Справа № 2а-3949/11/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/94232/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року

у справі № 2а-3949/11/2070

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі міста
Харкова (далі - відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 30 березня 2011
року №.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року позов задоволено у повному обсязі.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова від 30
березня 2011 року № . Стягнуто з
державного бюджету на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 витрати зі
сплати судового збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
була проведена документальна планова
виїзна перевірка фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 жовтня 2009
року по 31 грудня 2010 року, за
результатами якої складений акт від 14
березня 2011 року №647/1702/НОМЕР_2.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, вимоги
підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7,
підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 19083,32
грн., у тому числі: у квітні 2010 року на
суму 2233,33 грн., травні 2010 року на суму
4000,00 грн., червні 2010 року на суму 2033,33
грн., липні 2010 року на суму 4833,33 грн.,
серпні 2010 року на суму 1800,00 гри., вересні
2010 року на суму 1250,00 грн., листопаді 2010
року на суму 600,00 грн. та грудні 2010 року
на суму 2333,33 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що в охопленому перевіркою періоді
позивач перебував у правовідносинах з
суб'єктами господарювання, що мають
ознаки сумнівності: ТОВ «Такката
Медіа», ТОВ «Турбо-Альянс», ТОВ
«Віктрейд ЛТД», які відсутні за місцем
реєстрації і місце їх знаходження
податковим органом не встановлено.
Також, податковим органом в акті
перевірки зазначено, що згідно бази
даних автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України та результатів
зустрічних перевірок ТОВ «Токката
Медіа» не задекларувало податкові
зобов'язання по взаємовідносинам з
позивачем у сумі податку на додану
вартість 13099,99 грн., ТОВ «Турбо-Альянс» -
у сумі у сумі податку на додану
вартість 1800 грн., ТОВ «Віктрейд ЛТД» - у
сумі податку на додану вартість 4183,33
грн., що, на думку податкової інспекції,
унеможливлює віднесення позивачем
вказаних сум до складу податкового
кредиту відповідного податкового
періоду.

30 березня 2011 року ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова на підставі вказаного
акта перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення №, яким
згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3
статті 54, пунктом 123.1 статті 123
Податкового кодексу України збільшила
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість в
загальному розмірі 23854,15грн., у тому
числі: 19083,32 грн. основного платежу та
4770,83 грн. штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
не доведено обґрунтованості висновків
акта перевірки та правомірності
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення, оскільки
позивачем документально підтверджена
реальність виконання укладених угод,
їх законність і відповідність вимогам
діючого законодавства. Також, суд
виходив з того, що право на податковий
кредит у позивача виникло після
підписання актів здачі-приймання
виконаних робіт та отримання
податкових накладних від контрагентів,
а також у зв'язку зі сплатою ним податку
на додану вартість у складі ціни товару
(послуг), що підтверджується наданими
позивачем до суду первинними
документами. Крім того, суд виходив з
того, що несплата податку продавцем (в
тому числі в разі ухилення від сплати)
несе негативні наслідки лише для цієї
особи та при фактичному здійсненні
господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник
податку оподатковувані операції
протягом такого звітного податкового
періоду.

Згідно з підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

За приписами абзацу 1 підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Виходячи з аналізу наведених положень
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
підставою для формування податкового
кредиту є наявність у платника податку
- покупця належно оформленої
податкової накладної, яка видається
платником податку, що поставляє товари
(роботи, послуги), на підтвердження
здійснення такої поставки, для їх
подальшого використання в
господарській діяльності.

Тобто, Закон України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) пов'язує виникнення у
платника податків права на включення
до складу податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
ним у складі вартості придбаних
товарів (робіт, послуг), із фактичним
виконанням робіт (послуг) чи поставкою
товарів, у ціні яких цей податок
сплачений.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для збільшення податковим
органом позивачу грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) з податку на
додану вартість слугував висновок
податкового органу про перебування
позивача в охопленому перевіркою
періоді у відносинах з суб'єктами
господарювання, що мають ознаки
сумнівності, а саме: ТОВ «Такката
Медіа», ТОВ «Турбо-Альянс», ТОВ
«Віктрейд ЛТД», які відсутні за місцем
реєстрації і місце їх знаходження
податковим органом не встановлено, та
які не задекларували свої податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, що факти
декларування ТОВ «Токката Медіа»
податкових зобов'язань по
господарських операціях з позивачем
підтверджуються наданими позивачем
доказами: за травень 2010 року - копією
супровідного листа до начальника ДПІ у
Печерському районі у м. Києві № 6/2010-02
від 18 червня 2010 року з податковою
декларацією з податку на додану
вартість за травень 2010 року,
розшифровкою податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів за травень 2010 року; за
червень 2010 року - копією листа до
начальника ДПІ у Печерському районі у
м. Києві №7/2010-07 від 20 липня 2010 року з
відміткою про отримання від 22 липня 2010
року та доданими до нього копіями
податкової декларації з податку на
додану вартість та розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
червень 2010 року; за липень 2010 року -
копією податкової декларації з податку
на додану вартість з відміткою про
подачу до ДПІ у Печерському районі м.
Києва вх. № 380483 від 27 серпня 2010 року;
копією розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів з відміткою про
подачу до ДПІ у Печерському районі м.
Києва вх. №380482 від 27 серпня 2010 року;
копією листа до начальника ДПІ у
Печерському районі м. Києва № 8/2010-08 від
20 серпня 2010 року; копіями первинних
документів: договору про надання
інформаційних послуг від 01 листопада
2009 року; договору на послуги по
експедируванню вантажів, організації
завантаження, розвантаження і інших
допоміжних робіт, пов'язаних з
доставкою товару від 01 листопада 2009
року; копіями актів здачі-приймання
виконаних робіт від 30 квітня 2010 року,
від 31 травня 2010 року, від 30 червня 2010
року, від 31 липня 2010 року, копіями
податкових накладних від 30 квітня 2010
року, від 31 травня 2010 року, від 30 червня
2010 року, від 31 липня 2010 року. Факти
декларування ТОВ «Турбо-Альянс»
податкових зобов'язань
підтверджуються наданими позивачем
доказами: копією податкової декларації
з податку на додану вартість з
відміткою ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 20 вересня 2010 року вх. № 413253;
копією розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів з відміткою про
подачу до ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 20 вересня 2010 року; копіями
договору № 52 на послуги по
експедируванню вантажів, організації
завантаження, розвантаження і інших
допоміжних робіт, пов'язаних з
доставкою товару від 01 серпня 2010 року;
договору про надання інформаційних
послуг № 51 від 01 серпня 2010 року; копіями
актів здачі-приймання виконаних робіт
від 31 серпня 2010 року, копіями
податкових накладних від 31 серпня 2010
року. Факти декларування ТОВ «Віктрейд
ЛТД» податкових зобов'язань
підтверджуються наданими позивачем
доказами: за вересень 2010 року - копією
податкової декларації з податку на
додану вартість з відміткою ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 20
жовтня 2010 року з копією розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів; за
листопад 2010 року - копією податкової
декларації з податку на додану
вартість з відміткою ДПІ у Печерському
районі м. Києва вх. № 603987 з копією
розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів з відміткою про подачу до
ДПІ у Печерському районі м. Києва; за
грудень 2010 року - копією податкової
декларації з податку на додану
вартість з відміткою ДПІ у Печерському
районі м. Києва з копією розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів з
відміткою про подачу до ДПІ у
Печерському районі м. Києва; а також
копіями первинних документів -
договору про надання інформаційних
послуг № 111 від 01 вересня 2010 року;
договору на послуги по експедируванню
вантажів, організації завантаження,
розвантаження і інших допоміжних
робіт, пов'язаних з доставкою товару №
112 від 01 вересня 2010 року; копіями актів
здачі-приймання виконаних робіт від 30
вересня 2010 року, від 30 листопада 2010
року, від 31 грудня 2010 року, копіями
податкових накладних від 30 вересня 2010
року, від 30 листопада 2010 року, від 31
грудня 2010 року, копіями платіжних
доручень (арк. справи 18-73).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що вищевказані
документи свідчать про реальність
господарських операцій позивача з
контрагентами та наявність у позивача
права на віднесення сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаних робіт (послуг), до складу
податкового кредиту.

Також, суди попередніх інстанцій
обґрунтованого зазначили, що у разі
невиконання контрагентами покупця
своїх обов'язків перед податковими
органами та бюджетом, такі дії тягнуть
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку, в даному
випадку позивача, права на включення
сплачених сум до складу податкового
кредиту, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого права та має всі
документальні підтвердження їх
розміру.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від 10
червня 2011 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі міста Харкова залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 10
червня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна