Справа № 820/17703/14
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 р.
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лук'яненко М.О.,
за участю секретаря судового засідання
представників сторін:
позивача - Левченка Р.В.,
відповідача - Зінченка В.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мереф'янська скляна компанія" до
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Мереф'янська скляна
компанія", звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд: скасувати
податкове повідомлення - рішення
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що спірне податкове
повідомлення - рішення ґрунтується на
помилкових судженнях суб'єкта владних
повноважень, що викладене в акті
перевірки відповідача, а відтак,
суперечить ч. 3 ст. 2 КАС України,
оскільки за відсутності визначених
законом підстав покладають на платника
податків додатковий обов'язок по
оплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.
Представник позивача, в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд їх
Представник відповідача проти позову
заперечував, надав суду письмові
заперечення, позиція яких повністю
збігається з викладеною в судовому
засіданні, де зазначив, що під час
проведення перевірки та складання акту
перевірки фахівці відповідного
податкового органу діяли згідно до
вимог чинного податкового
законодавства. За результатами
перевірки, в акті були зафіксовані
порушення вимог Податкового кодексу
України, за що позивачу були визначені
відповідні податкові зобов'язання.
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного
Позивач, як юридична особа
зареєстрований Харківською районною
державною адміністрацією Харківської
області 18.06.2004 року, згідно довідки АА
№594700 (т.1 а.с. 15).
Підприємство позивача займається
такими видами діяльності за КВЕД-2010: 23.13
Виробництво порожнистого скла, 23.19
Виробництво й оброблення інших скляних
виробів, у тому числі технічних, 35.11
Виробництво електроенергії, 38.11
Збирання безпечних відходів, 38.21
Оброблення та видалення безпечних
відходів, 46.90 Неспеціалізована оптова
торгівля, відповідно до довідки АА
№594700 з головного управління
статистики у Харківській області від
01.06.2012 року (т. 1 а.с. 15).
Позивач є платником податку на додану
вартість, про що останньому видано
свідоцтво відповідного зразку №28034748
Фахівцем Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Мереф'янська скляна
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
підприємством ТОВ "Укр Енерго Холдінг"
року по 31.03.2014 року з питань
правильності обчислення та
нарахування податку на додану
вартість, за результатами якого
складено акт №1195/20-23-22-04-10/32952061 від
18.08.2014 року, яким зафіксовано порушення
п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України (т. 1 а.с. 63-77).
Позивач не погодившись з висновками
акту перевірки подав на них свої
заперечення (т. 1 а.с. 79-80).
Листом від 27.08.2014 року №6323/20-23-22-04-12
Харківська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Харківській
області повідомила ТОВ "Мереф'янська
скляна компанія" висновки акту
перевірки залишено без змін (т. 1 а.с. 81).
На підставі вказаного акту перевірки
від 18.08.2014 року №1195/20-23-22-04-10/32952061,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення від 29.08.2014 року
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 255053 грн. (а.с.
Позивач не погодився з податковим
оскаржив його до Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області (т. 1
Рішенням від 09.09.2014 року №5938/20/20-40-20-04-17
головного управління Міндоходів у
Харківській області строк розгляду
скарги подовжено до 3 листопада 2014 року
(т. 1 а.с. 84).

31.10.2014 року рішенням №7222/10/20-40-10-04-17
головного управління Міндоходів у
Харківській області податкове
повідомлення - рішення залишено без
змін (т. а.с. 226-230).

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачем (покупець) та ТОВ "Укр Енерго
Холдінг" (постачальник) укладено
договір поставки №Г-12/018 від 20.02.2012 року,
за умовами якого постачальник
зобов'язується надати у власність
покупцю в 2012 році природний газ, а
покупець зобов'язується оплачувати
вартість прийнятого обсягу газу, на
умовах цього договору (т. 1 а.с. 17-20).

Реальність вчиненого правочину
підтверджується залученими до
матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку,
а саме: актами приймання - передачі
природного газу, відомістю звіту,
податковою накладною (т. 1 а.с. 21, 24, 25-29, 37,
40, 43).

Крім того, виконання укладеного
правочину між позивачем та його
контрагентом підтверджується
договором позивача на транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами №651 від 01.09.2012 року з
третьою особою - ДК "Укртрансгаз
"Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", (т. 1 а.с. 30-35), актом
надання послуг по транспортуванню
газу, актом приймання - передачі
природного газу, податковою накладною
№473 від 26.03.2014 року (т. 1 а.с. 22-23, 36, 38-39, 41-42,
44-51).

Оплата за вище вказаними правочинами
здійснювалась у повному обсязі шляхом
списання коштів з рахунків позивача, що
підтверджується виписками з банку (т. 1
а.с. 198-206).

Отриманий товар (природний газ)
придбавався позивачем для
використання у своїй господарській
діяльності, а саме: для виробництва
порожнистого скла, виробництва та
оброблення інших скляних виробів,
виробництва скляної тари для медичних
та харчових продуктів, що
підтверджується регламентом (т. 1 а.с.
85-186).

Проаналізувавши вищенаведені
обставини, суд приходить до висновку,
що позивачем доведено придбання у
свого контрагента товару (природного
газу) та використання його в своїй
господарській діяльності, оскільки
ними виконані умови укладених
договорів, що підтверджується
первинними бухгалтерськими та
податковими документами, які виписані
з додержанням вимог п. 9.2. ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні"
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995 року за №168/704), п.201.1 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI та п.2.4 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку". Факти, які б
позбавляли правового значення
конкретні видані за здійсненою
господарською операцією документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку, відповідачем не
надані.

Досліджуючи витребувані та приєднані
до справи документи, суд відзначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем і
відповідачем та його контрагентом при
укладенні, виконанні договору
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад. Таких доказів суду відповідачем
не надано, а судом при виконанні вимог
ст. 11 КАС України не виявлено.

При цьому, суд бере до уваги, що доказів,
які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
цим договором поставки, за правилами ч.
2 ст. 71 КАС України відповідач суду не
подав.

Судом не встановлено невідповідності
даних податкових накладних фактичним
обставинам справи.

Крім того, суд також зауважує, що
вказані податкові накладні містять усі
обов'язкові реквізити, передбачені п.
201.1 ст. 201 ПК України.

Порядок формування податкового
кредиту передбачений ст. 198 Податкового
кодексу України.

За правилами п. 198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

В силу приписів п.200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 вищевказаного
кодексу при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Згідно 200.3 ст. 200 Податкового кодексу
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Таким чином, надаючи оцінку всім
наявним в матеріалах справи договорам,
податковим накладним, актам
приймання-передачі природного газу,
актам надання послуг на
транспортування виписками з
банкувидатковими, якими позивач доводе
перед судом реальність здійснення
господарської операції, суд,
досліджуючи їх, встановлює наявність
обставин реальності здійснення
господарських операцій платника
податку, на підставі яких таким
платником були сформовані дані
податкового обліку.

Окрім іншого, суд не погоджується з
твердженням відповідача викладеним в
акті перевірки від 08.08.2014 року про
відсутність у позивача права на
формування податкового кредиту, з
підстав встановлення в акті "Про
результати позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Укр Енерго Холдінг" по
взаємовідносинам з ТОВ "Євро Тек 2011" за
період з 01.01.2012 року по 31.04.2014 року з
питань визначення повноти нарахування
та своєчасності сплати податків" від
18.06.2014 року №488/3-22-08/38038769, відсутності
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання та продажу товарів (послуг) у
підприємств - постачальників/покупців
за перевіряє мий період відповідно до
п.п.48.5.1 п.48.5, п.48.7 ст. 48, п.185.1 ст. 185, п.188.1
ст. 188 Податкового кодексу України,
виходячи з наступного:

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. З огляду на
припис наведеної норми процесуального
права при розгляді судом спору щодо
правомірності рішення контролюючого
органу, яким платнику податків
донараховані податкові зобов'язання чи
зменшені податкові вигоди,
презумується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен довести суду та надати всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

Відповідач законність та
правомірність складання податкового
повідомлення - рішення № від
29.08.2014 року, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
255053 грн. не довів.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд
знаходить позов обґрунтованим, та
таким, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції
України, ст.ст. 4, 7, 8, 17, 71, 161-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного
акціонерного товариства
"Промавтоматика" до державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення - задовольнити у повному
обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 29.08.2014
року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено 14
листопада 2014 року.

Суддя
М.О. Лук'яненко