Справа № 826/10599/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Пенсійного фонду України про визнання
протиправним та скасування рішення і
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Пенсійного фонду
України (далі - відповідач, ПФУ) про:

- визнання протиправним та скасувати
рішення відповідача від 04.07.2014 року
№6370/Б-11 в частині неналежного розгляду
скарги постраждалого від
Чорнобильської катастрофи ОСОБА_2 на
рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області
від 20.05.2014 року №486-Б-07;

- зобов'язання відповідача належним
чином переглянути скаргу ОСОБА_2 від
02.06.2014 року на рішення ГУ ПФУ в
Миколаївській області від 20.05.2014 року
№486-Б-07 та виконати певні
організаційно-розпорядчі дії, якими:
письмово зобов'язати територіальні
управління ПФУ в Миколаївській області
та Корабельному районі м. Миколаєва
здійснити розрахунок заробітку
позивача, який обчислити із
застосуванням середньої заробітної
плати (доходу) в Україні, з якої
сплачено страхові внески, за три
календарні роки, що передують 2014 року,
письмово зобов'язати територіальні
управління ПФУ в Миколаївській області
та Корабельному районі м. Миколаєва
поновити передбачені законодавством
права позивача на визначені ст.ст.49, 56, 57
ЗУ від 28.02.1991 року №796-ХІІ та ст.ст.40, 42 ЗУ
№1058-ІV щодо використання обчисленого
із застосуванням середньої заробітної
плати (доходу) в Україні, з якої
сплачено страхові внески, за три
календарні роки, що передують 2014 року,
заробітку, для підвищення та
перерахунку державної пенсії;

- зобов'язання відповідача надати суду
та позивачу письмовий звіт щодо
виконання постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
серпня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом неповно
з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.2 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 201 КАС
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є: 1) правильне по суті
вирішення справи чи питання, але з
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права;
2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
02.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПФУ зі
скаргою на дії та бездіяльність ГУ ПФУ
в Миколаївській області в частині
відмови в поновленні його порушеного
права на отримання пенсійних виплат на
умовах і в порядку, передбачених діючим
законодавством у підвищеному розмірі,
відповідно до обов'язкового для всіх
суб'єктів владних повноважень рішення
Верховного Суду України від 10.06.2008 року,
та з вимогами зобов'язати ГУ ПФУ в
Миколаївській області та УПФУ в
Корабельному районі м. Миколаєва:
виконати приписи діючого
законодавства в частині обчислення
заробітку ОСОБА_2 за період з 01.07.2000 року
по 31.03.2014 року із застосуванням
середньої заробітної плати по Україні
за 2011-2013 роки (2700,98 грн.) у порядку,
зазначеному в редакції ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», чинній
на 01.04.2014 рік; виконати приписи
законодавства в частині перерахування
з 01.04.2014 року пенсії ОСОБА_2, відповідно
до його заяви та заробітку, обчисленого
із застосуванням середньої заробітної
плати по Україні за 2011- 2013 роки (2700,98
грн.); виконати обов'язкове для всіх
суб'єктів владних повноважень рішення
Верховного Суду України від 10.06.2008 року,
відповідно до якого, на підставі
приписів ст.56 Закону України «Про
статус та соціальних захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи», підвищити, призначити до
виплати та виплачувати обчислений з
01.04.2014 року повний розмір пенсії,
підвищений на 25% середньомісячного
заробітку для обчислення пенсії, який
становить 8139,92 грн.; доплатити ОСОБА_2 не
виплачені щомісячні суми обчисленої та
підвищеної пенсії за минулий період з
01.04.2014 року.

Листом від 07.07.2014 року №6370/Б-11 ПФУ
повідомив позивача про відсутність
підстав для задоволення його скарги,
оскільки у відповідності до абз.2 ст.40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок пенсії за
бажанням пенсіонера проводиться із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього ж
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати (доходу) за
умови, якщо цей показник враховувався
під час призначення (попереднього
перерахунку) пенсії. Щодо посилань
скаржника на постанову Верховного Суду
України від 10.06.2008 року, ПФУ зазначив
про їх безпідставність, оскільки дане
рішення стосується редакції ст.42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка втратила чинність.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон
№1058-IV), Постановою Кабінету Міністрів
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»
від 28.05.2008 року № 530 (далі - Постанова
№530). Порядком розгляду скарг на
рішення органів Пенсійного фонду
України щодо пенсійного забезпечення,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України від 12.10.2007
року №18-6 (далі - Порядок №18-6).

Так, згідно з ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ст.40 Конституції України встановлено,
що усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
осіб цих органів, що зобов'язані
розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.40 Закон №1058-IV,
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року. За бажанням пенсіонера та за
умови підтвердження довідки про
заробітну плату первинними
документами у період до 1 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж
починаючи з 1 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року незалежно від перерв.

У абз.1, 2 ст.4 ст.42 Закон №1058-IV
закріплено, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, перерахунок
пенсії проводиться з урахуванням не
менш як 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати
(доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії проводиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку) пенсії.

Ст.23 і ч.1 ст.105 Закону №1058-IV передбачено,
що спори, які виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються органами Пенсійного фонду
та в судовому порядку. Зокрема,
застраховані особи та члени їхніх
сімей мають право на оскарження дій
(бездіяльності) страхувальників,
виконавчих органів Пенсійного фонду та
їх посадових осіб відповідно до
законодавства про звернення громадян,
а також у судовому порядку.

Згідно з п.2, 4 Порядку №18-6 у разі, якщо
громадянин вважає, що орган, що
призначає пенсію, прийняв рішення, що
суперечить законодавству про пенсійне
забезпечення або виходить за межі його
компетенції, встановленої законом,
громадянин має право оскаржити таке
рішення у органі Пенсійного фонду
України вищого рівня.

Скарга на рішення управлінь Пенсійного
фонду України у районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах подається відповідно до
головних управлінь Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
регіональні органи Пенсійного фонду
України), на рішення регіональних
органів Пенсійного фонду України - до
Пенсійного фонду України та
супроводжується документами, що
свідчать про прийняття неправильних
рішень. Скарга може бути подана до
органу Пенсійного фонду України вищого
рівня протягом одного року з моменту
прийняття рішення, але не пізніше
одного місяця з часу ознайомлення
заявника з прийнятим рішенням.

Вимоги до оформлення скарги наведені у
п.5 зазначеного Порядку.

Відповідно до п.9 Порядку №18-6, орган
Пенсійного фонду України зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його у термін не більше
одного місяця від дня надходження
скарги на адресу заявника поштою або
надати йому під розписку. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
скарзі питання неможливо, орган
Пенсійного фонду України може прийняти
рішення про продовження строків
розгляду скарги заявника, про що
письмово повідомити заявника до
закінчення тридцятиденного строку. При
цьому загальний термін розгляду скарги
не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно з п.10 цього ж Порядку, орган
Пенсійного фонду України при розгляді
скарги заявника перевіряє законність і
обґрунтованість рішення, що
оскаржується, і приймає одне з таких
рішень: 1) залишає скаргу без
задоволення; 2) повністю або в певній
частині задовольняє скаргу. У разі
повного або часткового задоволення
скарги органу, що призначає пенсії,
даються розпорядження про вчинення
відповідних дій.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що при визначенні пенсії
особи має враховуватися показник
середньої заробітної плати (доходу),
який існував на момент її призначення.

Крім того, законодавством
регламентовано право особи на досудове
оскарження рішень структурних
підрозділів ПФУ та послідовний порядок
розгляду ПФУ таких скарг.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що, по-перше, відповідачем при
розгляді скарги ОСОБА_2 від 02.06.2014 року
було повністю дотримано вимоги Порядку
№18-6 та надано обґрунтовану і вичерпну
відповідь, а по-друге, з урахуванням
приписів Закону №1058-IV, в даному випадку
дійсно відсутні правові підстави для
задоволення вимог позивача про
перерахування його пенсії.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
стосовно наявності підстав для
задоволення позовних вимог
спростовуються обставинами,
встановленими судом першої інстанції,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Разом з тим, судова колегія вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги щодо неправомірного
застосування судом першої інстанції
приписів ст.ст.18, 21 КАС України при
вирішенні питання щодо підсудності
позовних вимог про перерахунок пенсії
позивача, з огляду на наступне.

Так, зі змісту п.4 ч.1 ст.18 КАС України
вбачається, що оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо перерахунку
пенсійних виплат підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним,
однак, у відповідності з абз.3 ч.1 ст.21
КАС України, якщо справа щодо однієї з
вимог підсудна окружному
адміністративному суду, а щодо іншої
вимоги (вимог) - місцевому загальному
суду як адміністративному суду, таку
справу розглядає окружний
адміністративний суд.

З огляду на це та враховуючи, що суд
першої інстанції повно встановив
обставини справи та ухвалив правильне
по суті рішення, однак помилково
застосував зазначені норми
процесуального права, колегія суддів
вважає необхідним змінити оскаржуване
судове рішення шляхом виключення з
мотивувальної частини повного тексту
рішення абзацу дев'ятого.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 серпня 2014 року
змінити шляхом виключення з
мотивувальної частини повного тексту
рішення абзацу дев'ятого.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
серпня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.