Справа № 826/7088/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/58182/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 червня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 листопада 2013 року у справі за
позовом Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" в особі
ліквідатора-арбітражного керуючого
Тищенко Н.П., до Державної служби
інтелектуальної власності України про
визнання права власності на знаки для
товарів, -

в с т а н о в и л а:

Всеукраїнська громадська організація
"Всеукраїнська асоціація виробників
водоочисної техніки та питної води" в
особі ліквідатора-арбітражного
керуючого Тищенко Н.П. звернулась в суд
з позовом до Державної служби
інтелектуальної власності України, в
якому просив: зобов'язати Державну
службу інтелектуальної власності
України внести зміни до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг щодо встановлення
власником свідоцтва України НОМЕР_2 на
знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1"
Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" (проспект Палладіна,32 м.
Київ,142, 03142); зобов'язати Державну
службу інтелектуальної власності
України здійснити публікацію в
офіційному бюлетені "Промислова
власність" щодо встановлення свідоцтва
України НОМЕР_1 на знак для товарів і
послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" Всеукраїнської
громадської організації
"Всеукраїнська асоціація виробників
водоочисної техніки та питної води"
(проспект Палладіна,32 м. Київ,142, 03142).

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач всупереч вимогам чинного
законодавства та не дивлячись на
встановлений судом факт не укладення
договору про передачу права власності
на знак для товарів та послуг, не вніс
зміни в реєстр знаків для товарів та
послуг щодо правовласника, чим порушив
права та інтереси позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 червня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Всеукраїнська
громадська організація "Всеукраїнська
асоціація виробників водоочисної
техніки та питної води" звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 28.05.2008 року між
Всеукраїнською громадською
організацією "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" та громадянином ОСОБА_5
укладено договір про передачу права
власності на знак для товарів та
послуг, згідно з пунктом 1 якого позивач
передав право власності на знак для
товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за
свідоцтвом НОМЕР_1 від 15.11.2004 року
(заявка №9 від 21.11.2003 року)

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
10.12.2012 року по справі №2-2096/12, за позовом
Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" до ОСОБА_5, третя особа -
Державна служба інтелектуальної
власності України, про витребування
майна з чужого незаконного володіння, в
задоволені позовних вимог відмовлено.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що арбітражний керуючий
Тищенко Н.П. звернулася з листом від
08.04.2013 року до Державної служби
інтелектуальної власності, з вимогою
змінити дані щодо правовласника.

Листом від 08.05.2013 року №2-8/3535,
відповідач повідомив позивача, що
рішення суду виконується лише на
підставі виконавчого листа.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що позивачем
не надано до суду доказів, що
підтверджують право власності
Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" на знак для товарів і
послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідності до пунктів 1, 3.1, 4
Положення про Державну службу
інтелектуальної власності України,
затвердженого указом Президента
України від 08.04.2011 року № 436/2011, Державна
служба інтелектуальної власності
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра освіти і науки України.
Державна служба входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Основними завданнями Державної служби
є: реалізація державної політики у
сфері інтелектуальної власності;
внесення на розгляд Міністра
пропозицій щодо формування державної
політики у сфері інтелектуальної
власності.

Державна служба відповідно до
покладених на неї завдань: здійснює
державну реєстрацію та ведення обліку
об'єктів права інтелектуальної
власності, проводить реєстрацію
договорів про передачу прав на об'єкти
права інтелектуальної власності, що
охороняються на території України,
ліцензійних договорів; веде державні
реєстри об'єктів права інтелектуальної
власності.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" право власності на знак
засвідчується свідоцтвом. Строк дії
свідоцтва становить 10 років від дати
подання заявки до Установи і
продовжується Установою за
клопотанням власника свідоцтва щоразу
на 10 років, за умови сплати збору в
порядку, встановленому пунктом 2 статті
18 цього Закону. Порядок продовження
строку дії свідоцтва встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері інтелектуальної
власності.

Процедура подання до Державної служби
інтелектуальної власності України, що
діє у складі Міністерства освіти і
науки України, а також розгляду,
публікації та внесення до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг та Реєстру
ліцензійних договорів про
використання міжнародного знака, що
ведеться в Державній службі відомостей
про передачу права власності на знак
для товарів і послуг та надання дозволу
(видачу ліцензії) на використання
знака, а також знака, якому надана
правова охорона в Україні відповідно
до Мадридської угоди і Протоколу
визначається Інструкцією про подання,
розгляд, публікацію та внесення до
реєстрів відомостей про передачу права
власності на знак для товарів і послуг
та видачу ліцензії на використання
знака (міжнародного знака) для товарів
і послуг, затвердженою наказом
Міністерства освіти і науки України
від 03.08.2001 року № 576, пунктом 1.4 якої
встановлено, що передача права
власності на знак не допускається, якщо
вона може стати причиною введення в
оману споживача щодо товару і послуги
або щодо особи, яка виготовляє товар чи
надає послугу.

Відповідно до пункту 3.4 цієї Інструкції
про подання, розгляд, публікацію та
внесення до реєстрів відомостей про
передачу права власності на знак для
товарів і послуг та видачу ліцензії на
використання знака (міжнародного
знака) для товарів і послуг,
затвердженою наказом Міністерства
освіти і науки України від 03.08.2001 року №
576, відомості не можуть бути
опубліковані та внесені до реєстру
(реєстру договорів), якщо: свідоцтво
(міжнародна реєстрація знака) визнано
недійсним повністю; дія свідоцтва
(міжнародної реєстрації знака)
припинена; подані документи не
відповідають вимогам розділів 1, 2 та
пункту 3.3 цієї Інструкції.

Згідно з пунктами 1.2, 2.4 Положення про
Державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки України від 10.01.2002 року №
10, державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг - це
сукупність офіційних відомостей щодо
державної реєстрації знаків для
товарів і послуг, які постійно
зберігаються на електронному та/або
паперовому носіях. Реєстр формує
Державна служба інтелектуальної
власності України діяльність якої
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра освіти і науки, молоді та
спорту України.

Відомості, що занесені до реєстру,
зміни до них, відомості про видачу
дубліката свідоцтва, зміни внаслідок
виправлення помилок та інші відомості,
що занесені до реєстру, Державна служба
публікує в офіційному бюлетені
"Промислова власність". Дані про
публікацію зазначених відомостей
заносяться до реєстру.

Підставою для внесення відомостей до
реєстру є: рішення Державної служби;
рішення судових органів; клопотання
або заява власника (власників)
свідоцтва.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно з наданим
позивачем витягу даних щодо знаку для
товарів та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за
свідоцтвом 45247 від 15.11.2004 року,
роздрукованого з сайту www.uipv.org (ДП
"Український інститут промислової
власності"), наявним в матеріалах
справи, вбачається, що первинним
власником на знак для товарів та послуг
була Всеукраїнська громадська
організація "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води", після укладення договору
купівлі-продажу дані щодо власника
були змінені на ОСОБА_5, якому було
видане нове свідоцтво права власності
на знак для товарів та послуг
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, матеріали справи не містять
доказів, що підтверджують право
власності Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" на знак для товарів і
послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Разом з тим, позивач під час розгляду
справи посилався на встановлення в
судовому порядку факту не укладення
договору про передачу права власності
на знак для товарів та послуг від
Всеукраїнської громадської
організації "Всеукраїнська асоціація
виробників водоочисної техніки та
питної води" до ОСОБА_5, що на його думку
свідчить про відсутність факту
передачі права власності ОСОБА_5 на
знак для товарів та послуг
"ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки неукладений
правочин не породжує жодних наслідків,
однак вказана обставина не була
досліджена судами попередніх
інстанцій належним чином, їй не було
надано правової оцінки, у зв'язку з чим
колегія суддів приходить до висновку
щодо наявності підстав для направлення
справи на новий розгляд.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Всеукраїнської
громадської організації
"Всеукраїнська асоціація виробників
водоочисної техніки та питної води"
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 червня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді:
(підписи)