Справа № 826/11308/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Бистрик Г.М., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві у відповідності до
положень ст. 41 КАС України без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу апеляційну скаргу
відповідача - Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 вересня 2014 року у справі за
позовом приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів №
100250004/2014/000010/2 від 03.02.2014р. та картку
відмови в прийнятті митної декларації
№ 100250004/2014/00012, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів №
100250004/2014/000010/2 від 03.02.2014р. та картку
відмови в прийнятті митної декларації
№ 100250004/2014/00012.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
вересня 2014 року - позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, представник відповідача
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
просить прийняти рішення, яким
відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі. Вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін
з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи апеляційну скаргу колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Так, частиною 3 ст. 54 Митного кодексу
України встановлено, що за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (частина друга
статті 55 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачем під час митного оформлення
М/п «Західний» Київської регіональної
митниці, разом із митною декларацією №
100250004/2014/090311 було подано наступні
документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR)
№ 0661722;

- платіжне доручення № 1457 від 27.01.2014 р.;

- документ, що підтверджує вартість
перевезення товару від 31.01.2014 р.;

- прайс-лист виробника товару від 23.01.2014
р.;

- висновок про вартісні характеристики
товару № Ц-58 від 30.01.2014 р.;

- рахунок - фактура (інвойс) від 27.01.2014 р.;

- пакувальний лист від 27.01.2014 р.;

- рахунок-проформа № 1/01/2014/АС від 23.01.2014
р.;

- страховий поліс від 29.01.2014 р., від 15.11.2014
р.;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (додаток № 1 ) від 23.01.2014р.;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (специфікація №1) від 23.01.2014 р.;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу від 23.01.2014 р.
№ 1/01/2014/АС;

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару;

- сертифікат про походження товару
загальної форми;

- сертифікат якості виробника від 27.01.2014
р.;

- копія митної декларації країни
відправлення 14PL451010E0010465 від 28.01.2014 р.;

- митна декларація № 100250004/2014/090311 від
31.01.2014 р.

На вимогу відповідача, позивачем
додатково було надано наступні
документи:

- копія рахунку-фактури № FV 2/14/01/000118 від
27.01.2014 р.;

- копія податкової накладної № 128 від
12.02.2014 р.;

- копія податкової накладної № 354 від
27.02.2014 р.;

- копія податкової накладної № 13від
03.03.2014 р.;

- копія додатку № 1 від 23.01.2014 р. до
контракту № 1/01/2014/АС;

- копія специфікації № 1 від 23.01.2014 р.

- копія додаткової угоди № 16 до
договору № 76-01.00.132.00072 від 15.11.2013 р.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи позивачем заявлено до митного
оформлення товар за основним методом -
ціною договору.

Відповідачем було прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів та
винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Підставою для прийняття оскаржуваного
рішення стало те, що документи надані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів
відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України містять розбіжності. З рішення
про коригування митної вартості
товарів вбачається, що митна вартість
товару визначена із застосуванням
методу 2г (резервний метод). Попередні
методи не застосовувалися.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з додатком № 1 від 23.01.2014 р.,
кількість товару, придбаного покупцем
становить 22 000 кг, пакування
здійснюється шляхом наливу, ціна
узгоджена сторонами становить 760
Євро/т, загальна сума поставки
становить 16 720,00 Євро. В інвойсі від
23.01.2014 р. визначено, що кількість
поставки становить 22 000 кг, вартість за 1
кг - 760,00 Євро, загальна вартість
становить 16 720,00 Євро.

Однак, як вбачається з рахунку-фактури
FV 2/14/01/000118 та платіжного доручення від
27.01.2014 р. № 1457, сума сплачена позивачем
становить 16 644,00 Євро за 21 900 кг.
Відповідно до товарно - транспортної
накладної CMR від 27.01.2014 р. № 0661722 вага
вантажу становить 21 900 кг, вартість -
згідно рахунку FV 2/14/01/000118, тобто 16 644,00
Євро.

Як було встановлено судом першої
інстанції, оплата за оцінюваний товар
була здійснена позивачем відповідно до
умов Додатку № 1 від 23.01.2014 р. у сумі 16
720,00 Євро за 22 000 кг товару. Натомість
контрагентом позивача було поставлено
лише 21 900 кг. Проте, залишок
недопоставленого товару буде
поставлений контрагентом позивача
пізніше.

Отже, всього позивачем було оплачено 16
720,00 Євро США, що є більшою ніж вартість
товарів, що були фактично поставлені за
контрактом.

Враховуючи зазначене, вищевикладене
спростовує твердження відповідача про
невідповідність умов оплати.

Відповідно до умов контракту поставка
товару здійснюється на умовах FCA FREE CARRIER
(... named place), ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (... назва
місця), що означає, що продавець
здійснює поставку товару, який пройшов
митне очищення для експорту, шляхом
передання призначеному покупцем
перевізнику у названому місці.
Продавець зобов'язаний надати товар
перевізнику або іншій особі,
призначеній покупцем або обраній
продавцем у названому місці у день чи в
межах періоду, що узгоджені сторонами
для здійснення поставки. Продавець
несе всі ризики втрати чи пошкодження
товару до моменту здійснення його
поставки передання призначеному
покупцем перевізнику у названому
місці, зокрема, продавець несе всі
витрати, пов'язані з товаром, до моменту
здійснення його поставки. При цьому,
страхування платежу здійснюються на
розсуд сторін.

Так, відповідно до п. 4 Контракту від
23.01.2014 року № 1/01/2014/АС Покупець несе
відповідальність по розмитненню
товару та сплату всіх платежів на місці
в'їзду на територію України, а також
митних зборів внутрішніх перевезень та
інших витрат, пов'язаних із доставкою
партії товару на склад Покупця.

