Справа № 826/14156/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Безименної Н.В., Сорочка О.Є.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства соціальної політики
України про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Міністерства соціальної політики
України, в якому просив визнати
протиправними дій та бездіяльності
Міністерства соціальної політики
України у частині відмови в розгляді
скарги його від 30.07.2013; зобов'язати
Міністерства соціальної політики
України розглянути скаргу позивача
30.07.2013 та прийняти по ній рішення,
обов'язкове для виконання центральним
та територіальними органами
Пенсійного фонду України; визнати
протиправними дій та бездіяльності
Міністерства соціальної політики
України у частині не надання
інформації, яка визначає формули, шифри
видів та коди пенсійних виплат, а також
порядок застосування формул у
програмному забезпеченні відповідача,
яким у 2013 році централізовано
керуються районні управління
Пенсійного фонду України; зобов'язати
Міністерства соціальної політики
України надати повну інформацію, яка
визначає формули, шифри видів та коди
пенсійних виплат, а також порядок
застосування формул у програмному
забезпеченні відповідача, яким у 2013
році централізовано керуються районні
управління Пенсійного фонду України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 листопада 2013 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 листопада 2013
року та ухвалити нову про задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі, оскільки зазначена постанова
суду прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до Міністерства
соціальної політики України зі скаргою
від 30.07.2013 про порушення прав заявника
на призначення вперше після досягнення
пенсійного віку 60 (55) років однієї з
пенсій за віком, відповідно до
вибраного заявником при зверненні у 2013
році закону, та щодо відмови у наданні
публічної інформації про нормативні
акти та практично застосовані формули,
для порівняльного обчислення пенсії
заявника, призначеної вперше за
різними законами.

Листом від 21.08.2013 №5149/039/16113
Міністерство соціальної політики
повідомило скаржника, що його повторне
звернення розглянуто і повідомлено, що
попереднє звернення позивача
направлено до Пенсійного фонду України
для надання інформації щодо порушеного
питання. Про результати розгляду
позивача повідомлено листом
Пенсійного фонду України.

Відмовляючи в задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходи з того, що
відповідачем розглянуто звернення
позивача та надана йому обґрунтована
відповідь по суті поставлених питань,
суд приходить до висновку про
відсутність порушеного права позивача
у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
зі змісту скарги позивача від 30.07.2013
вбачається, що у ній порушується
питання щодо відмови органів
Пенсійного фонду України у задоволенні
заяви про зміну виду призначеної
пенсії, а також ставилось питання про
прийняття заходів щодо надання
розпорядниками інформації наведеної в
інформаційному запиті певної
інформації.

Позивач 10.06.2013 звертався до державного
підприємства
«Інформаційно-обчислювальний центр
Міністерства соціальної політики
України» із запитом про надання
публічної інформації щодо формул
перерахунку призначеної пенсії.

Листом державного підприємства
«Інформаційно-обчислювальний центр
Міністерства соціальної політики
України» від 14.06.2013 №013-531
поінформовано, що порушені у його
зверненні питання не входять до
повноважень підприємства, у зв'язку із
чим відповідний запит надісланий до
Пенсійного фонду України для надання
обґрунтованої відповіді.

Листом Пенсійного фонду України від
26.06.2013 №16449/02-20 позивачу надано
обґрунтовану відповідь на його запит
від 10.06.2013, в який повідомлено умови
надання пенсій за віком особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення,
повідомлено шифр виду відповідної
пенсії. Також, в цьому листі зазначено,
що формула, за якою визначається
заробітна плата для обчислення пенсії,
визначена статтею 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», порядок
переведення з одного виду пенсії на
іншій визначений частиною четвертою
статті 42 та частиною третьою статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також, матеріали справи містять лист
управління Пенсійного фонду України в
Корабельному районі міста Миколаєва
від 11.04.2013 №4-Б-Пі, яким надано
інформацію щодо формули, шифри видів та
коди пенсійних виплат, порядку
застосування формул у програмному
забезпеченні органів Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про звернення громадян" громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення
громадян" передбачено, що під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян
із проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним
законодавством їх прав та інтересів
або повідомлення про порушення чинного
законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад, посадових осіб, а також
висловлення думки щодо поліпшення їх
діяльності. Клопотання - письмове
звернення з проханням про визнання за
особою відповідного статусу, прав чи
свобод тощо.

Згідно статті 15 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про звернення громадян" органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;
забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необгрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Статтею 20 Закону України "Про звернення
громадян" передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, на звернення позивача від 10.06.2013
державним підприємством
«Інформаційно-обчислювальний центр
Міністерства соціальної політики
України» повідомлено хто є
розпорядником запитуваної інформації,
направлено відповідний запит до
Пенсійного фонду України, яким, в свою
чергу, надано обґрунтовану відповідь,
колегія суддів вважає, що запит від
10.06.2013 був належним чином розглянутий.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 13.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
Н.В. Безименна

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Безименна Н.В.

Сорочко Є.О.