Справа № 821/1860/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/1860/1416 год. 26 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Кальченко - Буланової
М.С.,

за участю представників:

позивача - Кермача А.І.,

відповідача - Юсіфової Н.Ч.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Афіна-Палас" до Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне підприємство "Афіна-Палас"
(далі - позивач, ПП "Афіна-Палас")
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач,
Новокаховська ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
27.07.2013 року -

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем у сумі
156533,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 78266,00 грн.;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на прибуток за
основним платежем у сумі 159780,00 грн. та
за штрафними санкціями у сумі 79890,00 грн.;

- № про зменшення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за травень 2012 року у сумі 22871,00
грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує
тим, що висновок ОДПІ про не
підтвердження товарності
господарських операцій з ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК" щодо поставки
будівельних матеріалів та з ТОВ
"Добробут Інтеграл Сервіс" щодо
виконання ремонтно - будівельних робіт
спростовується наданими до перевірки
первинними документами, а висновки
актів перевірок вищевказаних
контрагентів про неможливість
проведення зустрічних звірок щодо
підтвердження господарських відносин
з постачальниками та покупцями не є
законними підставами для зменшення ПП
"Афіна-Палас" валових витрат та
податкового кредиту за вказаними
господарськими операціями. Позивач
також вказує, що товарність
господарської операції між ПП
"Афіна-Палас" та ТОВ "Кміс-Торгмаш МК"
щодо поставок будівельних матеріалів
хоча і за інший звітний період
підтверджена постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
31.10.2013 року в адміністративній справі №
821/3658/13-а.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення,
в яких зазначив, що в ході проведення
позапланової виїзної перевірки ПП
"Афіна - Палас" не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з його контрагентами ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК", ТОВ "Добробут
Інтеграл Сервіс", про що свідчать акти
про неможливість проведення
зустрічної звірки вказаних
контрагентів з їх постачальниками та
покупцями товарів/послуг за
переверяємий період, що стало
підставою для зменшення валових витрат
на суму 760857,58 грн. та податкового
кредиту на суму ПДВ 179404,85 грн. та, як
наслідок, нарахування грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та податку на прибуток,
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість згідно
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала письмові
заперечення та просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство "Афіна - Палас"
зареєстроване як юридична особа,
перебуває на обліку платників податків
в Новокаховській ОДПІ та є платником
податку на додану вартість.

Згідно Довідки з ЄДРПОУ АБ №655312
основними видами діяльності ПП "Афіна -
Палас" за КВЕД-2010 є 43.22 монтаж
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування; 41.20 будівництво
житлових і нежитлових будівель; 42.21
будівництво трубопроводів; 43.31
штукатурні роботи; 43.91 покрівельні
роботи; 46.13 діяльність посередників у
торгівлі деревиною, будівельними
матеріалами та санітарно - технічними
виробами.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 29.05.2013 року по 03.06.2013 року
відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 78.1 ст.
78, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу
України податковим ревізором
інспектором проведено виїзну
документальну позапланову перевірку
ПП "Афіна - Палас" з питань
підтвердження господарських відносин
з платниками податків постачальниками
ТОВ "Кміс-Торгмаш МК" за період травень
2012 року та ТОВ "Добробут Інтеграл
Сервіс" за період березень, квітень,
травень, липень, серпень, вересень 2012
року, за результатами якої складено акт
від 10 грудня 2013 року №658/220-35994387 (далі -
акт перевірки).

Висновками даного акту перевірки
встановлені порушення, а саме:

- п.138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток у сумі 159780,00 грн., у
т. ч. за 2 квартал 2012 року у сумі 92563,00
грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 44292,00
грн., за 4 квартал 2012 року у сумі 22925,00
грн.;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся на суму 179404,00
грн., у т.ч.: за березень 2012 року на 13333,00
грн., за травень 2012 року на 74822,00 грн., за
вересень 2012 року у сумі 23449,00 грн., за
липень 2012 року у сумі 23567,00 грн., за
жовтень 2012 року у сумі 34500,00 грн., за
листопад 2012 року у сумі 9733,00 грн.

На підставі вказаних висновків
податковим органом були прийняті 27.07.2013
року податкове повідомлення - рішення
№ , яким збільшено грошове
зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем у сумі
156533,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 78266,00 грн., податкове повідомлення -
рішення № , яким збільшено
грошове зобов'язання по податку на
прибуток за основним платежем у сумі
159780,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 79890,00 грн., податкове повідомлення -
рішення № про зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за травень 2012 року у
сумі 22 871,00 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, суд виходить з встановлених в
ході розгляду справи фактичних
обставин та їх узгодженості з діючими
положеннями податкового
законодавства.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що на прийняття
оскаржуваних сум грошових зобов'язань
по податку на прибуток та податку на
додану вартість, а також суми
зменшеного розміру від'ємного значення
по податку на додану вартість вплинули
наступні висновки ДПІ, зокрема -

- безтоварність господарської операції
з контрагентом постачальником ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК" щодо поставки у травні
2012 року будівельних матеріалів, що
стало підставою для виключення зі
складу валових витрат 2012 р. суми 311566,75
грн., та податкового кредиту за травень
2012 року в сумі ПДВ 62313,35 грн.;

- безтоварність господарської операції
з контрагентом постачальником ТОВ
"Добробут Інтеграл Сервіс" щодо надання
у березні - травні, липні-вересні 2012 р.
ремонтно - будівельних робіт, що стало
підставою для виключення зі складу
валових витрат 2012 р. суми 449290,83 грн.
грн., та податкового кредиту за
березень, квітень травень, липень,
серпень, вересень 2012 р. в загальній сумі
ПДВ 117091,50 грн.

Вказані висновки ОДПІ ґрунтуються на
обставинах, викладених в актах
податкових органів про неможливість
проведення зустрічних звірок, зокрема,
-

- згідно акту ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва від 23.10.2012 року №
980/22-317/37740366 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК" щодо підтвердження
господарських відносин з
постачальниками та покупцями за період
з 01.05.2012 року по 31.05.2012 року" встановлено,
що податкова звітність не подавалась,
відсутні необхідні матеріальні
ресурси для здійснення відповідної
господарської діяльності,
підприємство не перебуває за адресою
реєстрації, що свідчить про
відсутність об'єкту оподаткування по
операціях з придбання - продажу товару.
Крім цього, ПП "Афіна-Палас" не надано
документів, які б підтверджували
транспортування (перевезення) товару
від вказаного контрагента, а тому
неможливо встановити факт передачі
товару від ТОВ "Кміс-Торгмаш МК" до ПП
"Афіна-Палас".

- згідно акту ДПІ у Дарницькому районі
м. Києва від 30.11.2012 року № 893/22-40/35575860 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Добробут Інтеграл Сервіс"
за період діяльності березень - жовтень
2012 року" встановлено, що підприємство
відсутнє за місцезнаходженням,
директор гр. ОСОБА_3 не причетний до
фактичної діяльності підприємства,
первинні документи до перевірки не
надані, що свідчить про відсутність
ознак реального здійснення
господарських операцій.

Перевіряючи обґрунтованість даних
висновків податкового органу, суд
зазначає наступне.

Спірні правовідносини у перевіряємому
періоді були врегульовані Податковим
кодексом України від 02.12.2010 р. за №2755-VІ
(далі - ПК України).

Виходячи зі змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України).

Відповідно до підпункту 14.1.181. п. 14.1. ст.
14 ПК України встановлено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Для визначення права підприємства на
податковий кредит та підстав для
формування складу валових витрат по
проведеним господарським операціям з
контрагентами необхідно встановити
наявність в сукупності таких
обов'язкових підстав:

- здійснення операції з придбання
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та їх оплата (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. п.
198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.201.1 ст. 201 ПК
України);

- наявність належним чином оформлених
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
та податкової накладної (п. 138.2 ст. 138, п.
198.6 ст.198 ПК України);

- придбання товарів (робіт, послуг) для
використання в господарській
діяльності платника податку - покупця,
шляхом відображення їх в обліку та
підтвердження відповідними
документами (п. 44.1. ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 п. 198.3 ст. 198, п. 201.11 статті 201 ПК
України).

