Справа № 2а/0570/16723/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/20552/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Борисенко І.В.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області (далі - Інспекція) на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 4 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Комунального підприємства
«Комунальник» (далі - Підприємство) до
Інспекції,

про визнання незаконною та скасування
вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року Підприємство
звернулося до суду з адміністративним
позовом про скасування вимоги
Інспекції №26-01-34/2405 від 11.04.2012 року (далі
- Вимога №26-01-34/2405) про усунення
виявлених ревізією порушень.

Зазначило, що оскаржувана вимога
прийнята Інспекцією без врахування
фактичних обставин справи та у
порушення вимог чинного законодавства
України.

4 лютого 2013 року постановою Донецького
окружного адміністративного суду,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року, позов задоволено.

Вимога №26-01-34/2405 скасована.

Інспекція звернулася з касаційною
скаргою про скасування постанови
Донецького окружного
адміністративного суду та постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, з 13.02.2012 року до
23.03.2012 року Інспекцією була здійснена
ревізія фінансово-господарської
діяльності Підприємства за період з
1.12.2009 року до 31.12.2011 року, за наслідками
якої 30.03.2013 року був складений акт
перевірки та Вимога №26-01-34/2405 щодо
усунення виявлених порушень.

Відповідно до цієї вимоги
Підприємством до калькуляції вартості
послуг на 2010 - 2011 роки була включена
занижена заробітна плата
прибиральників туалетів загального
користування в порівняні із фактичною
заробітною платою, калькуляція
вартості послуг на 2011 рік складена із
розрахунку завищеної кількості
койко-місць (305), за умови не укладення
договору на 2011 рік з ТОВ «Віраж Авто».
Внаслідок цього в порушення п. 5, 10 П(С)БО
№15 «Дохід», п. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 2.15 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Мінфіну України
№ 88 від 24.05.1995 року, Підприємство
недоотримало фінансові ресурси за
період з 1.06.2010 року до 31.08.2011 року, у
розмірі 15,13 тис.грн. з ПДВ.

Підприємство частково виконало
зазначені вимоги, у зв'язку з чим
Інспекція зобов'язала Підприємство
відобразити дебіторську
заборгованість на надані послуги за
заниженою ціною ПЕМЗО «Міськсвітло», у
розмірі 1,98 тис.грн., ПАТ «Маріупольгаз»,
у розмірі 4,11 тис.грн., МФ ДП МВС України
«Донбас-Інформ-Ресурс», у розмірі 2,47
тис.грн., ТОВ «Віраж-Авто», у розмірі 0,32
тис.грн., за даними бухгалтерського
обліку; стягнути з ПЕМЗО «Міськсвітло»
- 1,98 тис.грн., ПАТ «Маріупольгаз» - 4,11
тис.грн., МФ ДП МВС України
«Донбас-Інформ-Ресурс» - 2,47 тис.грн., ТОВ
«Віраж-Авто» - 0,32 тис.грн.; у разі
пропуску строків позовної давності
стягнути зазначені суми з винних осіб.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Підприємство,
здійснюючи розрахунок вартості послуг
з обслуговування туалетів загального
користування та вивезення твердих та
рідких побутових відходів, керувалося
калькуляцією, затвердженою на 2010 - 2011
року для всіх підприємств, які
знаходяться на території бази
відпочинку «Співдружність», яка при
укладені договорів про надання послуг
з вивезення побутових відходів та
обслуговування туалету загального
користування додається до них і є
невід'ємною їх частиною, містить дані
про нарахування заробітної плати;
адміністративно-управлінські витрати;
матеріали.

На підставі калькуляції визначається
сума договору та обов'язки сторін,
обов'язки (зобов'язання) споживача
послуг (замовника) в частині оплати за
надані послуги.

Підставою для здійснення оплати за
надані послуги є рахунок та акт наданих
послуг, які надає виконавець послуг (КП
«Комунальник»).

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

При розрахунку калькуляції вартості
послуг з обслуговування туалетів
загального користування та вивезення
твердих і рідких побутових відходів
Підприємство керується
конкурентоспроможністю при отриманні
доходу, при цьому заробітна плата
прибиральникам туалетів загального
користування нараховуються та
виплачується у відповідності до
бюджетного фінансування та Закону
України «Про оплату праці».

24 вересня 2009 року та 26 квітня 2010 року
між Підприємством та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Віраж
Авто» були укладені договори щодо
вивезення рідких та твердих побутових
відходів з бази відпочинку
«Содружество» та обслуговування
туалетів на базі відпочинку.

У зв'язку з порушенням умов зазначених
договорів Підприємство зверталося до
Господарського суду Донецької області
з позовними заявами про стягнення з ТОВ
«Віраж Авто» заборгованості та пені.

19 листопада 2012 року рішеннями
Господарського суду Донецької області
з ТОВ «Віраж Авто» на користь
Підприємства була стягнута
заборгованість, у розмірі 2 315,33 грн. та 2
000, 00 грн., пеня, у розмірі 174,87 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
правильно зазначили, що Інспекцією не
було доведено, що Підприємство
включало до калькуляції за 2010 - 2011 роки
занижену вартість послуг.

Також, у оскаржуваній вимозі
Інспекцією зазначений факт не
нарахування Підприємством сум
штрафних санкцій, передбачених п.,п. 7.1,
7.2 договорів №2031/11 та №2032/11 від 25.07.2011
року за поставку неякісних
автотранспортних засобів та
несвоєчасне усунення дефектів, в
порушення ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України, внаслідок невжиття
усіх заходів, необхідних для належного
виконання іншою стороною зобов'язання
та забезпечення
загальногосподарського інтересу, на
застосування господарських санкцій,
передбачених ст.,ст. 217, 230
Господарського кодексу України, не
використано право щодо пред'явлення
постачальнику ТОВ «Грюнберг» за
несвоєчасне та неякісне виконання
зобов'язань штрафних санкцій та пені в
грудні 2011 року, у розмірі 93,05 тис.грн.; не
нарахування сум штрафних санкцій за
період з 1.12.2009 року до 31.12.2011 року,
передбачених договорами за
невиконання зобов'язань щодо оплати 9,62
тис.грн. за надані послуги суб'єктам,
зазначеним у додатках 163-164 до акта
перевірки, в порушення ст.,ст. 526, 530, 611, 612
Цивільного кодексу України, ч. 2 ст.193,
ст.,ст. 217, 230 Господарського кодексу
України.

Відповідно до Вимоги №26-01-34/2405
Підприємство повинно відобразити в
обліку заборгованість за несвоєчасне
та неякісне виконання зобов'язань та
стягнути заборгованість, у розмірі 93,05
тис.грн., з ТОВ «Грюнберг» та інших
боржників, у розмірі 9,62 тис.грн., у разі
пропуску строків позовної давності -
стягнути зазначені суми з винних осіб.

Суди попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтовано висновку, що вимоги
Інспекції в частині відображення в
обліку заборгованість, у розмірі 93,05
тис.грн. та 9,62 тис.грн., не підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до ч.,
ч. 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу
України господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки. У
сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій як
відшкодування збитків, штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

25 липня 2011 року між Підприємством та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Грюнберг» були
укладені договори №2031/11 та №2032/11 щодо
закупівлі товарів за державні кошти.

У зв'язку з порушенням ТОВ «Грюнберг»
строків поставки Підприємство
звернулося до Господарського суду м.
Києва щодо стягнення штрафних санкцій
(пені).

4 жовтня 2012 року рішеннями
Господарського суду м. Києва з ТОВ
«Грюнберг» на користь Підприємства
стягнуто 74 151,00 грн. та 81 446,00 грн. за
порушення умов договорів поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Щодо стягнення з Орджонікідзевської
райадміністрації 11,76 тис.грн.,
Приморської райадміністрації 24,77
тис.грн., Іллічівської
райадміністрації 25,84 тис.грн.,
Жовтневої райадміністрації 22,89
тис.грн., Сартанської селищної ради 2,96
тис.грн., Талаковської селищної ради 4,77
тис.грн. слід зазначити, що всі
договори з районними адміністраціями
укладені на підставі типового договору
про закупівлю товарів (послуг, робіт) за
державні кошти. При цьому, були
узгоджені всі розрахунки договірних
тарифів на почасову роботу техніки як в
русі так і без руху, з урахуванням всіх
витрат (включаючи витрати, пов'язані з
розміщенням ТПВ на звалищному
полігоні), а також з урахуванням
отримання прибутку, у розмірі 10% і ПДВ
20%, за одну годину.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель»
договір про закупівлю укладається в
письмовій формі, а у разі здійснення
закупівель за процедурою електронного
реверсивного аукціону - у формі
електронного документа, відповідно до
положень Цивільного та Господарського
кодексів України, законів України «Про
електронний цифровий підпис», «;Про
електронні документи та електронний
документообіг» з урахуванням
особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 цього Закону
умови договору про закупівлю не
повинні відрізнятися від змісту
пропозиції конкурсних торгів або
цінової пропозиції (у тому числі ціни
за одиницю товару) переможця процедури
закупівлі. Істотні умови договору про
закупівлю не можуть змінюватися після
його підписання до виконання
зобов'язань сторонами у повному обсязі,
крім випадків: 1) зменшення обсягів
закупівлі, зокрема з урахуванням
фактичного обсягу видатків замовника;
2) зміни ціни за одиницю товару не більш
як на 10 відсотків у разі коливання ціни
такого товару на ринку за умови, що
зазначена зміна не призведе до
збільшення суми, визначеної в договорі;
3) покращення якості предмета закупівлі
за умови, що таке покращення не
призведе до збільшення суми,
визначеної у договорі; 4) продовження
строку дії договору та виконання
зобов'язань щодо передачі товару,
виконання робіт, надання послуг у разі
виникнення документально
підтверджених об'єктивних обставин, що
спричинили таке продовження, у тому
числі форс-мажорних обставин, затримки
фінансування витрат замовника за
умови, що такі зміни не призведуть до
збільшення суми, визначеної у договорі;
5) зміни умов у зв'язку із застосуванням
положень частини шостої цієї статті; 6)
узгодженої зміни ціни в бік зменшення
(без зміни кількості (обсягу) та якості
товарів, робіт і послуг); 7) зміни ціни у
зв'язку із зміною ставок податків і
зборів пропорційно до змін таких
ставок; 8) зміни встановленого згідно із
законодавством органами державної
статистики індексу інфляції, зміни
курсу іноземної валюти у разі
встановлення в договорі про закупівлю
порядку зміни ціни залежно від зміни
такого курсу, зміни біржових
котирувань, регульованих цін (тарифів)
і нормативів, які застосовуються в
договорі про закупівлю.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти» договір про закупівлю
укладається тільки в письмовій формі
та відповідно до положень Цивільного
кодексу України. Всі витрати, пов'язані
з укладанням договору (у тому числі
витрати, пов'язані з його нотаріальним
посвідченням), можуть покладатися на
учасника - переможця процедури
закупівлі виключно на умовах,
визначених у тендерній документації,
та відповідно до положень Цивільного
кодексу України. Нотаріальне
посвідчення договору не є обов'язковим,
але на вимогу замовника договір про
закупівлю підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Умови
договору про закупівлю не повинні
відрізнятися від умов тендерної
(цінової) пропозиції учасника -
переможця процедури закупівлі, крім
випадків зменшення ціни тендерної
пропозиції у порядку, передбаченому
цим Законом, та не повинні змінюватися
після підписання договору про
закупівлю, крім випадків, коригування
ціни договору в разі отримання
відповідного позитивного висновку
Комісії.

Відповідно до п. 2.2 Статуту
Підприємства предметом діяльності в
тому числі є: вивіз твердих і рідких
побутових відходів з підприємств,
установ, організацій всіх форм
власності міста, прилеглих населених
пунктів, житлових масивів на
договірній основі; заготівля,
переробка і реалізація відходів
виробництва, втор сировини,
металобрухту.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що
Підприємством на підтвердження
виконання договорів з районними
адміністраціями були надані
розрахунки договірних тарифів на
тимчасову роботу трактора з видалення
стихійних звалищ за одну годину;
розрахунок договірних тарифів на
роботу вантажних автомобілів;
розрахунки затрат на прибирання
паркових зон, прибирання вулиць;
додаткові угоди; акти прийняття
виконаних робіт; рахунки; талони
замовника; виписки з банківських
рахунків, які підтверджують
використання коштів Підприємства.

Висновок судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Донецькій області
відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 4 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Борисенко І.В.

Юрченко В.П.