Справа № 826/14136/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур М.С.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Київського міського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Київське міське відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернувся до суду з позовом до
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 63 436 532,80 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Київське міське відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" перебуває на обліку в
Київському обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів.

01 березня 2013 року Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
подало до Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
по формі 10-ПІ, затвердженій наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10 лютого 2007 року №
42.

Згідно вказаного звіту,
середньооблікова кількість штатних
працівників у 2012 році становила - 34944
осіб, з них середньооблікова кількість
штатних працівників, яким встановлена
інвалідність - 742 особи; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях
створених, відповідно до вимог ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", - 1398
осіб.

Зважаючи на те, що Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
не виконало нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
позивачем застосовано
адміністративно-господарські санкції
та пеню на загальну суму 63 436 532,80 грн.

У зв'язку з необхідністю стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання відповідачем
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів,
позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII
встановлено, що забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 19 даного Закону,
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників обліковому складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів з
урахуванням нормативу, встановленого
частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Частиною 5 статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» визначено, що
виконанням нормативу робочих місць
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Статтею 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01 березня 1991
року № 803-XII, забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, здійснюється шляхом
їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність.

В силу положень статті 19 Закону "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", грошові кошти, які
просить стягнути позивач, є штрафними
санкціями. За своєю правовою природою
штрафні санкції застосовуються за
порушення законодавства діями чи
бездіяльністю, тобто за неналежне
виконання обов'язку покладеного
законом.

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно абз.3 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року
№70, роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів за
формою, затвердженою Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

З аналізу вищенаведених норм можна
дійти висновку про наявність у
роботодавця обов'язку виділяти та
створювати робочі місця для інвалідів,
у тому числі спеціальні робочі місця, а
також щодо повідомлення
підприємствами, установами та
організаціями уповноважених органів
про наявність вакансій (форма 3-ПН), за
наслідками розгляду яких компетентні
органи направляють на підприємство для
працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно звіту по формі 10-ПІ ДП
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" про зайнятість і
працевлаштування інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників у 2012 році становила - 34944
осіб, з них середньооблікова кількість
штатних працівників, яким встановлена
інвалідність - 742 особи; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях
створених, відповідно до вимог ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", - 1398
осіб.

Судом встановлено, що на виконання
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» окремим дорученням
виконуючого обов'язки президента ДП
"НАЕК "Енергоатом" від 14 січня 2013 року
№ОД-5 зобов'язано виконавчого
директора з кадрів, праці та соціальних
питань проаналізувати та узагальнити
інформацію, надану відокремленими
підрозділами: про взаємодію з
державними центрами зайнятості, про
інформування відповідних фондів
соціального захисту інвалідів,
громадських організацій інвалідів та
органів місцевого самоврядування про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів; оголошень
про наявні вакансії, на яких може бути
використана праця інвалідів; списки
інвалідів, які знаходяться на обліку в
державних центрах зайнятості.

Так, 25 січня 2013 року виконавчим
директором з кадрів, праці та
соціальних питань ДП "НАЕК "Енергоатом",
на виконання вимог окремого доручення
щодо виконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відокремленими підрозділами, було
повідомлено, що норматив робочих місць
складає 1398 осіб, працевлаштовано
інвалідів - 745 осіб, кількість
нестворених робочих місць складає 644, а
кількість інвалідів, які потребують
працевлаштування або зареєстровані у
центрі зайнятості, як осіб, які шукають
роботу, значно менша - 67 осіб.

Відокремленим підрозділам ДП "НАЕК
"Енергоатом" було направлено запит за
№18594/07 від 27 грудня 2012 року з проханням
надати інформацію, що підтверджує
роботу підрозділів, направлену на
соціальну захищеність інвалідів, а
саме: про взаємодію з державними
центрами зайнятості, про інформування
відповідних фондів соціального
захисту інвалідів, громадських
організацій інвалідів та органів
місцевого самоврядування про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів,
опублікувань оголошень про наявні
вакансії, на яких може бути використана
праця інвалідів, тощо.

У відповідь на запит, відокремленими
підрозділами ДП "НАЕК "Енергоатом" - ВП
"Запорізька АЕС", ВП "Рівненська АЕС",ВП
"Южно-Українська АЕС", ВП "Хмельницька
АЕС", ВП "Атоменергомаш", ВП
"Атомремонтсервіс", ВП
"Аварійно-технічний центр", ВП
"Атомкомплект", ВП "Управління
справами", ВП "Науково-технічний центр",
ВП "Атомпроектінжиніринг", ВП
"Складське господарство", ВП
"Донузлавська ВЕС", ВП
"Енергоефектифність", Дирекція ДП "НАЕК
"Енергоатом" було направлено
інформацію про вчинення певних дій,
спрямованих на виконання вимог Закону
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Судом встановлено, що протягом 2012 року
структурними підрозділами ДП "НАЕК
"Енергоатом" щомісячно подавалися до
центрів зайнятості за місцем
реєстрації звіти за формою №3-ПН про
наявність вакансій для інвалідів.

Крім того, матеріали справи свідчать,
що структурними підрозділами ДП "НАЕК
"Енергоатом" спрямовувались листи до
регіональних відділень Фонду
соціального захисту інвалідів з
проханням посприяти у направленні для
роботи на підприємстві інвалідів,
направлялись листи до Товариств і
громадських об'єднань інвалідів з
повідомленням про наявність вакансій
для інвалідів з проханням повідомити
про бажаючих працевлаштуватися на
підприємстві; друкувались відповідні
оголошення у засобах масової
інформації про наявність вакансій,
тощо.

Водночас, судом першої інстанції
правильно зазначено, що обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що відповідач здійснив всі
передбачені чинним законодавством та
залежні від нього заходи щодо
створення робочих місць та
працевлаштування інвалідів на своєму
підприємстві, а тому не може нести
відповідальність за ненаправлення
центрами зайнятості необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування та відсутність у
населеному пункті за місцем реєстрації
структурних підрозділів відповідача
інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що на Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
не може бути покладена
відповідальність, передбачена статтею
20 Закону «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
стягнення з Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом"
адміністративно-господарських санкцій
та пені й вважає, що відповідачем
виконано вимоги щодо інформування
центру зайнятості про наявність
вільних місць на підприємстві та вжито
всіх залежних від відповідача заходів
для недопущення порушення нормативу
щодо працевлаштування інвалідів на
підприємстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 05.11.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.