Справа № 818/2436/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.Справа № 818/2436/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
02.10.2014р. по справі № 818/2436/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумський авторемонтний
завод"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Сумський авторемонтний
завод", звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просив суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 11.07.2014 р. щодо збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем -
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності - на
загальну суму 29949,90 грн., у т.ч.: за
основним платежем - 19966,60 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 9983,30
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 02.10.2014 року
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Сумський
авторемонтний завод" - задоволено.

Визнано протиправним і скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області № від 11 липня
2014 року про збільшення публічному
акціонерному товариству "Сумський
авторемонтний завод" грошового
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності в розмірі 29949
(двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот
сорок дев'ять) грн. 90 коп.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 02.10.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів п. 274.1 ст. 274, п. 123.1 ст.
123, п. 288.5 ст. 288, Податкового кодексу
України, ст. 67 Конституції України, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції, що між ПАТ
"Сумський авторемонтний завод" та
Сумською міською радою укладено
договір № 253 на право тимчасового
користування землею (у тому числі на
умовах оренди) від 05.11.1998 р., яка
знаходиться за адресою: м. Суми, пр.
Курський, 26, площею 6,2312 га та строком на
25 років (а.с.6-7).

05.02.2014 р. ПАТ "Сумський авторемонтний
завод" було подано декларацію з плати
за землю, згідно з якою орендна плата за
земельну ділянку на місяць становила
11118,14 грн. (а.с.8-9).

19.06.2014 р. посадовою особою ДПІ у м. Сумах
проведено камеральну перевірку
податкової декларації з плати за землю
(орендна плата за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
за 2014 рік, якою встановлено порушення, а
саме ПАТ "Сумський авторемонтний завод"
занижено суму податкового зобов'язання
по орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
квітень 2014 року, заявленого в
податковій декларації з плати за землю
(орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
за 2014 рік на суму 19966,60 грн. За
наслідками проведеної перевірки
складено Акт від 19.06.2014 р. № 2300/2205/05422065/117
(а.с.10).

На підставі висновків акту перевірки
від 19.06.2014 р. № 2300/2205/05422065/117, ДПІ у м.
Сумах прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11.07.2014 р. №
, яким ПАТ "Сумський авторемонтний
завод" збільшено грошове зобов'язання
за платежем - орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності - у розмірі 29949,90 грн., у т.ч.: за
основним платежем - 19966,60 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 9983,30 грн. (а.с.11).

Не погодившись з прийнятим
відповідачем податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся з даним позовом до суду про
його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх обґрунтованості та дійшов
висновку, що хоча зміна розміру
земельного податку є підставою для
перегляду встановленого розміру
орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичну зміну умов договору
щодо розміру орендної палати, а відтак
і відповідного донарахування
податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
податковими повідомленнями-рішеннями.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

Фактичною підставою для визначення
позивачу суми грошового зобов'язання
слугували висновки податкового органу
про те, що оскільки з 01 січня 2011 року
мінімальний розмір річної орендної
плати за земельні ділянки, які
перебувають у державній та комунальній
власності та грошову оцінку яких
встановлено, становить 3% від їх
грошової оцінки, то позивачем занижено
суму грошового зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної і комунальної власності за
квітень 2014 року на суму 19966,60 грн.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про оренду землі",
іншими законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди.

Суб'єктами права власності на землю
відповідно до пункту "б" статті 80 ЗК
України є, зокрема, територіальні
громади, які реалізують це право
безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування, - на землі
комунальної власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

У відповідності п. "в" ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про
оренду землі", договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 15 Закону України "Про
оренду землі", орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату
належить до істотних умов договору
оренди землі.

Правові засади проведення оцінки
земель в Україні визначені Законом
України "Про оцінку земель" від 11.12.2003
року № 1378-IV.

Згідно з ч. 5 ст. 5 вказаного Закону,
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується, зокрема, для
визначення розміру земельного податку,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

Відповідно до п. 13 Типового договору
оренди землі, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 03.03.2004
року № 220 в порядку статті 14 Закону
України "Про оренду землі", розмір
орендної плати переглядається у разі,
зокрема, зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміні коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством, та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" визначено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу
України, зміна договору вчиняється в
такій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

При цьому згідно із ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Отже, умови договору оренди земельної
ділянки (включаючи і умову щодо розміру
орендної плати) є обов'язковими для
виконання сторонами.

Разом з тим, з 01 січня 2011 року
справляння плати за землю здійснюється
відповідно до положень Податкового
кодексу України з урахуванням
критеріїв, які визначені у розділі XIII
"Плата за землю".

Так, відповідно до вимог п.288.1 та п.288.4
ст.288 Податкового кодексу України
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки, у якому
встановлюється розмір та умови
внесення орендної плати.

Згідно із положенням пп.285.5.1 п.288.5 ст.288
Податкового кодексу України, розмір
орендної плати встановлюється в
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: …для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Приймаючи рішення про нарахування
позивачу суми грошового зобов'язання,
податковий орган виходив з того, що
оскільки орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності відноситься до
загальнодержавного податку, то з 01.01.2011
року позивач повинен сплачувати
орендну плату в сумі не меншій ніж 3
відсотки нормативної грошової оцінки
земельної ділянки.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з даними висновками, та
зазначає, що договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

Отже, зміна розміру земельного податку
є підставою для перегляду
встановленого розміру орендної плати
шляхом внесення відповідних змін до
договору оренди землі його учасниками
і не тягне автоматичну зміну умов
договору щодо розміру орендної палати,
а відтак відповідного донарахування
ДПІ суми податкового зобов'язання з
орендної плати із застосуванням
штрафних санкцій за податковими
повідомленнями-рішеннями.

Колегія суддів зазначає, що вказана
правова позиція узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена при розгляді
судових справ цієї категорії, зокрема у
постановах від 11.06.2013 року по справам
№21-166а13 та №21-443а12.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає правомірним
нарахування позивачем плати за землю
(орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності) за
2014 рік в розмірі 1% від грошової оцінки
землі.

Зважаючи на те, що відсутні підстави
для донарахування суми податкового
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності за основним
платежем, тому відсутні підстави для
застосування відносно позивача
штрафних санкцій.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
суперечить вимогам чинного
законодавства, є необґрунтованим та
підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
02.10.2014 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги відповідача
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 02.10.2014р. по
справі № 818/2436/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.