Справа № 815/3522/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3522/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Соколенко О.М., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
про визнання протиправними і
скасування постанов та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області, в
якому позивач, з урахуванням усіх заяв
про збільшення позовних вимог та
уточнень до них (а.с.174,175,177,200), в
остаточній редакції своїх позовних
вимог від 22.10.2014 року просив суд:

- зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області закінчити виконавчі
провадження №37349522 і №31771123 із підстав,
передбачених ч.2 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження»;

- визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області від 29.01.2013 року про зупинення
виконавчого провадження №31771123 з
подальшими уточненнями, що вона
датована 29.05.2013 року;

- визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області від 27.05.2014 року про звернення
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1;

- визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області від 01.10.2014 року про виправлення
арифметичної помилки, допущеної в даті
винесення постанови про зупинення
виконавчого провадження з 01 (місяць
січень) на 05 (місяць травень) по
виконавчому провадженню №31771123.

Позивач обґрунтовує вказані позовні
вимоги тим, що оскаржувані постанови є
протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки винесені
державним виконавцем після закінчення
строку, передбаченого ч.2 ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, на думку позивача,
виконавчі провадження №37349522 і №31771123
із підстав, передбачених ч.2 ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
підлягають завершенню. Окрім того,
позивач посилається на те, що постанова
державного виконавця від 29.01.2013 року
про зупинення виконавчого провадження
є протиправною, оскільки вона
затверджена Носенко С.Б., який на момент
її затвердження ще не працював у ВДВС
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області.
Водночас, позивач зазначив, що
постанова від 01.10.2014 року про
виправлення арифметичної помилки
підлягає скасуванню, враховуючи те, що
у ній зазначена невірна домашня адреса
позивача, а також, зважаючи на те, що
29.05.2013 року постанова про зупинення
виконавчого провадження не могла бути
винесена, оскільки супровідний лист
про її направлення зареєстрований
29.01.2013 року за № 03-564.

З боку відповідача до суду надані
письмові заперечення на
адміністративний позов (а.с.81-84,106-109)
разом із додатками до них (копіями
матеріалів виконавчого провадження).
Так, у своїх запереченнях відповідач
зазначив, що виконавчий документ ВН1 №
081300 від 04.02.2012 року, який надійшов до
ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської
області відповідав вимогам ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження» та
згідно п.1 ч.1 ст.22 строки пред'явлення
виконавчого документа до виконання
органами ВДАІ, які виступають від імені
держави, не були пропущені. Разом з цим,
у запереченнях зазначено, що згідно
постанови у справі про адміністративне
правопорушення ВН1 № 081300 від 04.02.2012 року
позивач примірник даної постанови
отримав, про що свідчить його підпис,
однак ухилився від сплати штрафу
протягом 15 днів, у зв'язку із чим на
підставі ст.308 КУпАП з метою
примусового виконання цієї постанови,
остання направлена до органу державної
виконавчої служби. Отже, відповідач
зазначає, що на підставі ч. 1 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ був прийнятий до
виконання та державним виконавцем
відкрито виконавче провадження.

Також, як вказує відповідач, інший
виконавчий документ ВН1 № 059011 від
24.07.2011 року, виданий органами ВДАІ,
надійшов до відповідача з Другого
Суворовського ВДВС ОМУЮ, оскільки
боржник свідомо надав працівнику ВДАІ
неправильну адресу місця свого
фактичного проживання, що
підтверджується цією постановою про
адміністративне правопорушення, у якій
міститься підпис боржника. При цьому,
зазначається, що виконавчий документ
був прийнятий до виконання та
постановою від 15.03.2013 року відкрито
виконавче провадження. Копія цієї
постанови надіслана боржнику за
адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить
супровідний лист за вих. № 03-9294/6, однак,
законні вимоги державного виконавця
про сплату штрафу боржник не виконав.

Водночас, відповідач зазначає, що дані
виконавчі провадження було об'єднано у
зведене виконавче провадження 14.04.2013
року, в рамках якого державним
виконавцем були вжиті заходи, а саме:
отримано відповіді з органу ПФУ про не
перебування на обліку та не отримання
пенсії; отримано відповідь з
Комінтернівського PC ГУДМС в Одеській
області та відповідь з МРЕВ-9 ДАІ УМВС
України в Одеській області про
зареєстрований транспортний засіб за
боржником, а саме MERCEDES-BENZ 230 д/н НОМЕР_3.