Отже, всі ризики втрати чи пошкодження
товару до моменту здійснення його
поставки та передання товару до в'їзду
на територію України несе Продавець.

При цьому, на підставі Генерального
договору № 76-01.00.13.00072 обов'язкового
страхування відповідальності
суб'єктів перевезення небезпечних
вантажів на випадок настання
негативних наслідків під час
перевезення небезпечних вантажів від
15.11.2013 р. та Додаткової угоди № 16 від
29.01.2014 р. до цього договору позивачем
застраховано перевезення
Ізопропилового спирту 3, ІІ. Страхова
сума становить 37 400,00 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з твердженням суду першої
інстанції, що посилання відповідача на
відсутність у позивача страхових
документів, а також те, що умовами п. 1.7
Додаткової угоди від 29.01.2014 р. № 16 до
договору № 76-01.00.13.00072 від 15.11.2013 р.
визначено, що територією покриття є
лише територія Україна, а саме:
Ягодин-Київ, є необґрунтованим. Крім
того, що відповідно до п. 1.8 вказаної
Додаткової угоди, датою відправлення є
29.01.2014 року, оскільки відповідно до
останньої, 29.01.2014 року може бути як дата
відправлення, так і дата одержання
вантажу.

Відповідно до Експертного висновку
Київської торгово-промислової палати
від 30.01.2014 року №Ц-58, вбачається, що
предметом дослідження є саме хімічна
продукція Ізопропилового спирту
регенерованого. Аналіз інформації,
відповідно до наданих позивачем
документів, проводився на підставі
оптових цін пропозицій на оцінюваний
товар основних країн - постачальників
хімічної продукції на світовому ринку
(США, Японія, Китай та інші). Експертом
зроблено висновок, що контрактна
(ринкова) вартість партії товару,
ввезеного в Україну на підставі даного
контракту на умовах постачання FCА
Пруцисе, Польша (Інкотермс 2010)
знаходиться в діапазоні цін ринкових
цін і може скласти 760,00 Євро/тонна -
Ізопропиловий спирт регенерований (IPA97)
(Isoprоpyl Alcohol Regenerated, IPA 97).

Електронним листом № 5495 від 31.01.2014 р.,
позивачем додатково надіслано
відповідачу заявку на поставку товару
№ 1121 від 22.01.2014 р. та лист відправника з
поясненням щодо номера рахунку фактури
у декларації країни відправлення та
його переклад від 03.02.2014 року.

Так, відповідно до заявки ПП
«Акрілат-Хімконтракт» від 22.01.2014 р. №
1121, позивачем замовлено поставку 22 000 кг
Isopropyl Alсohol Regeneratad, IPA 97 вартістю 760,00
Євро/т, строк поставки 27-29 січня.

Крім того, як вбачається з заяви
компанії «B.C.P. Borghi Chemicals Poland Sp. z o.o.»
номер комерційного інвойсу, виданого
«B.C.P. Borghi Chemicals Poland», зазначений в
Експертній декларації лиши цифрами,
можливий у зв'язку із можливостями
програмного забезпечення ETS
(електронна податкова система), яка
змінила «FV» НА «№380», зокрема,
підтверджується, що комерційний інвойс
FV2/14/01/000118 є такий самий як і інвойс
2/14/01/000118.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується, що позивачем надано
достатні докази, які спростовують
висновки відповідача.

Отже, приймаючи рішення про визначення
митної вартості імпортованого
позивачем товару за другорядним
методом 2 г (резервний ), митний орган не
вказав, яким чином митна вартість
товару була визначена саме в такому
розмірі, які складові вплинули на
формування такої вартості, та не навів
жодних розрахунків, за якими митним
органом було визначено таку вартість
товару, що є порушенням ст. 55 Митного
кодексу України.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ненадання декларантом
всіх запитуваних документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом коригування митної вартості.

Зазначена правова позиція
узгоджується із позицією Верховного
суду України, викладеної в постановах
від 29.05.2012 р. по справі № 21-91а12, від 11.09.2012
р. по справі № 21-262а12.

Отже, колегія суддів вважає, що
відповідачем не доведено неможливість
застосування методів 1-5 та
безпідставно визначено декларанту
митну вартість за резервним методом.

Крім того, переконливих аргументів, які
б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується, що подані
декларантом позивача основні та
додаткові документи необхідно вважати
належними та достатніми для
підтвердження та визначення митної
вартості товару.

Отже, подані позивачем основні та
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість товару містять усю
необхідну інформацію про вартість
товару та транспортних послуг, а також
реквізити, необхідні для ідентифікації
товару.

Зокрема, в рішеннях про коригування
митної вартості товару митний орган
чітко не вказав, які відомості в
наданих йому документах викликають
сумніви, в чому вони полягають та яким
чином витребувані документи можуть
вплинути на визначення ціни за
будь-яким методом.

Згідно правової позиції Верховного
суду України вказаної в постановах від
29 травня 2012 року по справі №21-91а12, від 11
вересня 2012 року по справі № 21-262а12, яка
винесена у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права і є обов'язковою для державних
органів та судів України, суд дійшов
висновку, що за умови не наведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 р. № 598, що визначає обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовуються митним
органом при визначенні митної вартості
товарів у Графі 33 зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

- неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної
вартості;

- невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

- надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Як вбачається, відповідачем не
доведено та не надано жодних
переконливих доказів того, що
документи, подані позивачем до митного
оформлення є недостатніми чи такими, що
у своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
колегія суддів вважає необґрунтованим,
а застосування резервного методу
неправомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції - є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги відповідача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
Г.М.
Бистрик

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 11.11.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Бистрик Г.М.

Желтобрюх І.Л.