Справа № 818/2407/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м. Київ К/800/47239/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Блажівської Н.Є.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22.08.2013 року та постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
31.05.2013 року у справі №818/2407/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Мотордеталь-Конотоп» до Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Мотордеталь-Конотоп» звернулось до
суду з позовною заявою до Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 18.12.2012 року №
про збільшено грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 506057,00 грн. та застосування
штрафних санкцій в розмірі 5906,25 грн., №
про зменшення бюджетного
відшкодування з ПДВ на суму 6396,00 грн. та
застосування штрафних санкцій в
розмірі 3198,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 31.05.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2013 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень є висновки виїзної
планової перевірки відповідачем
підприємства позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, під
час якої зафіксовані порушення
платником податків вимог п. 44.1 ст. 44, пп.
138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.8.1 п.138.8 ст. 138, пп.
139.1.5, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п. 176.2 ст. 176 ПК
України.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

У п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, які
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються, зокрема, із
витрат операційної діяльності та інших
витрат.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1, п.138.6 наведеної
статті витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати. Собівартість
придбаних та реалізованих товарів
формується відповідно до ціни їх
придбання з урахуванням ввізного мита
і витрат на доставку та доведення до
стану, придатного для продажу.

За приписами п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

Відповідно до п. 138.4 та п. 138.5 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
того, що датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.

За приписами п.139.1.9 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат - витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що всі необхідні
первинні бухгалтерські документи є в
наявності у позивача.

Операції з придбання металобрухту в
України регламентуються Законом
України «Про металобрухт» та
Ліцензійними умовами провадження
господарської діяльності з заготівлі,
переробки, металургійної переробки
металобрухту кольорових і чорних
металів, які затверджені Наказом
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва, Міністерства
промислової політики України № 127/595
від 23.10.2007 року, зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 08.11.2007
року за №1258/14525.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про
металобрухт» приймання промислового
брухту від юридичних осіб оформлюється
актом приймання із зазначенням
найменування юридичної особи,
кількості та джерел походження
металобрухту.

За приписами ст. 5 та ст. 6 цього Закону
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють операції з
металобрухтом, повинні забезпечити
контроль за вибуховою, пожежною,
екологічною та радіаційною безпекою
відповідно до законодавства. Суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють реалізацію металобрухту,
повинні засвідчувати його відповідним
документом про відповідність
металобрухту встановленим стандартам,
нормам і правилам.

В пунктах 2.6 - 2.8 Ліцензійних умов
визначені особливі вимоги здійснення
господарської діяльності із заготівлі,
переробки, металургійної переробки
металобрухту кольорових і чорних
металів, а саме: що приймання
промислового металобрухту від
юридичних осіб оформляється актами
приймання металів чорних (вторинних) і
брухту та відходів кольорових металів.
Затверджена форма актів приймання
промислового металобрухту від
юридичних осіб наведена в додатках № 6
та № 7 до вказаних Ліцензійних умов. На
території спеціалізованого
підприємства, спеціалізованого
металургійного переробного
підприємства та кожного їх
приймального пункту ведуться та
зберігаються протягом не менше року
оригінали або засвідчені ліцензіатом
копії актів приймання побутового
металобрухту, приймально-здавальні
акти металів чорних (вторинних) і
брухту та відходів кольорових металів.
Приймання промислового металобрухту
від юридичних осіб оформляється актами
приймання металів чорних (вторинних) і
брухту та відходів кольорових металів.

З урахуванням наведених вимог, згідно
чинного законодавства України
обов'язковим підтвердженням
здійснення господарської діяльності
із заготівлі, переробки, металургійної
переробки металобрухту кольорових і
чорних металів, які в перевіреному
періоді проводило ТОВ
«Мотордеталь-Конотоп» з
підприємствами-постачальниками
металобрухту, є акт приймання металів
чорних (вторинних) затвердженої форми,
оформлений належним чином на кожну
партію отриманого товару, транспортна
накладна або ТТН, документи на
підтвердження джерела походження, про
результати радіаційного контролю, про
відповідність вимогам ДСТУ 4121-2002.

За таких обставин, судами зроблений
вірний висновок про наявність у
позивача права формувати валові
витрати та податковий кредит по
операціям з придбання металобрухту у
ТОВ «Вторчермет» та ПАТ
«Укрвторчормет».

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

У п.198.6 наведеної норми визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судами, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами,
виписаними позивачу його
контрагентами.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами правомірно не
прийняті до уваги, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження такого факту.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області
відхилити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2013 року
та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 31.05.2013 року
у справі №818/2407/13-а залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБлажівська Н.Є. підписРибченко
А.О.