Справа № 757/29942/14-а
Суддя: Цокол Л. І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року Печерський
районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Цокол Л.І. ,

при секретарі Тищенко О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
адміністративний позов ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішеннь
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про оскарження дій та рішення
старшого державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вимогами до відділу примусового
виконання рішеннь управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправною та скасування
постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у м. Києві
Новак Г.М. від 02 жовтня 2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, виданого Печерським
районним судом м. Києва від 15.07.2011р.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
повернення виконавчого документу
порушує право позивача на належне
отримання присудженого за судовим
рішенням.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені у позові.

Відповідач відділ примусового
виконання рішеннь управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві направив
суду свої письмові заперечення, згідно
яких вимоги позивача не визнав, вважав
повернення виконавчого документу
законним та просив відмовити у
задоволенні вимог.

Суд вислухавши позивача ОСОБА_1,
вивчивши письмові докази у справі,
прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві на
виконанні знаходився виконавчий лист
Печерського районного суду м. Києва від
15.07.2011 по справі № 2а-137811 про
зобов'язання Головне управління
Пенсійного фонду України у м. Києві
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії (
3 група інвалідності), основної пенсії,
згідно вимог ст.ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку не нижче 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров"ю , яка повинна
становити 50 % мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне-страхування» з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність - за період з
20.12.2010 року по 15.07.2011 року з урахуванням
проведених виплат.

Керуючись ст. ст. З, 17, 19, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем 05.10.2011 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, з наданням строку для
самостійного виконання, копію якої
направлено боржнику для виконання та
стягувану до відома.

Згідно повідомлення Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві від 12.10.2012 за № 2781112 та від 19.12.2012
№ 3451012 встановлено, що ОСОБА_1 здійснено
перерахунок відповідно до ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 20.12.2010 по 15.07.2011
в сумі 24 834, 98 грн

Для виплати нарахованих коштів
оформлено доручення від 12.10.2012.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» виплата пенсій, доплат та
надбавок до них, компенсаційних виплат,
встановлених законодавством, особам
які мають право на пенсію за цим
Законом та членам їх сімей
забезпечується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Таким чином, рішення суду в частині
виплати заборгованості по пенсії
станом на 18.05.2013 залишається не
виконаним.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1
здійснюється виплата додаткової
пенсії з 01.01.2012, як особі що належить до
категорії 1.

Керуючись п. 9 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем 29.12.2012 винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачу.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19.08.2013 по справі № 757893113-а
скасовано постанову державного
виконавця від 29.12.2012 про повернення
виконавчого листа стягувачу.

Керуючись ч. 1 ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем 23.09.2013 винесено постанову
про відновлення виконавчого
провадження.

Згідно повідомлення Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві від 12.10.2012 за № 2781112, від 19.12.2012 №
3451012 встановлено, що ОСОБА_1 здійснено
перерахунок відповідно до ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 20.12.2010 по 15.07.2011
в сумі 24 834, 98 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» виплата пенсій, доплат та
надбавок до них, компенсаційних виплат,
встановлених законодавством, особам
які мають право на пенсію за цим
Законом та членам їх сімей
забезпечується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу
України, будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснюються лише
за наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України у порядку,
визначеному цим Кодексом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу
України до видатків, що здійснюються з
Державного бюджету України належать
видатки на соціальний захист та
соціальне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного
кодексу України, розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисом.

Враховуючи наведене встановлено, що
боржником рішення суду самостійно не
виконується .

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», яким встановлено
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» , та
особливості їх виконання.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва 31.10.2013 по справі № -а
(провадження 6а-8213) (справа 2а-137811)
задоволено подання державного
виконавця про зміну способу та порядку
виконання постанови Печерського
районного суду м. Києва від 15.07.2011 в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
шляхом стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві заборгованості в сумі 24 834,98
грн.

На підставі викладеного та керуючись
п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
24.12.2013 винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 по
справі № 757206414-а скасовано постанову
державного виконавця від 24.12.2013 про
повернення виконавчого документа
стягувачу та постанову Печерського
районного суду від 01.04.2014.

На підставі даної постанови та
керуючись ч.І ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження», 04.07.2014
державним виконавцем винесено
постанову про відновлення виконавчого
провадження.

Згідно повідомлення Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві від 16.07.2013 № 1635412 встановлено,
що ОСОБА_1 здійснено перерахунок
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
20.12.2010 по 15.07.2011 в сумі 24 834, 98 грн.

03.09.2014 Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 440, якою
затверджено порядок погашення
заборгованості за рішенням суду,
виконання яких гарантується державою,
тому подальше виконання рішення суду
підлягає виконанню з урахуванням даної
постанови.

Цей Порядок визначає механізм обліку
виконавчих документів та судових
рішень, передбачених п.З розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
інвентаризації та погашення
заборгованості.

Порядком встановлено виконання рішень
в повному обсязі - повна та фактична
виплата особі, на користь якої ухвалено
рішенням суду, суми коштів, яка
зазначена рішенням, а також повне
фактичне вчинення дій щодо майна за
рішенням зобов'язального характеру.

Заявник особисто або через свого
представника подає до управління
державної виконавчої служби головних
управлінь юстиції в Автономній
республіці Крим, областях м. Києві та
Севастополі заяву про виконання із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка.

Відповідно до ст. З Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішення
суду.

Відповідно до п. 2 ст.,3 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

02.10.2014 винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до п.9 ст.47 Закону
України "Про виконавче провадження".

У вказаній постанові відповідач
роз'яснив, що згідно законодавства, що
діє на момент повернення виконавчого
листа стягувачеві, рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

З цього приводу слід зазначити
наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606),
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, зокрема, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Так згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 р. № 4901-VI
(далі - Закон № 4901), виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Як визначено частинами 1, 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження» у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами. Рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
визначається Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2011 року № 845.

Згідно п. 6 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845
(далі - Порядок № 845), у разі прийняття
рішення про стягнення коштів стягувач
подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунку, на який слід
перерахувати кошти, або даних
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності).

Закон № 4901 набрав чинності з 01.01.2013 р. та
встановив новий механізм стягнення
коштів за рішеннями судів з рахунків,
що обслуговуються органами
казначейства.

Набрання чинності даним законом
призвело до внесення відповідних змін
до Порядку № 845, які набрали чинності з
06.02.2013 р., після чого перестала існувати
норма згідно якої виконання рішень
про стягнення коштів з рахунків
боржника, відкритих в органах
Казначейства, здійснював державний
виконавець у порядку та на підставі
виконавчих документів (п. 24 Порядку .3
845).

В новій редакції вказана норма
визначила, що стягувачі, на користь
яких прийняті рішення про стягнення
коштів з рахунків боржника, подають до
органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, документи,
зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Даний Порядок № 845 з внесенням
зазначених змін перестав передбачати
не тільки можливість звернення
державного виконавця про стягнення
коштів до органів казначейства, але і
виключив механізм такого звернення.

Крім того, до ст. 3 Закону № 606 також було
внесено зміни, які набрали чинності з
16.10.2013 р., з урахуванням яких ч. 2
вказаної статті визначає, що рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування
бюджетних коштів.

Зважаючи на все вищевикладене та той
факт, що рішення про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
шляхом стягнення коштів було прийнято
31.10.2013 р., державний виконавець,
керуючись принципом дії законів в часі,
визначив, що до даних правовідносин
слід застосовувати норми, які
звільняють органи ДВС від прийняття до
виконання рішень про стягнення коштів,
в тому числі і з державного бюджету.

Відповідно до ч. 3 Р. ІІ Закону № 4901
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 4901
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу було видано виконавчий лист
15.07.2011 р. на виконання рішення суду від
15.07.2011 р., що набрало законної сили на
підставі ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 року через п'ять днів після
направлення копій даної ухвали
сторонам по справі.

Таким чином, виконавчий документ
позивачу видано саме на виконання
рішення суду, що набрало законної сили
до набрання чинності Законом № 4901, а
тому зміна способу і порядку виконання
вказаного рішення, що відбулася 31.10.2013
р., виконавчий документ, що знаходився
на виконанні у відповідача, не підміняє
та не відміняє.

Крім того, слід зазначити , що
відповідно до пунктів 7, 8 Порядку № 845 у
разі наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" Казначейству
протягом 10 днів з дня складення
державним виконавцем відповідного
акта оригінал виконавчого документа
разом із супровідним листом та
завірені належним чином державним
виконавцем копії інших матеріалів
виконавчого провадження.

Органи Казначейства після надходження
документів, зазначених у пунктах 6 і 7
цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та
реєструють у відповідному журналі. На
заяві стягувача про виконання рішення
про стягнення коштів (супровідному
листі керівника відповідного органу
державної виконавчої служби)
зазначається дата надходження і
вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд
документів, за результатами якого
визначають необхідність отримання від
стягувача інших відомостей для
виконання рішення про стягнення
коштів;

3) повідомляють стягувачеві
(представникові стягувача) на його
письмову вимогу про прийняття,
реєстрацію та результати попереднього
розгляду документів.

Повертаючи виконавчий документ
державний виконавець не звернув увагу
на обставини, які викладені в ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року, та які стали підставами для
визнання протиправною постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 24 грудня 2013 року та її
скасування.

З огляду на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що відповідач
при поверненні виконавчого документа
стягувачу діяв не у відповідності до
норм чинного законодавства, а тому
документ, яким здійснено таке
повернення, підлягає визнанню
протиправним з одночасним скасуванням
оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 159-163,181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
від 02 жовтня 2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
виданого Печерським районним судом м.
Києва від 15.07.2011р. ( ВП №29067277).

Постанова може бути оскражена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через місцевий
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особами, що брали
участь у справі, але не були присуті під
час проголошення - в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя Цокол Л.І.