Справа № 2а-1485/11 (2а-35/12/1213)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/27143/12

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Цуркана М. І.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Ювілейної селищної ради м.
Луганська на постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 10 січня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2012 року у справі за
позовом Луганської міської ради,
Фінансового управління Луганської
міської ради до Ювілейної селищної
ради м. Луганська, третя особа:
Управління Державної казначейської
служби України у м. Луганську про
визнання протиправною бездіяльності
та стягнення суми недоодержаних
коштів,

встановив:

В листопаді 2010 року Луганська міська
рада та Фінансове управління
Луганської міської ради звернулися з
позовом до Ювілейної селищної ради м.
Луганська про визнання протиправною
бездіяльності, яка полягає у
неперерахуванні з селищного бюджету
с. Ювілейне повної суми коштів,
що передаються до районних та міських
бюджетів з міських, селищних, сільських
та районних у містах бюджетів згідно з
помісячним розписом бюджету м.
Луганська на 2010 рік, стягнення 1 132 250 грн
97 коп.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 10 січня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2012 року, позов
задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач просив залишити скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню частково.

Судами встановлено, що 27 квітня 2010 року
Верховною Радою України прийнято Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

Рішенням Луганської міської ради № 66/1
від 14 травня 2010 року затверджено
міський бюджет м. Луганська на 2010 рік.

Додатками 1, 5 до цього рішення
визначено суми коштів, які надходять до
міського бюджету з міських, селищних та
районних у містах бюджетів - 5 377 410 грн 00
коп.

18 травня 2010 року Ювілейна селищна рада
прийняла рішення № 35/579 «Про селищний
бюджет на 2010 рік».

Додатками 2, 4 цього рішення визначені
видатки селищного бюджету на 2010 рік,
якими передбачені кошти, які
передаються до районних та міських
бюджетів з міських, селищних, сільських
та районних у містах бюджетів - 5 377 410
грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2011 року з селищного
бюджету не перераховано міському
бюджету 1 132 250 грн 94 коп. коштів
відповідно до розпису бюджету міста на
2010 рік.

Не погоджуючись з бездіяльністю
відповідача, позивачі заявили цей
позов.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості
заявленого позову.

Колегія суддів вважає висновки судів
передчасними, входячи з такого.

За приписами ч. 1 ст. 55, ч. 3. ст. 124
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами
загальної юрисдикції.

З метою реалізації конституційних прав
кожного на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, захисту виборчих прав, права на
доступ до публічної служби тощо в
Україні в системі судів загальної
юрисдикції утворено адміністративні
суди.

За змістом ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 6 липня 2005 року N 2747-IV (далі - КАС
України) юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення
терміна "публічно-правовий спір". Для
розгляду спору адміністративним судом
необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору суди
повинні враховувати, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми
до публічного права, а спору до
публічно-правового, суди повинні
враховувати загальнотеоретичні та
законодавчі критерії. Зокрема, за
змістом п. 1 ч. 1. ст. 3 КАС України у
публічно-правовому спорі, як правило,
хоча б однією стороною є орган
виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що
спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб'єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного
судочинства владну управлінську
функцію необхідно розуміти як
діяльність усіх суб'єктів владних
повноважень з виконання покладених на
них Конституцією чи законами України
завдань.

Утім, вирішуючи питання про визначення
юрисдикції адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ,
суди повинні враховувати, що КАС
України встановлює такі правила
відмежування адміністративної
юрисдикції від інших видів юрисдикції:

понятійно-функціональне, тобто
визначення адміністративної справи, що
наведене у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України;

визначення видів публічних
правовідносин (управлінські
правовідносини та правовідносини,
пов'язані з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень),
зазначених у ч. 1 ст. 17 КАС України;

встановлення переліку
публічно-правових спорів, що
підпадають під юрисдикцію
адміністративних судів (ч. 2 ст. 17 КАС
України);

Так, згідно із ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму; 7) спори фізичних чи
юридичних осіб із розпорядником
публічної інформації щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності у
частині доступу до публічної
інформації.

Згідно із ч. 3 ст. 78 Бюджетного кодексу
України місцевий бюджет виконується за
розписом, який затверджується
керівником місцевого фінансового
органу. До затвердження розпису
місцевого бюджету керівником
місцевого фінансового органу
затверджується тимчасовий розпис
місцевого бюджету на відповідний
період. Керівник місцевого фінансового
органу протягом бюджетного періоду
забезпечує відповідність розпису
місцевого бюджету встановленим
бюджетним призначенням.

Порядок перерахування бюджетних
коштів врегульовано Порядком
перерахування дотації вирівнювання,
додаткової дотації на вирівнювання
фінансової забезпеченості місцевих
бюджетів та субвенцій з державного
бюджету місцевим бюджетам, коштів, що
передаються до державного бюджету з
місцевих бюджетів, а також
міжбюджетних трансфертів між
місцевими бюджетами, затвердженим
Постановою КМ України від 11
квітня 2002 року № 490. У цьому порядку
врегульовано і випадки неодержаних
коштів, що передаються з бюджетів
районів у містах, сіл, селищ, міст
районного значення та їх об'єднань
згідно з розписом міських міст
обласного значення та районних
бюджетів на відповідний рік шляхом
застосування нормативів щоденних
відрахувань.

Згідно із частиною першою статті 116
Бюджетного кодексу України порушенням
бюджетного законодавства визнається
порушення учасником бюджетного
процесу встановлених цим Кодексом чи
іншим бюджетним законодавством норм
щодо складання, розгляду, затвердження,
внесення змін, виконання бюджету та
звітування про його виконання, а саме,
зокрема взяття зобов'язань без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом чи законом
про Державний бюджет України. При цьому
за порушення бюджетного законодавства
до учасників бюджетного процесу може
застосовуватися відповідальність,
визначені у статті 121 Бюджетного
кодексу України.

Відповідно до статті 121
Бюджетного кодексу України (в редакції
на час спірних правовідносин) особи,
винні у порушенні бюджетного
законодавства, несуть цивільну,
дисциплінарну, адміністративну або
кримінальну відповідальність згідно з
законами України. Бюджетне
правопорушення, вчинене розпорядником
чи одержувачем бюджетних коштів, може
бути підставою для притягнення до
відповідальності згідно з законом його
керівника чи інших відповідальних
посадових осіб, залежно від характеру
вчинених ними діянь. Посадові особи
органів державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування, а також
підприємств, установ та організацій,
які вчинили бюджетне правопорушення,
несуть передбачену законом
цивільно-правову відповідальність
згідно з законом незалежно від
накладення передбачених цим Кодексом
заходів стягнення на розпорядника чи
одержувача бюджетних коштів.

З урахуванням наведених норм судам
необхідно встановити сутність
правовідносин, які виникли між
сторонами, з врахуванням чого вирішити
справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Ювілейної селищної
ради м. Луганська задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 10 січня 2012 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 березня
2012 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: