Справа № 825/2634/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2634/14
Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Прокуратури Чернігівської області в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Ніжинського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Чернігівській області до
Талалаївської сільської ради про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року позивач - Ніжинський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Чернігівській області
звернувся до Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Талалаївської сільської ради, в якому
просить:

зобов'язати відповідача оформити
документи на експлуатацію полігону
твердих побутових відходів згідно
вимог чинного законодавства, а саме:
розробити та затвердити місцеву
програму поводження з відходами на 2014
рік; розробити земельну документацію
щодо відведення земельної ділянки в
постійне користування під
сміттєзвалище та затвердити паспорт
сміттєзвалища;

зобов'язати відповідача організувати
збирання і видалення побутових
відходів виключно на створене
відповідно до вимог чинного
законодавства сміттєзвалище, також
організувати розподільне збирання
корисних компонентів цих відходів;

зобов'язати відповідача впровадити
ведення первинного обліку відходів за
встановленою формою № 1-ВТ.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду міста від 03
вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням Прокуратура Чернігівської
області подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Прокуратури Чернігівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не є суб'єктом господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами, діяльність якого пов'язана з
утворенням відходів, та не наділений
повноваженнями щодо виконання вимог
позивача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, Державною екологічною
інспекцією у Чернігівській області на
підставі наказу від 14.04.2014 року № 440 та
постанови Ніжинської міжрайонної
прокуратури Чернігівської області про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 01.04.2014 проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства
Талалаївською сільською радою, за
результатами якої складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
15.04.2014 року № 175/05, згідно якого на
момент перевірки відповідачем не
здійснюється достатній контроль за
додержанням вимог у сфері поводження з
виробничими та побутовими відходами,
що є порушенням статей 21, 33 Закону
України «Про відходи» (а.с. 7-8, 12-13).

Державною екологічною інспекцією у
Чернігівській області внесено припис
№ 175/05 від 15.04.2014 року про усунення
виявлених порушень, яким зобов'язано
відповідача в термін до 01.06.2014 року
забезпечити контроль за операціями
поводження з відходами; забезпечити
повну ліквідацію несанкціонованих
смітників на підвідомчій території;
забезпечити утримання сміттєзвалища
згідно вимог чинного законодавства
(а.с. 14).

Разом з тим вказаний припис
відповідачем виконаний не в повному
обсязі, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до адміністративного суду з
даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а»
частини 1 статті 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать:
підготовка і подання на затвердження
ради проектів місцевих програм охорони
довкілля, участь у підготовці
загальнодержавних і регіональних
програм охорони довкілля.

Пунктом «г» частини 1 статті 21 Закону
України «Про відходи» визначено, що
органи місцевого самоврядування у
сфері поводження з відходами
забезпечують затвердження місцевих і
регіональних програм поводження з
відходами та контроль за їх виконанням.

Суд звертає увагу, що програма
поводження з відходами не є місцевою
програмою охорони довкілля, оскільки
повинна регулювати забезпечення
повного збирання, перевезення,
утилізації, знешкодження та
захоронення побутових відходів і
обмеження їх шкідливого впливу на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини.

Повноваження щодо затвердження
програм соціально-економічного та
культурного розвитку відповідного
району, області, цільових програм з
інших питань, заслуховування звітів
про їх виконання належать до відання
районних та обласних рад (пункт 16
частини першої статті 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 04.03.2004 № 265 «Про
затвердження Програми поводження з
твердими побутовими відходами» в
пункті 2 надано доручення Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласним, Київській та
Севастопольській міським, районним
державним адміністраціям розробити і
затвердити відповідні місцеві
програми поводження з твердими
побутовими відходами.

З аналізу наведених норм права слідує,
що затвердження місцевих та
регіональних програм поводження з
відходами належить до компетенції
районної та обласної ради, а не
сільських та селищних рад.

Колегія суддів критично оцінює доводи
апелянта про те, що затвердження
місцевих програм поводження з
відходами належить до компетенції
сільських та селищних рад, оскільки
останні є власниками відходів.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9
Закону України «Про відходи»
суб'єктами права власності на відходи є
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи
та організації усіх форм власності,
територіальні громади, Автономна
Республіка Крим і держава.
Територіальні громади є власниками
відходів, що утворюються на об'єктах
комунальної власності чи знаходяться
на їх території і не мають власника або
власник яких невідомий (безхазяйні
відходи).

Водночас питання щодо розроблення та
затвердження місцевої програми
поводження з відходами на 2014 рік
відноситься до компетенції не власника
відходів в розумінні Закону України
«Про відходи», а, як уже було
встановлено - районної та обласної ради

Згідно з пунктом «а» частини першої
статті 12 Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад.

З матеріалів справи убачається, що на
виконання договору № 30/10 про
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
укладеного між відповідачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Рікол», останнім
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
організації сільського сміттєзвалища
в повному обсязі (а.с. 46-48).

Відтак, колегія суддів погоджується із
судом першої інстанції, що зобов'язання
відповідача розробити земельну
документацію щодо відведення
земельної ділянки в постійне
користування під сміттєзвалище при
наявності вже розробленого проекту є
безпідставним.

У відповідності до вимог частини 2
статті 33 Закону України «Про відходи»
на кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.

Згідно пункту 3 Порядку ведення реєстру
місць видалення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.1998 № 1216, місця
видалення відходів - спеціально
відведені місця чи об'єкти (полігони,
комплекси, котловани, споруди, ділянки
надр тощо), на використання яких для
видалення відходів отримано дозвіл від
спеціально уповноважених органів у
сфері поводження з відходами; власник
місць (чи об'єктів) видалення відходів -
будь-яка фізична або юридична особа, що
здійснює видалення відходів на
законних підставах, у тому числі
виробник відходів.

Спеціальний паспорт місця видалення
відходів (далі - МВВ) складається
власником МВВ (абзац 2 розділу 1
Інструкції про зміст і складання
паспорта місць видалення відходів,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 14.01.1999 № 12).

Таким чином, сільська рада може
виступати в якості суб'єкта у сфері
поводження з відходами щодо відходів,
які безпосередньо пов'язані з її
діяльністю, як установи, однак у
питаннях визначення режиму
використання безхазяйних відходів,
відповідальності за додержання умов
поводження з ними, ліквідації
несанкціонованих та неконтрольованих
звалищ відходів, здійснення контролю
за діяльністю суб'єктів господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами виступає як уповноважений
законом орган, а не як суб'єкт
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно вирішив, що позовна вимога
про зобов'язання відповідача оформити
документи на експлуатацію полігону
твердих побутових відходів згідно
вимог чинного законодавства, а саме:
розробити та затвердити місцеву
програму поводження з відходами на 2014
рік; розробити земельну документацію
щодо відведення земельної ділянки в
постійне користування під
сміттєзвалище та затвердити паспорт
сміттєзвалища, не підлягає
задоволенню.

Також колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції під
час оцінки позовної вимоги про
зобов'язання відповідача організувати
збирання і видалення побутових
відходів виключно на створене
відповідно до вимог чинного
законодавства, сміттєзвалище, також
організувати розподільне збирання
корисних компонентів цих відходів.

Так, побутові відходи - відходи, що
утворюються у процесі життя і
діяльності людини в житлових та
нежитлових будинках (тверді,
великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім
відходів, пов'язаних з виробничою
діяльністю підприємств) і не
використовуються за місцем їх
накопичення.

Відповідно до пункту «в» частини
першої статті 21 Закону України «Про
відходи» органи місцевого
самоврядування у сфері поводження з
відходами забезпечують організацію
збирання і видалення побутових
відходів, у тому числі відходів дрібних
виробників, створення полігонів для їх
захоронення, а також організацію
роздільного збирання корисних
компонентів цих відходів.

Статтею 15 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
зокрема, визначено, що місцеві ради
несуть відповідальність за стан
навколишнього природного середовища
на своїй території і в межах своєї
компетенції.

Як вбачається з копії рішення
Талалаївської сільської ради від 24.03.2014
та Акту перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
01.08.2014 № 335/05 (а.с. 43-44, 49), відповідачем
проведено заходи по ліквідації
несанкціонованих сміттєзвалищ та
розроблено графік подвійного
вивезення відходів, дані послуги
зобов'язався виконувати ФОП ОСОБА_3
Тобто, відповідачем вжиті заходи
стосовно збирання побутових відходів.

Разом з тим, частиною 3 статті 17 Закону
України «Про відходи», обов'язок
роздільного збирання покладено на
суб'єкта господарювання, який в
установленому порядку визначений
виконавцем послуг на вивезення
побутових відходів на певній
території.

Також колегія суддів погоджується із
судом першої інстанції про те, що не
підлягає задоволенню позовна вимога
про зобов'язання відповідача
впровадити ведення первинного обліку
відходів за встановленою формою № 1-ВТ
з огляду на таке.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про
відходи» державному обліку та
паспортизації підлягають в
обов'язковому порядку всі відходи, що
утворюються на території України і на
які поширюється дія цього Закону.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення
державного обліку та паспортизації
відходів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.11.1999 №
2034, правила ведення державного обліку
та паспортизації відходів, поширюються
на підприємства, установи, організації
всіх форм власності, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності,
діяльність яких пов'язана з утворенням
відходів та здійсненням операцій
поводження з ними.

Первинний облік за типовою формою
первинної облікової документації №
1-ВТ «Облік відходів та пакувальних
матеріалів і тари», згідно пункту 3
наказу Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 07.07.2008 № 342, здійснюється
юридичними особами всіх форм
власності, видів економічної
діяльності та організаційно-правових
форм господарювання, фізичними особами
- підприємцями, у діяльності яких
утворюються відходи та
використовуються пакувальні матеріали
й тара.

Оскільки, відповідач не є суб'єктом
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами, діяльність
якого пов'язана з утворенням відходів,
то і обов'язок по веденню обліку
відходів та пакувальних матеріалів і
тари за типовою формою № 1-ВТ у нього
відсутній.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Прокуратури Чернігівської області в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Чернігівській
області - залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Чернігівської області в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Чернігівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 18.11.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.