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави, за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу витрат та сплачених сум ПДВ у
вартості товарів (робіт, послуг) до
складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідком якої є поставка
товарів (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
та наданих позивачем до матеріалів
справи первинних документів, позивач у
перевіряємий період мав господарські
відносини з контрагентами ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК" та ТОВ "Добробут
Інтеграл Сервіс".

Щодо господарської операції з
контрагентом - постачальником ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК", то суд встановив
наступне.

13 квітня 2012 року між ПП "Афіна - Палас"
(за договором - покупець) та ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК" (за договором -
продавець) було укладено договір
поставки №188, згідно умов якого
продавець зобов'язується передати, а
покупець прийняти та оплатити товар,
зазначений у специфікаціях на умовах і
в порядку, передбаченому в даному
договорі; термін поставки з 03.05.2012 року
по 31.12.2012 року; покупець оплачує
вартість всього товару до 31.12.2012 року на
розрахунковий рахунок продавця тощо.
При цьому, умови поставки товару
договором не передбачені.

У травні 2012 року позивачем
задокументовано отримання від ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК" товару - будівельні
матеріали на загальну суму 373880,10 грн., в
т.ч. ПДВ 62313,35 грн., що підтверджується
видатковими та податковими накладними,
описаними в акті перевірки та копії
яких наявні в матеріалах справи. Оплата
вартості товару підтверджується
банківськими виписками, при цьому
згідно оборотно - сальдової відомості
по рах. 631 кредитова / дебетова
заборгованість за товар станом на
31.05.2012 року відсутня.

На підтвердження реальності вчинення
вищеописаної господарської операцій
та використання товару в господарській
діяльності позивачем до матеріалів
справи надано наступні документи:
витяг про реєстрацію права власності
на нежитлові будівлі, склад виробничої
бази; реєстр довіреностей за травень 2012
року; оборотно - сальдову відомість за
травень 2012 року по рахунку 631; штатний
розпис на 2012 рік, наказ про прийняття на
роботу ОСОБА_4; відомості щодо
оприбуткування товару за травень 2012
року на основний склад;- накладні на
переміщення товару на будівельні
об'єкти; акти списання ТМЦ.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд
вказує, що правомірність формування
валових витрат та податкового кредиту
підтверджується не лише складеними
належним чином первинними документами,
зокрема видатковими та податковими
накладними, а й при наявності доказів
реального виконання господарської
операції, до яких, зокрема, відноситься
понесення сторонами за договором
додаткових витрат та зміна у структурі
та стані активів і зобов'язань суб'єкта
господарювання тощо.

Суд зазначає, що ні під час перевірки,
ні під час розгляду справи позивачем не
було надано жодних доказів
транспортування будівельних
матеріалів (товарно - транспортні
накладні або подорожні листи та інші
документи обліку перевезення товару). В
позовній заяві позивач зазначає, що
товар поставлявся транспортом
продавця ТОВ "Кміс-Торгмаш МК" за
рахунок покупця, проте доказів
понесення витрат, пов'язаних з
транспортуванням товару позивачем до
матеріалів справи не надано.

Крім того, позивачем документально не
доведено внутрішній облік,
переміщення, зберігання та
використання в господарській
діяльності товару, задокументованого
від продавця ТОВ "Кміс-Торгмаш МК".

Зокрема, з наявних в матеріалах справи
документів під назвою "Оприбуткування
товарів №___ від _____" не можна встановити
від якого контрагента отримано товар,
який оприбутковується, на підставі
якої видаткової накладної. Крім того,
як вбачається з вказаних документі
товар оприбутковано на основний склад,
проте не зазначено, за якою адресою
вказаний склад знаходиться.

До документів, що підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей,
відносяться накладна на відпуск
товарно-матеріальних цінностей,
накладна-вимога на відпуск (внутрішнє
переміщення) матеріалів, та інше.

Пунктом 3.12 Методичних рекомендацій з
бухгалтерського обліку запасів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 10.01.2007 р. № 2 (далі
по тексту - Методичні рекомендації № 2 )
передбачено, для внутрішнього
переміщення запасів, їх відпуску
виробничим підрозділам та іншим
структурним підрозділам підприємства,
що розташовані на іншій, ніж підрозділ,
що їх відпускає, території,
використовується накладна-вимога на
відпуск (внутрішнє переміщення)
матеріалів.

Наказом Міністерства статистики
України від 21.06.1996 р. № 193 "Про
затвердження типових форм первинних
облікових документів з обліку сировини
та матеріалів" визначено, що
накладна-вимога на відпуск (внутрішнє
переміщення) матеріалів (форма №М-11)
використовується для обліку руху
матеріальних цінностей в середині
підприємства та їх відпуску
господарствам свого підприємства, що
розташовані за межами його території, а
також стороннім організаціям.
Накладна-вимога виписується в двох
примірниках і підписується головним
бухгалтером або особою, на те
уповноваженою. У випадку відпуску
матеріалів господарствам свого
підприємства один примірник
передається одержувачам (цеху,
дільниці та т. п.), другий - складу, який
потім передається до бухгалтерії.

Проте, на підтвердження доказів
внутрішнього переміщення товару
позивач надав до матеріалів справи
накладні, які не відповідають
вищевказаним вимогам щодо форми
первинних облікових документів з
обліку сировини та матеріалів,
оскільки внаслідок їх дослідження
судом встановлено, що сама форма
накладних передбачає наявність
інформації щодо суб'єкта
господарювання, який відпустив товар,
зокрема, назву, прописом всього
відпущено найменувань, на яку суму,
підпис уповноваженої особи на відпуск
товару від контрагента постачальник,
що свідчить про дублювання
документального оформлення видаткової
накладної, яку виписує постачальник
товарів.

Дослідивши зміст накладних на
внутрішнє переміщення будівельних
матеріалів, які були отримані від
спірного контрагента ТОВ "Кміс-Торгмаш
МК", а також актів на списання
будівельних матеріалів в
господарській діяльності, суд вказує,
що будівельні матеріали були
використані на об'єктах будівництва в
смт. Козацьке Бериславського району
Херсонської області ( замовник ТОВ СП
"Нібулон") та в Київській області, с.
Мила ( замовник ТОВ з ІІ "Чиста Вода"),
проте в матеріалах справи відсутні
будь-які докази щодо переміщення
вказаних матеріалів з основного складу
ПП "Афіна-Палас" (м. Н-Каховка) до
об'єктів будівництва за вказаними
адресами, а також наявність між
позивачем та вказаними замовниками
договірних відносин на виконання
будівельно - монтажних робот на об'єкті
за адресою Київська область, с.Мила по
ТОВ з ІІ "Чиста Вода", та будівельних
робіт по реконструкції адмінбудівлі
ТОВ СП "Нібулон" в смт. Козацьке
Бериславського району Херсонської
області, під час виконання яких були
списані будівельні матеріали.

При цьому, суд не приймає до уваги
посилання позивача на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 року
№821/3658/13-а, згідно якої підтверджено
товарність господарської операції з
ТОВ "Кміс-Торгмаш МК" у квітні 2012 року,
оскільки дане судове рішення не має
преюдиційне значення при вирішення
товарності господарської операції за
інший податковий період, а саме -
травень 2012 року.

Оскільки надані позивачем документи не
підтверджують отримання спірного
об'єму товару від вищевказаного
контрагента - постачальника, а також не
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей на
підприємстві та використання товару в
господарській діяльності ПП "Афіна -
Палас", тому суд приходить до висновку,
що позивачем не доведено реальність
отримання товару від ТОВ "Кміс-Торгмаш
МК".

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що ПП "Афіна - Палас" неправомірно
віднесено до складу валових витрат
311566,75 грн. та до складу податкового
кредиту 62313,35 грн. у травні 2012 року по
господарській операції з ТОВ
"Кміс-Торгмаш МК".

Щодо господарської операції з
контрагентом - постачальником ТОВ
"Добробут Інтеграл Сервіс", то суд
встановив наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
та наданих позивачем до матеріалів
справи первинних документів, між ПП
"Афіна - Палас" (за договором - замовник)
та ТОВ "Добробут Інтеграл Сервіс" (за
договором - виконавець) був укладений
договір субпідряду №АП-03-03/2012 від 20.03.2012
року, згідно якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується виконати
роботи з ремонту та обладнання
приміщення ТОВ "Чиста Вода" за адресою:
с. Мила, вул. Комарова, 23б, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
роботу, на умовах та в троки, що
передбачені даним договором,
виконавець виконує роботи з власних
матеріалів та матеріалів замовника,
здача - приймання робіт здійснюється
сторонами за актом протягом 3 (трьох)
днів з моменту повідомлення замовника
про закінчення робіт тощо.

На виконання вказаного договору ТОВ
"Добробут Інтеграл Сервіс" оформив ПП
"Афіна - Палас" акти виконаних робіт за
квітень, липень, вересень, жовтень 2012
року та податкові накладні на загальну
суму 539149,00 грн. грн., у т.ч. ПДВ 89858,17 грн.,
згідно переліку наведеному на стор.6-7
акту перевірки та копії яких надані
позивачем до матеріалів справи. Оплата
за отримані роботи проводилась у
безготівковій формі, що
підтверджується випискою банку.

З метою підтвердження реальності
вищеописаної господарської операцій
та пов'язаності ремонтно - будівельних
робіт, отриманих від ТОВ "Добробут
Інтеграл Сервіс" з господарською
діяльністю, позивачем до матеріалів
справи надано наступні документи:
оборотно - сальдову відомість по
рахунку 631; договір підряду від 15.01.2012
року №АП-01-01/2012; акт звіряння взаємних
розрахунків за 2012 рік; акти приймання
виконаних будівельних робіт з ТОВ з ІІ
"Чиста Вода".

Досліджуючи надані документи, суд
зазначає наступне.

Як вбачається з п. 4.4.7 договору підряду
від 15.01.2012 року №АП-01-01/2012, укладеного
між ТОВ з ІІ "Чиста Вода" (за договором -
замовник) та ПП "Афіна-Палас" (за
договором - підрядник) про виконання
комплексу будівельно-монтажних робіт
по етапам на об'єкті: виробниче
приміщення (завод) за адресою Київська
область, Киево-Святошинський район, с.
Мила, віл. Комарова, 23-Б, то підрядник
має право залучати за власним вибором
та за згодою з замовником до виконання
даного договору третіх осіб
(субпідрядників).

При цьому, суд відмічає, що особливості
виконання робіт за договорами підряду
передбачені главою 61 Цивільного
кодексу України, згідно п. 1 ст. 837 якої
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язаний прийняти та
оплатити виконану роботу.

Предметом договору підряду є
індивідуальний результат праці
підрядника, який набуває тієї чи іншої
матеріалізованої форми, придатної для
оцінки. Договір підряду може
укладатися на виготовлення, обробку
або переробку, ремонт речі або на
виконання іншої роботи з переданням її
результату замовнику. Підрядні роботи
виконують спеціально створені для
цього організації (будівельні,
будівельно-монтажні, у сфері
побутового обслуговування тощо), а
також інші організації, що займаються
виробничо-господарською діяльністю.
Звичайно спеціалізовані організації
виступають як підрядник. Підрядник має
право доручити виконання певної роботи
третім особам, несучи відповідальність
перед замовником як генеральний
підрядник, а перед субпідрядником - як
замовник.

Дослідивши зміст наданих до матеріалів
справи актів приймання виконаних
робіт, підписаних між підрядником ПП
"Афіна-Палас" та субпідрядником ТОВ
Добробут Інтеграл Сервіс", та актів
приймання виконаних будівельних робіт,
підписаних між підрядником ПП
"Афіна-Палас" та замовником ТОВ з ІІ
"Чиста Вода", суд встановив наступне:

- виконані роботи ТОВ Добробут Інтеграл
Сервіс" у квітні 2012 року згідно акту №1
були передані ПП "Афіна-Палас"
замовнику ТОВ з ІІ "Чиста Вода" тільки в
серпні 2012 року згідно акту №6, при цьому
акт №6 не містить інформацію, щодо
залучення субпідрядника до їх
виконання;

- в матеріалах справи відсутні докази
передачі ПП "Афіна-Палас" замовнику ТОВ
з ІІ "Чиста Вода" виконаних робіт ТОВ
Добробут Інтеграл Сервіс" щодо
влаштування покрівлі з ПВХ мембрани у
липні 2012 року згідно акту №2;

- виконані роботи ТОВ Добробут Інтеграл
Сервіс" у вересні 2012 року згідно акту №3
були передані ПП "Афіна-Палас"
замовнику ТОВ з ІІ "Чиста Вода" тільки в
листопаді 2012 року згідно акту №9, при
цьому акт №9 в графі субпідрядник має
запис - ПП Афіна-Палас";

- в матеріалах справи відсутні акти
приймання виконаних робіт №5 та №6,
підписані між підрядником ПП
"Афіна-Палас" та субпідрядником ТОВ
Добробут Інтеграл Сервіс", що позбавляє
суд можливості дослідити їх зміст та
встановити пов'язаність виконаних
робіт з договором підряду від 15.01.2012
року №АП-01-01/2012, укладеним між ТОВ з ІІ
"Чиста Вода" та ПП "Афіна-Палас".

Відтак, доказів, які розкривають зміст
та обсяг господарської операції щодо
подальшого використання позивачем при
здійсненні підрядних робіт, суду не
надано.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Отже, з урахуванням недоведеності
позивачем наданими до матеріалів
справи первинними документами доказів
зміни руху активів внаслідок вчинення
спірної господарської операції, суд
приймає до уваги наведену ДПІ в акті
перевірки інформацію про відсутність у
вищевказаного контрагента позивача
можливостей виконувати вищевказані
ремонтно - будівельні роботи.

Вказана позиція суду узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеної у від 04.09.07 р. №07/97,
відповідно до якої наявність у покупця
належно оформлених документів, які
відповідно до законодавства необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту не є безумовною
підставою для формування податкового
кредиту по ПДВ, якщо податковий орган
доведе, що відомості, які містяться в
таких документах, не відповідають
дійсності, як у випадку нездійснення
самих операцій.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що ПП
"Афіна-Палас" неправомірно віднесено до
складу валових витрат 449290,83 грн. та до
складу податкового кредиту 89858,17 грн. у
2012 році по господарській операції з ТОВ
"Добробут Інтеграл Сервіс".

З огляду на вищевикладене суд зазначає,
що оскільки податковим органом
правомірно встановлено факт завищення
ПП "Афіна-Палас" валових витрат на
загальну суму 760857,58 грн. та податкового
кредиту на загальну суму 152171,52 грн.,
тому правомірним є визначення
грошового зобов'язання по податку на
прибуток у сумі 159780,00 грн. згідно
податкового повідомлення - рішення
№ від 27.07.2013 року, зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за травень 2012 року у
сумі 22871,00 грн. згідно податкового
повідомлення - рішення № від
27.07.2013 року, збільшення грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 129299,67 грн. згідно
податкового повідомлення - рішення
№ від 27.07.2013 року.

Крім того, в ході розгляду справи судом
встановлено, що висновок ОДПІ щодо
безтоварності господарської операції
між позивачем та ТОВ "Добробут Інтеграл
Сервіс" вплинув на виключення зі складу
податкового кредиту за
серпень-вересень 2012 р. загальної суми
ПДВ 27233,33 грн. за податковими
накладними, отриманими від ТОВ
"Добробут Інтеграл Сервіс", та як
наслідок на збільшення ПП
"Афіна-Палас" грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на вказану
суму ПДВ згідно оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення №
від 27.07.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для включення позивачем у
серпні-вересні 2012 року до складу
податкового кредиту суми ПДВ 27233,33 грн.
є податкові накладні №104 від 31.08.2012 р., №
25 від 11.09.2012 р., № 28 від 13.09.2012 р., № 29 від
14.09.2012 р., №41 від 17.09.2012 р., отримані від
ТОВ "Добробут Інтеграл Сервіс" по факту
попередньої оплати позивачем
будівельних робіт згідно платіжних
доручень № 498 від 31.08.2012 року, №511 від
11.09.2012 року, №514 від 13.09.2012 року, №516 від
14.09.2012 року, №523 від 17.09.2012 року.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 ст. 198
ПК право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(абзаци перший - третій пункту 198.2 цієї
статті).

