Справа № 804/2725/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р. Справа № 804/2725/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Прудник С.В.,
одноособово розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області до Комунального закладу
охорони здоров'я "Дніпродзержинської
міської лікарні № 1" про стягнення
заборгованості щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах в сумі
130 055,85 грн., -

ВСТАНОВИВ :

18 лютого 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області (далі - УПФУ
в Заводському районі, позивач)
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Комунального закладу охорони здоров'я
"Дніпродзержинської міської лікарні №
1" (далі - відповідач), в якому просить
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість в сумі 130 055,85
грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач має заборгованість зі
сплати фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за списком № 2, в сумі 130 055,85 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

24.03.2014 р. засобами поштового зв'язку до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від
відповідача надійшла заява про
визнання адміністративного позову, в
якій відповідач зазначає, що визнає в
повному обсязі заборгованість в
розмірі 130 055,85 грн., та додатково
повідомляє, що вищевказана
заборгованість виникла у зв'язку із
відсутністю фінансування у 2013 році, яке
здійснювалось департаментом охорони
здоров'я Дніпропетровської обласної
державної адміністрації. Просив
розглянути справу за відсутністю
представника відповідача.

Враховуючи позицію позивача, викладену
у позовній заяві, позицію відповідача,
викладену у заяві про визнання
адміністративного позову, дослідивши
всі матеріали справи, розглянувши
справу в межах заявлених позовних
вимог і наданих сторонами доказів, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідача
працювали особи, яким призначена
пільгова пенсія відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пунктів «б-з»
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Згідно розрахунку фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій відповідач
має заборгованість зі сплати фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених за
списком № 2 за 2013 рік на суму 123 417,55 грн.
та за січень 2014 року на суму 51 638,30 грн.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 06.11.1991 № 1788-ХІ
визначені категорії працівників, які
мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах. До 17.02.2000 вказана
стаття, крім визначення категорій
працівників, які мають право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
регулювала порядок внесення
підприємствами та організаціями плати
до Пенсійного фонду, що покривала
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України" від 17.02.2000 №
1461-III порядок внесення плати на
покриття фактичних витрат на виплату і
доставку пенсій змінено. А саме - норму,
що регулювала дане питання у ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", виключено та
врегульовано порядок покриття витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій шляхом введення окремого виду
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у Закон України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування".

Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", передбачено, що платники
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачені ст. 1 цього
Закону, повинні сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірах, встановлених
ст. 4 цього Закону, що визначається у
відсотковому відношенні до об'єкта
оподаткування, який передбачений ст. 2
цього Закону.

Зокрема, у відповідності до вимог
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, незалежно від форми
власності, повинні сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100 % розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року №21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
16.01.2004 року за №64/8663, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в таких розмірах: для
платників, зазначених у підпункті 2.1.1
пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах; для
платників, зазначених у підпункті 2.1.1
пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, у
встановлених відсоткових розмірах.

Розмір сум на відшкодування на
поточний рік витрат Пенсійного фонду
України на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
визначається у повідомленнях, які
формуються працівниками Пенсійного
фонду України, а підприємства щомісяця,
до 25-го числа, вносять до Пенсійного
фонду визначену у повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах (пп. 6.4, пп. 6.8 п. 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року, зі змінами та доповненнями).

Розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 до 1 січня поточного року та
протягом 10 днів з дня прийняття рішення
про призначення нової пенсії.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону,
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Відшкодування сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
таких випадках здійснюється
підприємством на рахунки органу
Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.
Виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Абзацом 5 п. 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який з 01.01.2006 стосується і
осіб, пенсії яким призначені
відповідно до ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" і має зворотну
дію, врегульовано лише порядок виплати
пенсій, а не змінено порядок
відшкодування та не звільнено
підприємства, зазначені у ст. 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування", від
сплати збору на відшкодування
виплачених пільгових пенсій.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.
Тобто діяв зазначений вище порядок
відшкодування.

З огляду на викладені норми
законодавчих актів відповідач як
платник збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування та юридична
особа, працівники якої вийшли на
пільгову пенсію, зобов'язаний
сплачувати Пенсійному фонду збір у 100 %
розмірі сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
його працівникам, тобто відшкодувати
Пенсійному фонду фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених працівникам відповідача, у
повному розмірі.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено право на
пільгове пенсійне забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію цього
Закону (до 01.01.92 р.) на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством.

З огляду на зазначене, право на пенсію
відповідно до ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" має особа, яка
набула необхідний стаж роботи із
шкідливими і важкими умовами праці, що
дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах до 01.01.92 р. і
після цієї дати не працювала на цих
роботах. При цьому наявності атестації
робочих місць не вимагається.

Особі, яка до і після 01.01.92 р. працювали
на роботах, передбачених Списками,
пенсія призначається відповідно до ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Списки виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, (списки № 1 та № 2)
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України № 162 від 11.03.94 року,
яка була чинна до набрання чинності
постановою Кабінету Міністрів України
№ 36 від 16.03.2003 року "Про затвердження
списків виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах".

На підставі п. 3 Порядку застосування
Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
розрахунку стажу роботи, який дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці і соціальної політики України
від 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року за № 1451/11731, при визначенні права
на пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, які діяли на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або по професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

При цьому, відповідно до Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, застосовуються
Списки, затверджені постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.56 р.

Особи, яким виплачену пільгову пенсію
працювали у відповідача до введення в
дію Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та у період, коли цей
Закон вже набрав чинності, тому
органами Пенсійного Фонду пенсія
призначена відповідно до статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Таким чином, на відповідача покладено
обов'язок в повному обсязі
відшкодовувати витрати УПФУ в
Заводському районі на виплату і
доставку пенсій, призначених особам,
які працювали або працюють на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України.

Сума фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, частково сплачена
відповідачем в розмірі 45 000,00 грн.

Судом встановлено, що сума
заборгованості в розмірі 130055,85 грн. за
2013 рік та січень 2014 року, відповідачем
не сплачена.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про стягнення з
відповідача коштів.

Отже, на підставі вищезазначених норм
законодавства, встановлених судом
обставин справи та наданих сторонами
доказів на підтвердження своєї
позиції, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 69 - 71, 86, 94, 122, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області до
Комунального закладу охорони здоров'я
"Дніпродзержинської міської лікарні №
1" про стягнення заборгованості щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах в сумі 130 055,85 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального закладу
охорони здоров'я "Дніпродзержинської
міської лікарні № 1" на користь
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області заборгованість по фактичним
витратам на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, за 2013
рік та січень 2014 року на суму 130 055 (сто
тридцять тисяч п'ятдесят п'ять) гривень
85 копійок.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки. Строк для
подання апеляційної скарги стороною
або іншою особою, яка брала участь у
справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, ухвала суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
С. В. Прудник