Справа № 233/5715/14-а
Суддя: Янюк Ю. Б.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 233/5715/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Янюк Ю. Б.

при секретарі
Круговій Ю.С.

за участю

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Чупріни І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання перевести
на інший вид пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2014 року ОСОБА_3
звернулась в суд з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання перевести
на інший вид пенсії. Вона
обґрунтовувала свої вимоги тим, що її
чоловік, ОСОБА_4 був учасником
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, інвалідом другої групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. За експертним
висновком смерть ОСОБА_4 пов'язана з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС.

Вона, являючись вдовою
військовослужбовця, що помер внаслідок
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, у відповідності до вимог
законодавства має право у разі
досягнення віку 50 років та наявності
страхового стажу понад 20 років, на
призначення дострокової пенсії за
віком.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 серпня 2011 року, що залишена в силі
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2014 року,
зобов'язано відповідача достроково, з 1
липня 2011 року, призначити їй пенсію за
віком у відповідності до вимог пункту
третього абзацу шостого розділу ХУ
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», тобто, пенсію за
віком батькам загиблих (померлих)
воїнів.

29 вересня 2014 року вона
звернулась до відповідача із заявою
про переведення з вказаного виду
пенсії на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, право на яку вона має
відповідно до ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Листом відповідача від 9
жовтня 2014 року №11968/05/08-17 їй було
відмовлено в переведенні на цей вид
пенсії, оскільки вона не досягла
пенсійного віку, встановленого ст.26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і не може вважатись
непрацездатним членом сім'ї померлого.

Такі дії відповідача вона
вважає протиправними та просила
зобов'язати відповідача перевести її
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Представник відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області, позов не
визнав та просив у його задоволенні
відмовити, оскільки ОСОБА_3 на момент
звернення за переводом на інший вид
пенсії не досягла пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тобто 60 років, і не може
вважатись непрацездатним членом сім'ї
померлого. Право на отримання пенсії по
втраті годувальника ОСОБА_3 набуде лише
28 травня 2021 року.

Заслухавши учасників судового
розгляду справи, дослідивши письмові
докази, що є в матеріалах справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні
правовідносини.

Відповідно до судового рішення,
що є в матеріалах справи (а.с.24-25)
встановлено, що позивачка ОСОБА_3
проживала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 з 7 липня 1979 року, а ІНФОРМАЦІЯ_2
її чоловік помер.

Відповідно до експертного
висновку Донецької регіональної
міжвідомчої комісії №190 від 10 січня 2006
року смерть ОСОБА_4 пов'язана з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС.

ОСОБА_3, являючись вдовою
військовослужбовця, що помер внаслідок
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, у відповідності до вимог
законодавства має право у разі
досягнення віку 50 років та наявності
страхового стажу понад 20 років, на
призначення дострокової пенсії за
віком.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 серпня 2011 року, що залишена в силі
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2014 року,
зобов'язано відповідача достроково, з 1
липня 2011 року, призначити їй пенсію за
віком у відповідності до вимог пункту
третього абзацу шостого розділу ХУ
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», тобто, пенсію за
віком батькам загиблих (померлих)
воїнів.

На виконання вказаних судових
рішень, з 1 липня 2011 року ОСОБА_3
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області, як отримувач
пенсії за віком, як дружина померлого
ліквідатора аварії на Чорнобильській
АЕС, і розмір її пенсії на 1 жовтня 2014
року складає 1168грн.76коп. (а.с.6).

29 вересня 2014 року ОСОБА_3
звернулась до відповідача із заявою
про переведення з вказаного виду
пенсії на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, право на яку вона має
відповідно до ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (а.с.7).

Листом відповідача від 9
жовтня 2014 року №11968/05/08-17 їй було
відмовлено в переведенні на цей вид
пенсії, оскільки вона не досягла
пенсійного віку, встановленого ст.26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і не може вважатись
непрацездатним членом сім'ї померлого
(а.с.8-9).

Факт знаходження ОСОБА_3 на
утриманні померлого чоловіка
підтверджується довідкою КП «Служба
єдиного замовника» №3081 від 1 вересня 2014
року (а.с.12), і відповідачем не
оспорюється.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та їх посадові особи повинні діяти у
межах та у спосіб визначений
законодавством.

Правове регулювання відносин
пенсійного забезпечення в Україні
здійснюється на підставі Конституції
України, відповідно до якої виключно
законами України визначаються форми і
види пенсійного забезпечення. Умови та
порядок призначення, перерахунок і
виплата пенсій встановлюються Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та іншими
законами України.

Відповідно до пункту «а» статті 2
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» окремим видом трудової
пенсії є пенсія за віком.

За статтею 26, пунктами 3, 7-2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», статтею 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» умовами призначення
пенсії за віком, у тому числі із
зменшенням пенсійного віку, є
досягнення особою певного віку та
наявність необхідного страхового
стажу роботи.

Згідно з частиною першою статті 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Досягнувши передбаченого в
законодавстві України пенсійного віку
та маючи необхідний страховий стаж
роботи, працівники отримують право на
пенсію за віком. Реалізуючи це право,
вони набувають статусу пенсіонера за
віком. Конституційний Суд України
виходить з того, що зміна в
законодавстві поняття «пенсія по
старості» на «пенсія за віком» не може
погіршувати правове становище осіб,
які потребують соціального захисту,
зокрема пенсіонерів, які не підлягають
виселенню з службових жилих приміщень
без надання іншого жилого приміщення
згідно з абзацом шостим статті 125
Житлового кодексу України.

Отже, до пенсіонерів по старості за
абзацом шостим статті 125 Житлового
кодексу України віднесено осіб, яким
відповідно до законодавства України
призначено пенсію за віком, у тому
числі із зменшенням пенсійного віку
згідно зі статтею 55 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Саме до такого правового висновку
дійшов Конституційний суд України під
час вирішення справи №1-2/2014 щодо
офіційного тлумачення словосполучення
«пенсіонерів по старості». Хоча
зазначений термін і стосувався абзацу
шостого статті 125 Житлового кодексу
України, під час вирішення спірних
питань чітко сформульовано значення,
яке міститься в Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Аналіз вказаних нормативних
актів свідчить про те, що позивачка
ОСОБА_3 має право на перевід на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, і дії
відповідача щодо відмови у такому
переводі є неправомірними. Відповідача
слід зобов'язати перевести ОСОБА_3 на
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, починаючи з 29 вересня 2014
року, як це передбачено частиною 3
статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 2, 11, 17-20, 69-72, 86, 158-163, 167,
185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

П
О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області щодо відмови
ОСОБА_3 у переведенні на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області перевести
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
м.Ростов-на-Дону Російської Федерації,
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, починаючи з 29 вересня 2014
року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Костянтинівський міськрайонний
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня її
проголошення, або в порядку ч.2 ст. 186 КАС
України.

Суддя