Відповідно до положень абзацу
четвертого пункту 198.3 цієї статті право
на нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 201.7 ст. 201 ПК
встановлено, що податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(абзац перший пункту 201.10 цієї статті).

Отже, на підставі встановлених у справі
обставин суд дійшов до висновку про
наявність у позивача права на
включення до податкового кредиту
сплачених сум ПДВ в авансовому платежі
постачальнику послуг, підтверджену
податковими накладними, по першій із
подій, визначених пунктом 198.2 ст. 198 ПК, -
списання коштів з банківського рахунку
на оплату послуг.

Таким чином, суд вважає, що ПП "Афіна -
Палас" правомірно включено до складу
відповідного звітного періоду
податковий кредит у загальній сумі ПДВ
27233,33 грн., а тому податкове
повідомлення - рішення від 27.07.2013 року
№ в частині збільшення грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем у сумі
27233,33 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 13616,66 грн. є протиправним і таким,
що підлягає скасуванню.

Щодо застосування до позивача
відповідно до ст. 123 Податкового
кодексу України штрафних санкції у
розмірі 50% від суми заниження грошового
зобов'язання згідно оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень від
27.07.2013 року № та №, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового
кодексу України, у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника
податків штрафу в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування -

тягне за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

Оскільки податковим органом не
доведено повторність визначення суми
податкового зобов'язання протягом 1095
днів по податку на прибуток та по
податку на додану вартість, тому суд
вважає безпідставним застосування до
позивача штрафу у розмірі 50% згідно
податкових повідомлень - рішень від
27.07.2013 року № та №.

Враховуючи, що судом встановлено
правомірність визначення грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
сумі 159780,00 грн. згідно податкового
повідомлення - рішення № від
27.07.2013 року та грошового зобов'язання по
податку на додану вартість у сумі 129299,67
грн. згідно податкового повідомлення -
рішення № від 27.07.2013 року, тому суд
приходить до висновку, що правомірним є
застосування до ПП "Афіна-Палас"
штрафних санкцій у розмірі 25 % від суми
грошового зобов'язання.

Таким чином, нарахування штрафних
санкцій по податку на прибуток у сумі
39945,00 грн. згідно податкового
повідомлення - рішення від 27.07.2013 року
№ та штрафних санкцій по податку
на додану вартість у сумі 39133,25 грн.
згідно податкового повідомлення -
рішення від 27.07.2013 року № є
протиправним, а вказані податкові
повідомлення - рішення в цій частині
підлягають скасуванню.

З огляду на викладене та приймаючи до
уваги ч. 1 ст. 71 КАС України, якою
передбачено обов'язок кожної сторони
по справі довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Відповідно до ч. 3 ст.4 Закону України
"Про судовий збір", під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволені
частково, та враховуючи, що при поданні
адміністративного позову позивачем
сплачено 487,20 грн. судового збору, тому,
відповідно до задоволених позовних
вимог, судовий збір у сумі 3276,70 грн.
підлягає стягненню з позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
27.07.2013 року № в частині збільшення
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість за основним платежем у
сумі 27233,33 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 45941,08 грн.

В частині визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 27.07.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на додану вартість за основним
платежем у сумі 129299,67 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 32324,92 грн.
відмовити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
27.07.2013 року № в частині
застосування штрафних санкцій у сумі
39945,00 грн.

В частині визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 27.07.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на прибуток за основним
платежем у сумі 159780,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 39945,00 грн.
відмовити.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства
"Афіна-Палас" (ідентифікаційний код
35994387) до Державного бюджету України
судовий збір у сумі 3276,70 грн. (три тисячі
двісті сімдесят шість гривень 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 10 листопада 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.3