Справа № 804/12551/14
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С. при
секретаріСкупейко І.М. за участю:
представників позивача Тараненко А.Ю.,
Рубан О.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення. -
15 серпня 2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач) з вимогами про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили суд задовольнити позов в
повному обсязі. В обґрунтування
позовних вимог зазначили наступне.
Позивач виконав усі передбачені
законом умови щодо формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, має всі документальні
підтвердження розміру податкового
кредиту та податкових зобов'язань.
Висновки відповідача, викладені в акті
перевірки, ґрунтуються на наявності
порушень податкового законодавства,
допущених контрагентом позивача,
недостатності первинних документів та
недоліками їх оформлення. Проте,
вказані доводи є необґрунтованими.
Податковим органом не доведено, що
договори, укладені позивачем з
контрагентом Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп»
порушують публічний порядок та не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків. Враховуючи
повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
08.08.2014 р. суперечить вимогам чинного
законодавства та підлягає скасуванню.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала, просила в
задоволенні позову відмовити. В
обґрунтування своєї позиції зазначила
наступне. Позивачем сформовано
податковий кредит за рахунок
контрагента - Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп»,
який не мав необхідних ресурсів для
здійснення господарської діяльності.
Порушення законодавства контрагентом
позивача встановлено на підставі
матеріалів перевірки, складених іншим
податковим органом. Первинні документи
позивача не підтверджують обсяг та
зміст господарських операцій. В зв'язку
з цим зроблено висновок про
неможливість здійснення господарських
операцій позивача з Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТД Норден
Груп». Угоди між позивачем та
зазначеним контрагентом укладені з
метою штучного створення податкового
кредиту. В зв'язку з наведеним,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним,
винесеним у відповідності до вимог
чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» зареєстровано
01.07.2010 р.,включено до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за ідентифікаційним
кодом 36831153та перебуває на обліку в
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.
18.07.2014 р. Верхньодніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТД Норден
Груп» за січень 2014 р.
За результатами перевірки складено акт
№ 894/4-16-22-03/36831153 від 25.07.2014 р. перевіркою
встановлені, зокрема, наступні
порушення, допущені Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче підприємство
- нереальність здійснення
господарських операцій в частині
придбання Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» продукції та
надання послуг Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп» та
її подальшої реалізації;
- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2,п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України завищено суму податкового
кредитуз податку на додану вартість за
січень 2014 р. на загальну суму 24 505,83 грн.
Порушення законодавства позивачем
обґрунтовані в акті перевірки
За перевіряємий період Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче підприємство
Паттерн» мало господарські
взаємовідносини з контрагентом -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп»,
який допустив порушення податкового
законодавства, що встановлено в акті
про неможливість проведення
зустрічної звірки, складеному іншим
податковим органом. Крім того, первинні
документи фінансово-господарської
діяльності надані до перевірки не в
повному обсязі, окремі документи
Відповідно до акту перевірки
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» здійснює
наступний основний вид господарської
діяльності: 51.52.2 оптова торгівля
чорними та кольоровими металами в
первинних формах та напівфабрикатами з
В акті перевірки зазначено про
наявність первинних документів
фінансово-господарської діяльності
підприємства: договорів, податкових
накладних, видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
виконаних робіт, оборотно-сальдових
відомостей, банківських виписок.
В акті вказано, що Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче підприємство
Паттерн» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп»
укладені наступні договори:
- договір купівлі-продажу № 0212-1 від
02.12.2013 р., згідно якого позивачем
отримано товару на загальну суму 172 967,00
грн., в т.ч. ПДВ 28 827,84 грн.;
- договір № 2312-2 від 23.12.203 р., згідно
якого Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» отримано послуг
на суму 100 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 16 666,66 грн.;
- договір 0212-2 від 02.12.2013 р., згідно якого
позивачем отримано послуг на загальну
суму 24 410,00 грн., в т.ч. ПДВ 4 068,33 грн.
На підтвердження реальності
господарської операції позивачем
надано копії наступних документів:
договорів, податкових накладних,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
виконаних робіт, рахунків-фактур.
В письмових запереченнях порушення
законодавства Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» додатково
обґрунтовано наступним.
Підприємство є кінцевим споживачем
послуг, отриманих від Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТД Норден
Груп» на суму 147 035,00 грн., в т.ч. ПДВ 24 505,83
грн. При цьому, позивачем не надано до
перевірки документів на реалізацію чи
інших напрямків використання
отриманого товару та придбаних послуг.
В зв'язку з наведеним зроблено висновок
про завищення позивачем податкового
кредиту через включення до його складу
сум за правочинами з Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТД Норден
Груп», що не носили реального
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового
кодексу України Контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83
Податкового кодексу України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
документи, визначені цим Кодексом;
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом
абоіншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.
Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з: а)
постачання товарів, місцепостачання
яких розташоване на митній
територіїУкраїни, відповідно до статті
186 цього Кодексу, у тому числі операції
з передачі права власності на
об'єктизаставипозичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місцепостачання
яких розташоване на митній
територіїУкраїни, відповідно до статті
186 цього Кодексу;в) ввезеннятоварів на
митнутериторіюУкраїни;г)
вивезеннятоварів за межі митної
території України; е) постачання послуг
з міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.
Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сумм податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територіюУкраїни) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні
намитнутериторіюУкраїни (у тому числі
у зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сумм податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуванх операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а такожвід того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язкуз придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.
Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в час.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України 9 від 06.11.2009 р.:
«вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. У цьому разі в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому.
Вимога про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена як одночасно з вимогою про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину
та наявності рішення суду про
визнання правочину недійсним.
Наслідком визнання правочину
(договору) недійсним не може бути його
розірвання, оскільки це взаємовиключні
Якщо позивач посилається на
нікчемність правочину для
обґрунтування іншої заявленої вимоги,
суд не вправі посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен датиоцінку таким доводам
Відповідно до статей 215 та 216 ЦК
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину».
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
Оцінюючи усі докази, досліджені судом,
у їх сукупності, суд приходить до
наступного висновку.
Судом встановлено та сторонами не
заперечується, що за перевіряємий
період Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн»мало
господарські взаємовідносини з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп».
Податковим органом не надано доказів,
що на момент здійснення господарської
операції, контрагент позивача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп», не
було зареєстровано як платник податку
Крім того, податковим органом не
доведено відсутності у Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТД Норден
Груп» правових підстав та матеріальних
ресурсів для здійснення господарської
діяльності в обсягах, встановлених в
акті перевірки та відображених в
первинних документах позивача,
оскільки порушення податкового
законодавства вказаним підприємством
обґрунтовано тільки посиланням в акті
перевірки на акт про неможливість
проведення зустрічної звірки,
складений іншим податковим органом.
Товар, придбаний у зазначеного
контрагента, відповідає виду
господарської діяльності позивача,
зазначеному в акті перевірки.
Представником позивача надано копії
первинних документів на підтвердження
реальності господарських операцій,
здійснених з Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп».
Норми чинного законодавства, яке
регулює порядок формування
податкового кредиту, не передбачають
позбавлення платника податків права на
формування податкового кредиту в разі
порушення його контрагентами вимог
податкового законодавства. Відповідно
до ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Згідно ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Крім того, в акті перевірки та в
матеріалах справи не міститься
розрахунку суми завищення податкового
кредиту в розмірі 24 505,83 грн. В
запереченнях на адміністративний
позов відповідачем вказано, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» є кінцевим
споживачем послуг, отриманих від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Норден Груп» на
суму 147 035,00 грн., в т.ч. ПДВ 24 505,83 грн. При
цьому в акті перевірки зазначено, що на
підставі договору № 2312-2 від 23.12.203 р.
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» отримано послуг
на суму 100 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 16 666,66 грн., а
на підставі договору 0212-2 від 02.12.2013 р. -
на загальну суму 24 410,00 грн., в т.ч. ПДВ 4
В письмових запереченнях порушення
законодавства позивачем обґрунтовано
не наданням підприємством документів
на реалізацію чи інші напрямки
використання товарів та послуг.
Вказаний висновок податкового органу
не ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, оскільки, відповідно до
положень ст. 198 Податкового кодексу
України право на нарахування
виникаєнезалежновід того, чи
такітовари/послуги та основніфонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податковогоперіоду, а також від того,
чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесене
відповідачем на підставі акту
перевірки, висновками якого правочини
позивача з контрагентом визнані
Відповідно до положень ст. 204
Цивільного кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом.
В розглядуваній справі, як вже
зазначалося, нікчемність правочинів
встановлена в акті перевірки платника
податків, складеному податковим
органом за наслідками проведеної
перевірки. При цьому, акт перевірки є
засобом документування дій посадової
особи контролюючого органу під час
проведення перевірки і містить
суб'єктивні висновки такої особи щодо
наявності допущених платником податку
З аналізу положень постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.
вбачається, що навіть за наявності
ознак нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в дохід
держави коштів, отриманих на підставі
нікчемних правочинів.
Відповідно до пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
При цьому положеннями Податкового
кодексу України не передбачено право
податкового органу самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини, укладені
платниками податків.
У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 Цивільного кодексу
України міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Наявність мети, включеної до складу
правопорушення, підлягає обов'язковому
Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Наявність мети зазначеної
в диспозиції ст. 228 Цивільного кодексу
України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями Кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Такі обставини можуть бути
доведені лише обвинувальним вироком.
Відповідачем не надано доказів
порушення конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконного володіння ним
внаслідок укладання та виконання
позивачем та контрагентом позивача
Таким чином, відповідачем не доведено
наявності мети, завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства, а
також існування умислу у позивача чи
його контрагента, як обов'язкової
ознаки для визнання правочину
недійсним та застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
Відповідачем також не було
обґрунтовано належним чином і доведено
у встановленому законом порядку, що
угоди порушують публічний порядок,
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.
Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий адміністративний
Таким чином, податкове
повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
08.08.2014 р. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч.
3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки винесено
відповідачем на підставі, в межах
повноважень, але не у спосіб,
передбачений законодавством та без
урахування всіх обставин, які мають
значення для прийняття рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн» обґрунтованими
та такими, які підлягають задоволенню в
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова або службова особа), тому
судові витрати в розмірі 182,70 грн.
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче підприємство
Паттерн».

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче підприємство
Паттерн» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
08.08.2014 р.

Судові витрати в розмірі 182,70 грн.
стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство Паттерн».

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
11 листопада 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 11.11.14
Суддя З оригіналом згідно Помічник
судді О.С. Рябчук

О.С.Рябчук М.М.Бухтіярова