Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К-38150/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання
Гончар Н.О.,

за участю представників позивача
Чілібі В.В., відповідача Української
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Харкова та Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
26.07.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28.10.2010 у справі № 2а-45080/09/2070 за
позовом Акціонерного товариства
закритого типу "Харківський жировий
комбінат'' до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова, до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Харкові, за участі Прокурора
Жовтневого району м. Харкова про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені частково: скасовано
податкове повідомлення - рішення від
18.12.2009 № /3 в частині визначення
податковим органом позивачеві
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) за основним
платежем у сумі 778 034,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 389 017,00
грн., в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
державний податковий орган до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційні скарги, у яких, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким Товариству
у позові відмовити повністю.

У поданих запереченнях на скарги
позивач просить їх відхилити з мотивів
необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що підставою для
прийняття оспорюваного позивачем
податкового повідомлення-рішення від
18.12.2009 № /3, ухваленого у порядку
адміністративного оскарження та на
підставі пп. "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (далі - Закон 2181-ІІІ),
були висновки Державної податкової
інспекції щодо проведеної планової
виїзної документальної перевірки
Товариства з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 по
31.12.2008, викладені у акті від 21.05.2009 №
917/23-304/00333612.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено ряд порушень у позивача, в
тому числі і порушення позивачем п. 4.1
ст. 4, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (далі -
Закон № 168/97-ВР). Такий висновок
податкового органу мотивовано тим, в
деклараціях по ПДВ за жовтень 2007 року
позивачем не відображено результати
попередньої перевірки (не зроблено
коригування (зменшення) рядка 26
декларації), викладені у акті від 15.02.2008
№ 349/23-1/00333612 про результати планової
виїзної документальної перевірки
Товариства з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2006 по
01.10.2007, за підсумками якої було зменшено
від'ємне значення ПДВ в сумі 786 926,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині, суд першої інстанції, з думкою
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що непроведення
позивачем коригування (зменшення)
рядка 26 декларації з ПДВ на 786 926,00 грн.
при складанні та поданні звітності за
жовтень 2007 року на підставі висновків
попередньої перевірки, викладених у
акті від 15.02.2008 № 349/23-1/00333612, не є
порушенням податкового законодавства,
оскільки контролюючим органом
відповідних рішень за результатами
такої перевірки не приймалось. Також
суд зазначив, що перевіркою, за
наслідками якої було ухвалено
опорюване позивачем податкове
повідомлення - рішення, період з 01.10.2006
по 01.10.2007 не охоплювався, внаслідок чого
донарахування податкового
зобов'язання за порушення, допущені у
вказаний період, є протиправним.

Так, відповідно до пп. "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ, контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях.

Коли сума податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом
відповідно до ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, то
відповідно до п. 6.1 ст. 6 цього Закону
платникові надсилається податкове
повідомлення, в якому зазначаються
граничні строки погашення
донарахованих сум.

Підставою для прийняття керівником
податкового органу рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, податкового
повідомлення-рішення із зазначенням
розміру самостійно розрахованих
контролюючим органом податкових
зобов'язань, встановлених п. 4.2 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ, є інформація акту
перевірки.

Відповідно до п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
від 10.08.2005 № 327, акт перевірки це
службовий документ, який стверджує
факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

За своєю юридичною природою акт
перевірки не є актом індивідуальної
дії у розумінні ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, висновки якого є обов'язковими
для платника податків, які повинні
впливати на показники при оформленні
декларацій (звітності) наступних
податкових періодів.

Таким чином, у разі виявлення порушень
під час проведення перевірки,
контролюючий орган фіксує їх в акті
перевірки, на підставі якого в
подальшому приймає відповідні рішення
про визначення платнику податкових
зобов'язань чи застосування штрафних
(фінансових) санкцій. І вже це рішення
містить конкретні приписи для платника
податків.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій контролюючим органом за
висновками акту перевірки від 15.02.2008 №
349/23-1/00333612 відповідні рішення не
приймались, що не заперечувалось і
відповідачами.

Отже, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджуються з обґрунтованими
висновками судів попередніх інстанцій,
що посилання відповідача на
неврахування Товариством у декларації
з ПДВ за жовтень 2009 року зменшення
від'ємного значення ПДВ в сумі 786 926,00
грн., відображеного в акті перевірки
від 15.02.2008 № 349/23-1/00333612, є безпідставним,
оскільки Державна податкова інспекція
відповідного податкового
повідомлення-рішення про зменшення
суми від'ємного значення або
визначення податкового зобов'язання з
ПДВ не приймала.

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

За таких обставин переглянуті в межах
касаційної скарги судові рішення
першої та апеляційної інстанцій у
справі відповідають приписам чинного
законодавства, а доводи касаційної
скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова та Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Харкові залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.07.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.10.2010 у
справі № 2а-45080/09/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко