Справа № 826/14093/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
За позовомНепідприємницького
товариства «Відкритий недержавний
пенсійний фонд «Український пенсійний
капітал» до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб Уповноваженої
особи фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» Куреного
О.В.прозобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося
Непідприємницьке товариство
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Український пенсійний капітал»
(надалі-позивач або НТ «ВНПФ
«Український пенсійний капітал») з
адміністративним позовом до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(надалі-відповідач 1) та Уповноваженої
особи фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» Куреного О.В.
(надалі-відповідач 2), в якому просило
суд:
1. зобов'язати відповідачів
сплатити позивачу 1 190 035,59 грн. шляхом
перерахування вказаної суми на
поточний рахунок позивача, відкритий у
2. зобов'язати відповідачів
повернути позивачу 61,42 унцій золота,
шляхом перерахування валютних
цінностей на поточний рахунок
позивача, відкритий у ПАТ «Ощадбанк».
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що відповідачами у порушення положень
Законів України «Про недержавне
пенсійне забезпечення» та «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
не повернуті позивачу пенсійні активи
(коштів та золота), розміщені у ПАТ
«Брокбізнесбанк» шляхом перерахування
їх на поточний рахунок позивача,
відкритий у ПАТ «Ощадбанк», тобто,
фактично, нового зберігача відповідних
активів, що порушує права учасників
Представник відповідача 1 проти позову
заперечував, наголошуючи на тому, що
він не вступав у будь-які
правовідносини з позивачем (у тому
числі щодо пенсійних активів), ніколи
не отримував його кошти, які
обліковуються на рахунку у банку, отже,
апріорі, не може порушити його права.
Крім того, звертав увагу суду на те, що
позивач не вказує, які саме норми права
та які його права порушив саме
відповідач 1, у зв'язку з чим просив суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
Більше того, відповідач 1 наголосив на
тому, що пенсійні активи, які бажає
повернути позивач, знаходяться в банку,
а не у відповідача 1, і саме тому банк, а
не відповідач-1 має виступати
відповідачем по справі, але в межах
господарського процесу, у зв'язку з чим
просив суд закрити провадження у даній
справі.
У судове засідання, призначене на 20.10.2014
р., відповідача 2 не прибув, хоча про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, подавши
через канцелярію суду клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату. Письмових пояснень та/або
заперечень по суті спору суду не подав.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене, керуючись ч.6 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд дійшов висновку про доцільність
подальшого розгляду справи у
письмовому провадженні на підставі
наявних матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали на обґрунтування
заявлених позовних вимог до
відповідача 1, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є недержавним пенсійним фондом
відкритого типу, тобто неприбутковою
юридичною особою, предметом діяльності
якої є здійснення недержавного
пенсійного забезпечення з метою
накопичення пенсійних внесків на
користь учасників Фонду з подальшим
управлінням пенсійними активами, а
також здійснення пенсійних виплат
учасникам Фонду у визначеному законом
порядку. При цьому, пенсійні активи не
можуть бути предметом застави та
можуть використовуватися лише на цілі,
передбачені законодавством та
Управління пенсійними активами Фонду,
згідно договору про управління
активами Пенсійного фонду № 1-05/КУА від
20.09.2005 року (з урахування додаткових
угод до нього), укладеного між
позивачем (Рада фонду) та Приватним
акціонерним товариством «Компанія з
управління активами адміністратор
пенсійного фонду «Брокбізнесінвест»
(КУА), здійснює КУА.
З метою зберігання та обслуговування
активів фонду, між позивачем (Рада
фонду) та Акціонерним банком
«Брокбізнесбанк» (Зберігач) було
укладено договір про обслуговування
Пенсійного фонду зберігачем від 01.06.2005
року, за умовами якого, усі операції з
пенсійними активами Пенсійного фонду
здійснюються через Зберігача. Поточні
рахунки Пенсійного фонду
відкриваються у Зберігача Пенсійні
активи фонду у формі цінних паперів та
документів, які підтверджують право
власності на пенсійні активи в інших
формах, зберігаються у Зберігача.
Крім того, між Приватним акціонерним
товариством «Компанія з управління
активами адміністратор пенсійного
фонду «Брокбізнесінвест» (Клієнт), яке
діє в інтересах позивача, та ПАТ
«Брокбізнесбанк» (Банк) було укладено
договір від 16.03.2011 року № 3508/11 про
відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування, за умовами якого Банк
відкриває Клієнту поточні рахунки
(надалі - Рахунки або Рахунок) та
здійснює їх рахунково-касове
обслуговування відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України та умов
цього Договору. Протягом дії цього
Договору, Клієнт має право звертатись
до Банку із заявами про відкриття
рахунків у національній валюті,
іноземних валютах, банківських
металах, при цьому для відкриття таких
рахунків Клієнт зобов'язаний надати
Банку заяву про відкриття рахунку та
документи, що передбачені ним
законодавством України та
нормативно-правовими актами
Національного банку України.
Постановою Національного банку
України від 10.06.2014 року № 339 прийнято
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію ПАТ
«Брокбізнесбанк», на підставі якої,
виконавчої дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 11.06.2014 року № 45 про
початок здійснення процедури
ліквідації банку та призначено
уповноваженою особою фонду на
ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк»
Куреного Олександра Вікторовича, про
що опубліковано відповідне оголошення
в газеті «Голос України» № 113 (5863) від
14.06.2014 року.

