розмір пенсії
ОСОБА_1 визначений постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, і складає 30% прожиткового
мінімуму для непрацездатних осіб, що
станом на 01.12.2013 р. становило 284,70 грн.

Вважаю нарахування додаткової пенсії
позивачу у розмірі, який не відповідає
вимогам закону та відмову відповідача
здійснити перерахунок додаткової
пенсії позивачу у відповідності до
вимог ст. 50 Закону України № 796-ХІІ від
28.02.1991 р. неправомірною, виходячи з
наступного.

Постанова Кабінету Міністрів України
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 23.11.2011 року № 1210, із змінами та
доповненнями від 25.03.2014 року № 112,
прийнята без обмеження терміну її дії,
встановлені нею розміри соціальних
виплат такими, що не відповідають
наявним фінансовим ресурсам
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік, - не
визнано.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при вирішенні
даного спору, вихожу з того, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст. ст. 50 Закону № 796-ХІІ
підлягає застосуванню розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Зважаючи на позицію Європейського Суду
з прав людини, відповідно до якої
держава не може посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії,
вважаю за можливе застосувати саме
частину 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» для розрахунку розміру
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Крім того, в даному випадку мінімальний
розмір пенсій за віком
використовується як розрахункова
величина для визначення розміру пенсії
та щомісячної додаткової пенсії,
передбаченої Законом № 796-ХІІ, оскільки
цей Закон передбачає в якості критерію
визначення розміру саме із розрахунку
мінімальної пенсії за віком, що не
суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Наділивши зазначеною соціальною
гарантією осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист осіб, які
постраждали і є інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини другої статті 3
Конституції України - права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Відповідно до статті 21 Конституції
України усі люди є вільні і рівні у
своїй гідності та правах. Права і
свободи людини є невідчужуваними та
непорушними.

Згідно із статтею 64 Конституції
України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 92 Конституції України, виключно
законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а статтею 75
Конституції встановлено, що єдиним
органом законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, необхідно зазначити, що до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» були внесені зміни
Законом України № 1622-VII від 31.07.2014 року,
зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п.67, відповідно до яких
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені зміни набрали законної сили
з 03.08.2014 року.

Крім того, відповідно до ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено
шестимісячний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи, який
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлено, що позивач про порушення
свого права повинен був дізнатися при
виплаті йому додаткової пенсії, яка
виплачується щомісяця з дня її
призначення.

Позивач з позовом до адміністративного
суду звернувся лише 08.08.2014 року.

Таким чином, позивач пропустив строк
звернення до адміністративного суду з
вимогами про перерахунок та виплату
йому додаткової пенсії з 01.01.2005 року по
07.02.2014 року.

З урахуванням того, що Закон України №
1622-VII від 31.07.2014 року, яким внесено зміни
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» та відповідно
до якого встановлено інші розміри
виплати для осіб на яких поширюється
Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» набрав чинності з 03.08.2014
року, прихожу до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з 08.02.2014
року по 02.08.2014 року включно.

При цьому, не підлягають задоволенню
позовні вимоги позивача про звернення
до Верховного Суду України з
клопотанням для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року №1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки це не входить до компетенції
адміністративного суду.

Також не підлягають задоволенні
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача перераховувати у
подальшому позивачу, визначені статтею
50 Закону №796 розміри додаткової пенсії,
у зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідних груп осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру, а також вчасно виплачувати
належну йому додаткову пенсію,
оскільки вирішення спорів на майбутнє
чинним КАС України не передбачено.

Таким чином, вимоги позивача про
здійснення в майбутньому нарахування
та виплати додаткової пенсії
задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України судові витрати суд відносить
на рахунок держави, оскільки згідно ст.
5 Закону України «Про судовий збір»
позивач звільнений від сплати судового
збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 2, 18, 71, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,Постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011
року № 1210, рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року, рішеннями
Європейського Суду з прав людини,
суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
визнання дій та бездіяльності
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві щодо відмови ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в перерахунку
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, встановленої ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України Про Державний бюджет
на відповідний рік.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, нарахування та виплату
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбаченої ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України Про Державний бюджет
на відповідний рік, починаючи з 08
лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року, з
урахування раніше проведених за цей
період виплат.

У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Солом'янський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя