Справа № 822/3492/14
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3492/14

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

10 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м.Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області, Управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому про
визнання неправомірною, скасування
вимоги та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання неправомірною та скасування
вимоги про сплату боргу №Ф-2464-25 від
07.08.2014 та до Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому про
зобов'язання припинити вносити
відомості до Державного реєстру
застрахованих осіб про нарахування
єдиного соціального внеску ОСОБА_2, як
особі, що підлягає виключно
добровільному страхуванню за
відсутності договору про добровільне
страхування.

Відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

03.11.2014 року представник Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому надав суду апеляційної
інстанції заперечення на апеляційну
скаргу, однак, разом з апелянтом,
будучи належним чином повідомленим про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився . Про причини своєї неявки суд
не повідомив .

05.11.2014 року від представника Державної
податкової інспекції у м.Хмельницькому
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області надійшла заява
про розгляд даної справи в порядку
письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні -не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2014 року- без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
звертаючись до суду першої інстанції
та на аргументацію адміністративного
позову. позивач вказав на те, що ДПІ у м.
Хмельницькому ГУ Міндоходів у
Хмельницькій області винесла вимогу
щодо сплати єдиного внеску яка є на
думку позивача неправомірною, оскільки
позивач є фізичною особою-підприємцем,
отримує пенсію за вислугою років на
підставі положень Закону України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ". Зазначає, що
відповідно Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України", який набрав чинності 06.08.2011 та
ч.4, ст.4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", внесено зміни
внаслідок чого особи, які обрали
спрощену систему оподаткування
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що при
винесенні оскаржуваної вимоги,
відповідач діяв на виконання вимог
чинного законодавства, позовні вимоги
є недоведеними та необґрунтованим.
Вимога ДПІ у м. Хмельницькому ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області про
сплату боргу №Ф-2464-25 від 07.08.2014 не
суперечить чинному законодавству,
відтак дана вимога не підлягає
скасуванню.

Судова колегія апеляційної інстанції
повністю погоджується з даним
висновком суду першої інстанції та
надаючи правову оцінку публічно -
правовому спору в межах апеляційної
скарги, зазначає наступне.

Так, право чоловіків на пенсію за віком,
що передбачене частиною першою статті
12 Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон № 1788-ХІІ) та частиною
першою статті 26 Закону № 1058-ІV у
редакціях, чинних на час вчинення
спірних відносин, пов'язується,
зокрема, з досягненням 60 років.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2262-ХІІ
особи офіцерського складу, прапорщики
і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом при
наявності встановленої цим Законом
вислуги на військовій службі, службі в
органах внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Закону № 2262-ХІІ право на пенсію за
вислугу років мають особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, звільнені зі служби за вислугу
років, за віком, за станом здоров'я, у
зв'язку із скороченням штатів або
організаційними заходами і які на день
звільнення досягли 45-річного віку, а ті
з них, що є інвалідами війни, -
незалежно від віку, і мають загальний
трудовий стаж 25 календарних років і
більше, з яких не менше 12 календарних
років і 6 місяців становить військова
служба або служба в органах внутрішніх
справ.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та є
платником єдиного податку, що
підтверджується копією свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_1,
виданого 31.05.2012.

З 18 жовтня 1997 позивачу призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
положень Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_2 від 04.11.1997.

Позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 60
років, що підтверджується копією його
паспорта, серії НОМЕР_3, виданої МУ УМВС
України в Хмельницькій області 19.09.1998,
тобто відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" він досяг загального
пенсійного віку встановленого для
чоловіків, що надає йому право на
пенсію за віком. По даний час позивач
отримує пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI, платниками
єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
цього Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набули чинності 6 серпня 2011 року),
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, вищенаведене, судова колегія
апеляційної інстанції на підставі
аналізу зазначених норм права дійшла
висновку, що ФОП ОСОБА_2, якому
призначено пенсію за вислугу років
відповідно до Закону № 2262-XII та який
обрав спрощену систему оподаткування,
не звільняється від сплати за себе
єдиного внеску на підставі частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ. Тобто,
від сплати за себе єдиного внеску
звільняються лише ті ФОП, які обрали
спрощену систему оподаткування і є
пенсіонерами за віком.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, тому
постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін з
урахуванням обставин, викладених в
ухвалі суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Залімський І. Г.