Справа № 824/2293/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2293/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Огородник
А.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

13 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
до Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Чернівецький деревообробний
комбінат ЛТД" про стягнення
заборгованості ,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях (далі - УПФУ або позивач)
звернулось до суду першої інстанції з
адміністративним позовом про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" (далі - ТОВ "Чернівецький
деревообробний комбінат ЛТД" або
відповідач) заборгованості, яка
виникла за травень-червень 2014 року у
зв'язку із не відшкодуванням фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах у
розмірі 2228,84 грн.

Відповідно до постанови Чернівецького
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
до товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" про стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій
за травень-червень 2014 року в розмірі
2228,84 грн. - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну вимоги
скаржник зауважив, що 01.10.2011 р. набрав
чинності Закон України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" № 3668-VI
від 08.07.2011 р. (далі - Закон № 3668), яким
здійснено підвищення пенсійного віку
для жінок, що призвело до збільшення
періоду відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій.

Сторони, у судове засідання не прибули,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, проте, надали суду
заяви про розгляд даної справи в
порядку письмового провадження, тому
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України колегія суддів вважає
можливим здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами. Відповідно,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
(частина 6 статті 12 та частина 1
статті 41 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Так, згідно Закону №1788 право особи на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах пов'язують із
наявністю у такої особи трьох обставин
у сукупності: досягнення відповідного
пенсійного віку, наявність
відповідного загального трудового
стажу певного періоду та наявність
стажу певного періоду на роботах за
Списком №2. При наявності зазначених
складових особа має можливість
реалізувати своє право на призначення
їй та відповідно отримання пільгової
пенсії. Дане право, яке реалізоване
особою, в силу соціальної
спрямованості діяльності Держави та
положень принципу верховенства права,
згідно якого людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, не
може бути обмежене або скасоване
(припинене) та підставі
нормативно-правових актів прийнятих
після призначення такої пільгової
пенсії.

Як досліджено з матеріалів справи, ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" на посаді оздоблювача виробів із
деревини працювала ОСОБА_2, якій 25.05.2009
р. призначено пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п. "б" ч.1
ст.13 Закону №1788.

На момент призначення пенсії на
пільгових умовах ОСОБА_2 (25.05.2009 р.),
чинне законодавство України (Закони
№№400,1058, Інструкція №21-1) зобов'язувало
її колишнього роботодавця, яким є ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД", до досягнення нею пенсійного віку
передбаченого ст.26 Закону №1058,
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пенсії,
призначеної на пільгових умовах.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідач
зареєстрований 12.01.1994 р. як юридична
особа.

Судом першої інстанції також
встановлено, що відповідач у своїй
діяльності використовує працю
найманих працівників, тобто є
роботодавцем, а тому в розумінні Закону
№1058 та Закону №400 він є
страхувальником та платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

На момент призначення пенсії позивачу
на пільгових умовах чинне
законодавство України (Закони
№№400,1058,Інструкція №21-1) зобов'язувало
її колишнього роботодавця, яким є ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД", до досягнення нею пенсійного віку
передбаченого ст.26 Закону №1058,
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пенсії,
призначеної на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 (у
редакції станом на 25.05.2009 р.) жінки мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення ними 55 років та
наявності страхового стажу не менше
п'яти років. Аналогічна норма існувала
і у Законі №1788 відповідно до ст.12 якого
право на пенсію за віком мають жінки
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Отже суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що станом на 25.05.2009 р.
(день призначення пільгової пенсії
ОСОБА_2.) ТОВ "Чернівецький
деревообробний комбінат ЛТД" мало
відшкодовувати УПФУ фактичні витрати
пов'язані із виплатою та доставкою
пенсії, призначеної на пільгових
умовах ОСОБА_2 до досягнення нею
пенсійного віку (55 років), а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Дослідженням матеріалів справи
встановлено, що відповідачем до
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. позивачу фактичні
витрати пов'язані із виплатою та
доставкою пенсії, призначеної на
пільгових умовах ОСОБА_2
відшкодовувались у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, судова колегія не
бере до уваги посилання УПФУ щодо
обов'язку відповідача відшкодовувати
йому фактичні витрати пов'язані із
виплатою та доставкою пенсії,
призначеної на пільгових умовах,
оскільки як зазначено вище, ОСОБА_2
реалізувала своє право на отримання
пільгової пенсії 25.05.2009 р., що
нормативно породило обов'язок
відповідача відшкодовувати УПФУ
фактичні витрати пов'язані із виплатою
та доставкою пенсії, призначеної на
пільгових умовах .

Відповідно до загальнотеоретичних
правил правозастосування,
правовідносини між особами
врегульовуються тієї нормою
матеріального права, яка діє на момент
виникнення, припинення, зміни цих
правовідносин, якщо інше не
передбачено законом.

Призначення 25.05.2009 р. пільгової пенсії
ОСОБА_2, породило виникнення
правовідносин між УПФУ та ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" щодо відшкодування витрат
пов'язаних із виплатою та доставкою
пільгової пенсії. Дані правовідносини,
на момент їх виникнення були
врегульовані Законами №№1058,400 та
Інструкцією №21-1, в редакціях чинних на
той час.

Дані нормативно-правові акти
передбачали, що відповідач
зобов'язаний відшкодовувати УПФУ
фактичні витрати пов'язані із виплатою
та доставкою пільговій пенсії ОСОБА_2
до досягнення нею 55 річного віку, а саме
до ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України передбачено, що закони та інші
нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 09.02.1999 р., №1-рп/99 "У справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів" роз'яснив, що за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що положення Закону
№3668, яким дост.26 Закону №1058 внесено
зміни, не можуть бути застосовані до
правовідносин, які виникли 25.05.2009 р. між
УПФУ та ТОВ "Чернівецький
деревообробний комбінат ЛТД" щодо
відшкодування витрат пов'язаних із
виплатою та доставкою пільгової пенсії
ОСОБА_2, оскільки на той час вони були
врегульовані іншими
нормативно-правовим актами (Законами
№№1058,400 та Інструкцією №21-1, в
редакціях чинних на той час).

Закон №3668 не містить норм, як
передбачають його зворотну дію в часі
(ретроактивну форму).

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Залімський І. Г.