Враховуючи зазначене, з метою
повернення активів позивача, Приватне
акціонерне товариство «Компанія з
управління активами адміністратор
пенсійного фонду «Брокбізнесінвест»
як компанія з управління активами та
адміністратор позивача, зверталося до
відповідача 2 з листами від 04.07.2014 року
№ 173 та № 174 з проханням перерахувати
грошові кошти, які обліковуються на
рахунку, відкритому для позивача на
поточний рахунок позивача, відкритий в
АТ «Ощадбанк», а також з повідомленням
про неприпустимість включення
валютних цінностей позивача (золота) до
ліквідаційної маси АТ
«Брокбізнесбанк».

У зв'язку з неповерненням позивачу
грошових коштів та валютних цінностей
(золота) шляхом перерахування їх на
поточний рахунок позивача, відкритий у
ПАТ «Ощадбанк», тобто, фактично, нового
зберігача відповідних активів, позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом до відповідачів.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються,
зокрема, Законом України «Про
недержавне пенсійне забезпечення» від
09.07.2003 року № 1057-IV (далі-Закон № 1057-IV) та
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі-Закон №
4452-VI).

Згідно ст.1 Закону № 1057-IV, у цьому Законі
поняття вживаються в такому значенні,
зокрема:

відкритий пенсійний фонд - недержавний
пенсійний фонд, учасниками якого
можуть бути будь-які фізичні особи
незалежно від місця та характеру їх
роботи;

вкладник недержавного пенсійного
фонду (далі - вкладник фонду) - особа, яка
сплачує пенсійні внески на користь
учасника шляхом перерахування
грошових коштів до недержавного
пенсійного фонду відповідно до умов
пенсійного контракту та закону;

зберігач пенсійного фонду (далі -
зберігач) - Національний банк України
або банк, який на підставі відповідної
ліцензії провадить діяльність із
зберігання активів пенсійних фондів;

недержавний пенсійний фонд (далі -
пенсійний фонд) - юридична особа,
створена відповідно до цього Закону,
яка має статус неприбуткової
організації (непідприємницького
товариства), функціонує та провадить
діяльність виключно з метою
накопичення пенсійних внесків на
користь учасників пенсійного фонду з
подальшим управлінням пенсійними
активами, а також здійснює пенсійні
виплати учасникам зазначеного фонду у
визначеному цим Законом порядку;

недержавний пенсійний фонд - суб'єкт
другого рівня системи пенсійного
забезпечення - недержавний пенсійний
фонд, який створений та діє відповідно
до законодавства про недержавне
пенсійне забезпечення, відповідає
вимогам цього Закону для отримання
ліцензії на надання послуг у
накопичувальній системі пенсійного
страхування (далі - пенсійний фонд -
суб'єкт другого рівня);

пенсійні активи - активи пенсійного
фонду, страхової організації,
банківської установи, сформовані
відповідно до цього Закону, за рахунок
яких здійснюються пенсійні виплати.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону № 1057-IV,
суб'єктами недержавного пенсійного
забезпечення є, крім іншого, недержавні
пенсійні фонди; компанії з управління
активами; зберігачі.

При цьому, ч.3 ст.2 Закону № 1057-IV
визначено, що недержавне пенсійне
забезпечення здійснюється, крім
іншого, пенсійними фондами шляхом
укладення пенсійних контрактів між
адміністраторами пенсійних фондів та
вкладниками таких фондів відповідно до
цього Закону; банківськими установами
відповідно до цього Закону та
законодавства про банківську
діяльність шляхом укладення договорів
про відкриття пенсійних депозитних
рахунків для накопичення пенсійних
заощаджень у межах суми, визначеної для
відшкодування вкладів Фондом
гарантування вкладів фізичних осіб, що
встановлюється згідно із законом.

Недержавне пенсійне забезпечення
здійснюється на принципах, крім іншого,
розмежування та відокремлення активів
пенсійного фонду від активів інших
суб'єктів недержавного пенсійного
забезпечення та накопичувального
пенсійного страхування з метою захисту
майнових прав учасників пенсійного
фонду та унеможливлення банкрутства
пенсійного фонду; гарантування
фізичним особам реалізації прав,
наданих їм цим Законом; цільового та
ефективного використання пенсійних
коштів; державного регулювання
діяльності з недержавного пенсійного
забезпечення та нагляду за його
здійсненням (ч.1 ст.4 Закону № 1057-IV).

Статтею 6 Закону № 1057-IV визначено, що
пенсійні фонди не мають на меті
одержання прибутку на користь
одноосібного засновника або для його
подальшого розподілу між засновниками.
Недержавне пенсійне забезпечення є для
пенсійних фондів виключним видом
діяльності. Провадження пенсійними
фондами іншої діяльності, не
передбаченої цим Законом,
забороняється. Активи пенсійного фонду
формуються за рахунок внесків до
пенсійного фонду (пенсійних внесків) та
інших надходжень до пенсійного фонду.

Таким чином, позивач є особливим
суб'єктом, який розпоряджається
виключно пенсійними активами, при
цьому у своїй власності жодних активів
не має.

Зазначене також підтверджується
листом Нацкомфінпослуг від 07.08.2013 року
№7360/14-12, в якому зазначено, що
недержавний пенсійний фонд не є
власником пенсійних активів, а лише
розпоряджається ними у відповідності
із Законом. Окрім того, чинним
законодавством України не передбачено
можливість недержавною пенсійного
фонду бути власником будь-якого майна,
в тому числі і грошових коштів, а
відповідно і розпоряджатися ними на
власний розсуд з метою отримання
прибутку на свою користь. В тому числі
недержавний пенсійний фонд не
наділений правом розміщувати грошові
кошти на банківських депозитних
рахунках, що є пенсійними активами від
свого імені як власні, отримувати не на
користь учасників відповідний дохід
(відсотки). Будь-які грошові кошти
пенсійного фонду, в тому числі і
інвестовані у банківські депозитні
рахунки, не втрачають свій статус як
пенсійні активи недержавного
пенсійного фонду. Грошові кошти у
вигляді доходу, отримані пенсійним
фондом в результаті здійснення такого
інвестування, також мають статус
пенсійних активів, зараховуються до
вартості активів такого фонду та
належать його учасникам.

При цьому, згідно ч.1 ст.34 Закону № 1057-IV
управління активами недержавних
пенсійних фондів може здійснюватися,
зокрема, компанією з управління
активами.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 1057-IV,
особи, що здійснюють управління
активами пенсійних фондів, під час
провадження такої діяльності не мають
права, крім іншого, використовувати
пенсійні активи пенсійного фонду для
забезпечення виконання будь-яких
зобов'язань, виникнення яких не
пов'язане з функціонуванням цього
пенсійного фонду, в тому числі власних.

Згідно ст.44 Закону № 1057-IV недержавний
пенсійний фонд може обслуговуватися
тільки одним зберігачем.

Усі операції з пенсійними активами
пенсійного фонду здійснюються через
зберігача. Поточні рахунки пенсійного
фонду відкриваються у зберігача.
Пенсійні активи пенсійного фонду в
формі цінних паперів та документи, які
підтверджують право власності на
пенсійні активи в інших формах,
зберігаються у зберігача.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону № 1057-IV
пенсійні активи не можуть включатися
до ліквідаційної маси зберігача
пенсійного фонду та інших банків.
Аналогічні приписи містить і ст.50
Закону № 4452-VI.

З огляду на зазначене, пенсійні активи
позивача, який є відкритим пенсійним
фондом, не можуть бути будь-яким
забезпеченням, і не можуть управлятись
як пенсійні активи безпосередньо
банком.

При цьому, держава гарантує збереження
пенсійних активів шляхом заборони їх
використання не за цільовим
призначенням.

Таким чином, імперативна заборона
включати пенсійні активи до
ліквідаційної маси банків встановлює
пряму заборону виконувати будь-які
зобов'язання фінансової установи
(банку) за рахунок цих пенсійних
активів.

Те, що активи недержавних пенсійних
фондів не можуть включатися до
ліквідаційної маси будь-якого із
банків підтверджується і роз'ясненнями
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг. Тобто, орган
державної влади, що формує та
забезпечує реалізацію політики
державного регулювання у сфері ринків
фінансових послуг прямо зазначає, що
пенсійні активи мають спеціальний
правовим режим, що гарантує заборону їх
включення до ліквідаційної маси
будь-якого банку.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що незалежно від того на
підставі якого правочину активи
пенсійного фонду були розміщені у
банку, банк, що ліквідується
зобов'язаний повернути пенсійні активи
в повному обсязі їх законному
розпоряднику, визначеному Законом
України «Про недержавне пенсійне
забезпечення».

Аналогічна позиція закріплена в Ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 23.04.2014 року (К/800/54289/13).

За ст.3 Закону № 4452-VI установою, що
виконує спеціальні функції у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку є Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб (далі-Фонд).

Основним завданням Фонду є
забезпечення функціонування системи
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку (ч.1 ст.4 Закону № 4452-VI).

При цьому, система гарантування
вкладів фізичних осіб являє собою
сукупність відносин, що регулюються
цим Законом, суб'єктами яких є Фонд,
Кабінет Міністрів України,
Національний банк України, банки та
вкладники (п.15 ч.1 ст.2 Закону № 4452-VI).

Учасниками Фонду є банки. Участь банків
у Фонді є обов'язковою. Особливості
участі перехідного банку у Фонді
визначаються цим Законом та
нормативно-правовими актами Фонду (ч.1
ст.17 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.20 Закону №
4452-VI, Фонд є єдиним розпорядником
коштів, акумульованих у процесі його
діяльності.

Кошти Фонду не включаються до
Державного бюджету України, не
підлягають вилученню і можуть
використовуватися Фондом виключно для,
крім іншого, виплати гарантованої суми
відшкодування вкладникам коштів за
вкладами відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.26 Закону № 4452-VI Фонд
гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день початку процедури виведення
Фондом банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку.

Функції з ліквідації банку відповідно
до Закону № 4452-VI виконує Уповноважена
особа Фонду від імені Фонду та
приступає до виконання своїх
обов'язків негайно після прийняття
Фондом рішення про призначення
уповноваженої особи Фонду (ч.1 ст.46
Закону № 4452-VI).

При цьому, за правилами ч.2 ст.46 Закону №
4452-VI з дня призначення уповноваженої
особи Фонду, зокрема, припиняються всі
повноваження органів управління банку
(загальних зборів, спостережної ради і
правління (ради директорів)) та органів
контролю (ревізійної комісії та
внутрішнього аудиту).

Аналогічні положення закріплені в
Положенні про виведення
неплатоспроможного банку з ринку,
затвердженому Рішенням виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2
(далі-Положення).

Згідно п.2.10. п.2 Положення, Уповноважена
особа Фонду на ліквідацію банку
зобов'язана вжити заходів щодо
передачі активів недержавних
пенсійних фондів до іншого зберігача,
фондів фінансування будівництва та
фондів операцій з нерухомістю іншому
управителю відповідно до вимог
законодавства України.

При цьому, визначення конкретного
банку, в який мають бути повернені
пенсійні активи, має бути здійснено
позивачем відповідно до вимог ст.44
Закону № 1057-IV.

За результатом системного аналізу
викладених законодавчих норм та
обставин справи, виходячи з
призначення діяльності позивача та
законодавчо закріплених обов'язків
відповідачів, суд дійшов висновку про
те, що позивачем вірно обрано спосіб
захисту.

Відповідно до п.10.3 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в
адміністративній справі», суд може
ухвалити постанову про зобов'язання
відповідача прийняти рішення певного
змісту, за винятком випадків, коли
суб'єкт владних повноважень під час
адміністративних процедур відповідно
до закону приймає рішення на основі
адміністративного розсуду.

Згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, під дискреційним
повноваженням розуміють повноваження,
яке адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Виходячи наведене та враховуючи
відсутність у відповідачів
повноважень на використання пенсійних
активів, то вони не можуть вчинити щодо
цих активів інші дії, ніж повернення їх
позивачеві, а тому, обраний спосіб
захисту порушеного права (зобов'язання
повернути кошти та валютні цінності
(золото)) є належним і єдино можливим
способом повного захисту порушеного
права позивача та його учасників.

При цьому, враховуючи, що установою, що
виконує спеціальні функції у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку є Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб, який здійснює свої
повноваження, у тому числі, через
Уповноважену особу, доцільним є
часткове задоволення заявлених
позивачем позовних вимог.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами не виконаний обов'язок
щодо доказування з урахуванням вимог,
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Приймаючий до уваги викладене та
керуючись ст.ст.69-71,94,160-165,167,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Український пенсійний капітал»
задовольнити частково.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб сплатити
Непідприємницькому товариству
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Український пенсійний капітал» 1 190
035,59 грн. шляхом перерахування вказаної
суми на поточний рахунок
Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Український пенсійний капітал»,
відкритий у ПАТ «Ощадбанк».

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб повернути
Непідприємницькому товариству
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Український пенсійний капітал» 61,42
унцій золота, шляхом перерахування
валютних цінностей на поточний рахунок
Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Український пенсійний капітал»,
відкритий у ПАТ «Ощадбанк».

В іншій частині відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій