Справа № 804/12576/14
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 р. Справа № 804/12576/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.

при секретарі - Корсун М.О.

за участю: представників позивача -
Кононенко О.А., Ткаченко Ю.В.,

представника відповідача - Копань
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конкрет» до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Конкрет» звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області №
від 01.08.2014р.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, посилаючись на
законодавчі підстави своїх дій,
діяльність в межах закону та наданих
повноважень, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, вивчивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, при розгляді справи
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 11.07.2014р. по 14.07.2014р.
Дніпродзержинською ОДПІ було
проведено позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Конкрет» (далі - позивач)
з питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість щодо придбання товарів (робіт,
послуг) при фінансово-господарських
взаємовідносинах з TOB
«Відродження-Дніпро» за січень 2014 р.

За результатами перевірки 15.07.2014р.
відповідачем складено Акт №
3140/117/04-03-22-31329821 від 15.07.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення п.44.1
п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI, в результаті чого
завищено податковий кредит на загальну
суму 43'583,34 грн., в тому числі: - січень
2014р. - 43'583,34 грн., та занижено податок на
додану вартість на загальну суму 43'583,34
грн., в тому числі: січень 2014р. - 43'583,34
грн.

На підставі вищевказаного Акту
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення від 01.08.2014р. №
яким позивачу було збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем - податок на додану вартість в
загальній сумі 65'375,00 грн., з яких за
основним платежем: 43'583,00 грн., за
штрафними (фінансовими санкціями):
21'792,00 грн.

Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення отримано
позивачем засобами поштового зв'язку
06.08.2014р.

Не погоджуючись з рішеннями
податкового органу, позивач звернувся
до суду за захистом своїх прав, свобод
та інтересів з відповідним
адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на наступне. ТОВ «Конкрет»
укладено з TOB «Відродження-Дніпро»
договір поставки №140213 від 14.02.2013 p.,
згідно з умовами якого TOB
«Відродження-Дніпро» зобов'язалося
передати у власність позивача
матеріали згідно з Специфікаціями
(далі-товар), а позивач зобов'язався
прийняти товар й оплатити його на
умовах, передбачених цим договором.
Найменування товару, відомості про
кількість, якість, ціну товару за одну
одиницю і по позиціям вказуються
сторонами у відповідній Специфікації.

Також, позивач звертає увагу на те, що в
Акті перевірки Дніпродзержинської
ОДПІ допущено помилку в частині
зазначення строку дії договору
поставки №140213 від 14.02.2013р. - зазначено
31.12.2007р., тоді як строк дії вказаного
договору - до 31.12.2014р.

Позивач зазначає, що під час перевірки,
на підтвердження здійснення угоди, ним
надано ДПІ документи які містять всі
необхідні істотні умови для договору
купівлі-продажу:

- двосторонню підписану та скріплену
печатками підприємств Специфікацію №
10 на загальну суму 261 500,00 грн., в т.ч. ПДВ
43 583,34 грн.;

- двосторонні підписані та скріплені
печатками підприємств видаткові
накладні: від 14.01.2014 р., 17.01.2014 р., 23.01.2014 р.,
27.01.2014 р. на загальну суму 261 500,00 грн.;

- податкові накладні: № 140123 від 14.01.2014 р.,
№ 170122 від 17.01.2014 р., № 230130 від 23.01.2014 р., №
230139 від 27.01.2014 р. на загальну суму 261 500,00
грн.;

- виписки з банку: № 1776 від 03.03.2014 р., № 1777
від 03.03.2014 р., № 1778 від 03.03.2014 р., № 1779 від
03.03.2014 р. про оплату товару;

- товарно-транспортні накладні, що
підтверджують транспортування товару:
від 14.01.2014 р., 17.01.2014 р., 27.01.2014 р.;

- двосторонній підписаний та
скріплений печатками підприємств акт
про надання послуг від 23.01.2014 р. № 5.

Отже, позивач вказує, що ним чітко
виконано вимоги запиту ДПІ
№12084/10/04-03-22-05-19 від 30.05.2014р., а серед
витребуваних документів сертифікатів
якості не зазначалося.

На думку позивача, він має право на
включення коштів від господарської
операції зі вказаним контрагентом до
складу податкового кредиту, оскільки у
позивача наявні відповідні податкові
накладні, оформлені у відповідності до
приписів чинного законодавства, видані
ТОВ «Відродження-Дніпро».

Також, позивач вважає доводи ДПІ про
нікчемність договору, укладеного між
позивачем та ТОВ «Відродження-Дніпро»
недоведеними та необґрунтованими,
оскільки, недійсність правочину прямо
не встановлено законом та не визнано
судом недійсним.

Крім того, позивач вказує, що посилання
Дніпродзержинської ОДПІ на Акт ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська від 16.04.2014р. №
893/04-61-22-2/38199048 є протиправними, оскільки
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.05.2014р. у справі №804/5354/14 визнано
протиправними дії ДПІ в АНД районі
м.Дніпропетровська щодо коригування
показників податкової звітності ТОВ
«Відродження-Дніпро» за січень 2014р., а
також досліджено походження товарів,
що стали предметом договору поставки
№140213 від 14.02.2013р.

Таким чином, позивач вважає, що договір
поставки №140213 від 14.02.2013р., укладений
позивачем та його контрагентом
відповідає приписам чинного
законодавства, а твердження
податкового органу про його
безтоварність та нікчемність є
недоведеними.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує. В обґрунтування своїх
заперечень зазначає, що відповідно до
положень чинного податкового
законодавства критерієм зменшення
бази оподаткування податку на додану
вартість є можливість на підставі
наявних документів зробити
беззаперечний висновок про те, що
витрати фактично понесені та
спрямовані на отримання доходу. А
відтак на підтвердження витрат,
понесених у зв'язку з придбанням
сировини: кремній технічний,
феросіліцій ФС75 (які є предметом
спірного договору), позивач повинен був
надати, зокрема, документи, що свідчать
про якість товару, обов'язкова
наявність яких передбачена п.2.3.
договору поставки від 14.02.2013 року №140213.

Проте, як вказує відповідач, до
перевірки позивачем не було надано
сертифікатів на товар, що постачався
ТОВ «Відродження-Дніпро».

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про перевезення небезпечних
вантажів» від 06.04.2000 №1644-111 кремній
технічний, феросіліцій ФС75 відноситься
до небезпечних речовин. Перевезення
небезпечних вантажів відповідно до
законодавства допускається за
наявності відповідно оформлених
перевізних документів.

Отже, не надавши документи до
перевірки, ТОВ «Конкрет» не підтвердив
факту реального придбання послуг, з
яким закон пов'язує право на формування
податкового кредиту (факт отримання
послуг) і в розумінні викладених вище
правових норм не мав права на
формування податкового кредиту за
операціями з TOB «Відродження-Дніпро».

Також, відповідач зазначає, що крім
формальних вимог щодо наявності у
платника належним чином оформлених
податкових накладних, визначальною
умовою реалізації права платника на
податковий кредит (який в подальшому
бере участь в розрахунку суми
бюджетного відшкодування) є реальність
її здійснення в рамках провадження
господарської діяльності платника.
Отже, вказаних обставин самі по собі
податкові накладні та акти виконаних
робіт не є достатнім свідченням
дійсного надання комплексу послуг
позивачеві.

Крім того, відповідач вказує, що за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі, якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного відповідач вважає, що
у ТОВ «Конкрет» відсутнє право на
формування податкового кредиту по
операціям з придбання товару від ТОВ
«Відродження-Дніпро» що призвело до
заниження податку на додану вартість
за січень на загальну суму 43'583,34 грн., а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним та
обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, надані
представниками сторін докази, суд
виходить з наступного.

Згідно ст.67 Конституції України кожен
громадянин зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

У відповідності до підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України (далі Кодексу), органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, яка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Згідно ч.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Пунктом 2 статті 3 Закону України від
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.9 зазначеного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
відповідні обов'язкові реквізити.

Згідно Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 року за
№168/704 (далі Положення), господарські
операції - це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язані, і
фінансових результатів. Господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах проваляться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції.

Відповідно до п.139.1.9 ч.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються: витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Водночас статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 ПК України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
ПК України.

Правова позиція ВАС України, викладена
у листі №742/11/13-11 від 02.06.2011р. полягає у
тому, що юридичні наслідки виконання
правочину, визначаються у більшій мірі
його сутністю, ніж зовнішнім
оформленням. Якщо форма та вид
правочину не відповідають відносинам,
що фактично відбулися при його
виконанні, то податкові наслідки
визначаються відповідно до
правовідносин, що реально настали між
сторонами, відповідно до сутності та
змісту правочину.

Будь-які документи мають силу
первинних документів лише у разі
фактичного здійснення господарських
операцій.

Верховний Суд України при розгляді
справ за участі національних суб'єктів
господарювання до органів ДПС
зазначає, що при здійсненні
господарської діяльності, основною
діловою метою платника податків є
отримання прибутку. Не можуть
вважатися такими, що вчинені з діловою
метою операції за наслідками яких
платник податків бажає отримати/надати
виключно податкову вигоду без
здійснення реальної господарської
діяльності.

Зі змісту акту перевірки позивача
податковим органом, на підставі якого
винесене оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, вбачається, що
основними доводами відповідача є
посилання на правочини з ТОВ
«Відродження-Дніпро» та на відсутність
сертифікатів якості товару у
контрагента позивача - ТОВ
«Відродження-Дніпро».

При цьому, щодо правовідносин позивача
з його контрагентом ТОВ
«Відродження-Дніпро», обґрунтування
яких покладено в основу перевірки
позивача, суд звертає увагу, що ТОВ
«Відродження-Дніпро» не погодився з
висновками акту перевірки та оскаржив
їх у судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
№804/5354/14 від 27.05.2014р. визнані
протиправними дії ДПІ в АНД районі
м.Дніпропетровська щодо коригування
показників податкової звітності ТОВ
«Відродження-Дніпро» за січень 2014р., а
також досліджено походження товарів,
що стали предметом договору поставки
№140213 від 14.02.2013р.

Таким чином, суд вважає безпідставними
посилання відповідача в акті перевірки
позивача на доводи та висновки акту
перевірки ТОВ «Відродження-Дніпро».

Щодо посилання відповідача на
відсутність сертифікатів якості
товару, суд виходить з наступного.

Такі сертифікати досліджені в ході
розгляду справи та їх копії долучені до
матеріалів справи (а.с. 77-78).

Крім того, сертифікати були наявні й на
момент перевірки позивача, але не
запитані, а тому, відповідно, й не
досліджені податковим органом.

Первинні документи щодо правочинів
позивача та його контрагентів
досліджені в ході судового розгляду
адміністративної справи та долучені до
матеріалів справи.

Відтак, висновки податкового органу в
акті перевірки позивача, на підставі
якого винесене оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, спростовані
матеріалами справи та поясненнями
представників сторін у судовому
засіданні.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує органи державної влади
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи, що відповідачем не
доведено правомірність оскаржуваного
рішення та його відповідність нормам
діючого законодавства України,
викладені позивачем обставини знайшли
підтвердження у судовому засіданні,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
є обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
повернути з Державного бюджету
позивачу - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конкрет», судові
витрати у розмірі 182грн. 70коп., згідно
платіжного доручення №16 від 11.08.2014р.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Конкрет»
до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
01.08.2014р. щодо збільшення податку на
додану вартість на загальну суму
65'375грн. 00коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конкрет» (51909,
м.Дніпродзержинськ, вул. Горобця, 4А)
182грн. 70коп. (сто вісімдесят дві
грн.70коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 24.09.2014р.

Суддя
Г. В. Потолова