При цьому, посилаючись на положення ч.2
ст.30 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідач зазначив, що
строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.10, ч.ч.1,2 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» 29.01.2013 року накладено
арешт та оголошено розшук
вищевказаного транспортного засобу.
Також, як вказує відповідач, було
надано запит до УДАІ ГУМВС про наслідки
розшуку транспортного засобу, з
відповіді на який встановлено, що
особовий склад Державтоінспекції
Одеської області орієнтований на
розшук та затримання транспортного
засобу, та у разі його затримання, про
це буде повідомлений орган державної
виконавчої служби.

Також, відповідач зазначив, що 09 квітня
2014 року за адресою проживання позивача
здійснено вихід державного виконавця,
та встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній
дома, про що складено акт державного
виконавця, та відповідно до п.11 ч.3 ст.11
залишено виклик про з'явлення позивача
до державного виконавця на прийом до
ВДВС Комінтернівського РУЮ для сплати
штрафу. Згідно цього виклику ОСОБА_1
з'явився до ВДВС Комінтернівського РУЮ,
ознайомився з матеріалами виконавчого
провадження, нарочно отримав
постанови про відкриття виконавчих
проваджень, однак, маючи час для
виконання даних рішень, вимоги
державного виконавця, позивач не
виконав.

У запереченнях зазначається, що у
зв'язку з відсутністю
ідентифікаційного номеру позивача,
перевірити місце його роботи не було
можливим, та лише при з'явленні на
прийом до державного виконавця позивач
повідомив своє місце роботи. При цьому,
також зазначено, що у відповіді на
клопотання ОСОБА_1 про закінчення
виконавчого провадження, відділ
державної виконавчої служби попередив
останнього, що оскільки позивач
офіційно працює, за місцем роботи буде
надіслано постанову про утримання
коштів із заробітної плати для
погашення боргу відповідно до ст. ст.
68-70 Закону України «Про виконавче
провадження».

27.05.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
заробітної плати ОСОБА_1 для погашення
боргу, яка направлена головному
бухгалтеру «Регіонального
Ландшафтного парку «Тилігульський»,
однак станом на 15.09.2014 року відповіді
про прийняття даної постанови не
надходили, а також відсутнє жодне
перерахування коштів.

При цьому, посилаючись на положення ч.3
ст. 68 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідач зазначив, що
законодавством не передбачено
надсилання постанови державного
виконавця про стягнення з заробітної
плати на адресу боржника.

В доповненнях до наданих заперечень
(а.с.198-199), відповідачем зазначено, що
звернення стягнення на майно боржника,
а саме, його арешт, розшук задля
вилучення та примусової реалізації
майна боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника, яке
полягає у винесенні постанови про
стягнення коштів з заробітної плати
боржника.

За наведених обставин, відповідач
просив суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з'явився,
уповноваженого представника не
направив, був належним чином
сповіщений про розгляд справи, що
підтверджується розпискою, яка наявна
в матеріалах справи. При цьому, 23.10.2014
року з боку позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відповідач був
належним чином сповіщений про розгляд
справи, що підтверджується матеріалами
справи. При цьому, з боку представника
відповідача 22.10.2014 року до канцелярії
суду надано заяву про розгляд справи
без участі представника відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо не має перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, з урахуванням належного
сповіщення учасників процесу про
розгляд справи, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, а
також відсутність перешкод для
розгляду справи за відсутності
учасників процесу, зважаючи на надані
клопотання про розгляд справи за
відсутності позивача та відповідача,
суд розглядав справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в сукупності,
заслухавши раніше надані пояснення
позивача та представників відповідача,
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

З наданих з боку відповідача
матеріалів виконавчого провадження,
судом встановлено, що за заявою
начальника ВДАІ Комінтернівського РВ
ГУМВС України в Одеській області від
12.03.2012 року, поданою 14.03.2012 року,
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Тішиним Д.П. винесено постанову ВП
№31771123 від 20.03.2012 року про відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанови ВДАІ в справі про
адміністративне правопорушення ВН1 №
0813000 від 04.02.2012 року, яка набрала
законної сили 14.02.2012 року, про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510
грн. (а.с.17,87,112-114).

Листом відповідача від 22.03.2012 року №
03-6374/10 копію вказаної постанови
направлено позивачу для відома та
виконання (а.с.87,114).

Разом з цим, як встановлено судом, 29
січня 2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Тішиним Д.П. винесено постанову ВП 31771123
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на автомобіль марки
MERCEDES-BENZ 230 д/н НОМЕР_3, що належить
боржнику ОСОБА_1 (а.с.92,120). Копію
вказаної постанови направлено до РЕВ-9
при УДАІ ГУ МВС України в Одеській
області та боржнику згідно
супровідного листа від 29.01.2013 року
№03-564/10 (а.с.91,121).

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, 29 січня 2013 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області Тішиним Д.П. винесено постанову
ВП 31771123 про розшук майна боржника, якою
оголошено розшук майна - автомобілю
марки MERCEDES-BENZ 230 д/н НОМЕР_3, що належить
боржнику ОСОБА_1 (а.с.94,117). Копію
вказаної постанови направлено до
органу УДАІ та боржнику згідно
супровідного листа від 29.01.2013 року
№03-563/10 (а.с.93,118).

Зважаючи на вказане, 29.01.2013 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Костюковим С.С. на підставі п.4 ч.1 ст.38,
ст.39 Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову ВП №
31771123 про зупинення виконавчого
провадження, копію якою супровідним
листом від 29.01.2013 року №03-564/10
направлено позивачу та ВДАІ
Комінтернівського району (а.с.119,178).

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, начальником Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області Носенко С.Б. 01.10.2014 року
прийнято постанову ВП №31771123, якою
виправлено арифметичну помилку,
допущену в даті винесення постанови
про зупинення виконавчого провадження
з 01 (місяць січень) на 05 (місяць травень)
(а.с.161). Копію цієї постанови направлено
на адресу позивача 01.10.2014 року за №03-24158
(а.с.162).

Також, як встановлено судом, державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області Костюковим С.С 08.04.2013 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП
№ 37349522 за заявою по примусове
виконання постанови ВДАІ № 059011 від
24.07.2011 року (набрала чинності 04.08.2011
року) про стягнення з боржника ОСОБА_1
грошових коштів у розмірі 510 грн.
(а.с.89,123-125). Копію цієї постанови
направлено на адресу позивача згідно
супровідного листа від 09.04.2013 року
№ 03-5294/6 (а.с.88).

14.04.2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Міколишеною Х.О. винесено постанову №
ДВ-5/447 про об'єднання виконавчих
проваджень у зведене виконавче
провадження, якою, оскільки
встановлено, що при примусовому
виконанні постанови №081300, виданої ВДАІ
04.02.2012 року про стягнення штрафу у
розмірі 510 грн. та постанови № 059011,
виданої ВДАІ 24.07.2011 року про стягнення
штрафу у розмірі 510 грн. відносно
боржника відкриті виконавчі
провадження за №13, №447, на підставі ст.33
Закону України «Про виконавче
провадження» об'єднано вказані
виконавчі провадження у зведене
виконавче провадження за № 447 на
загальну суму 1020 грн. (а.с.90).

Також, судом встановлено, що 29 січня 2014
року державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Міколишеною Х.О. винесено постанови ВП
31771123 та ВП 37349522 про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанови ВП 31771123 та ВП 37349522 про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій (а.с.97-100,153-155).
Копії зазначених постанов направлені
на адресу позивача разом із
супровідними листами від 28.05.2014 року №
03-12544/5, №03-12545/5, №03-12546/5 (а.с.153-155).

В свою чергу, 27 травня 2014 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області Міколишеною Х.О. при
примусовому виконанні постанови ВДАІ
від 04.02.2012 року про стягнення штрафу з
ОСОБА_1 на користь держави у розмірі
1020,00 грн., постанови про стягнення
виконавчого збору у розмірі 102,00 грн.,
постанови про стягнення витрат у
розмірі 100 грн., всього у розмірі 1222 грн.,
винесено постанову, якою звернуто
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1
(а.с.5,156). Копію вказаної постанови
направлено головному бухгалтеру
Регіонального ландшафтного парку
«Тилігульський» 28.05.2014 року за №03-12543/5.

Не погоджуючись із прийнятими
відповідачем постановами про
зупинення виконавчого провадження від
29.01.2013 року та внесенням виправлень до
неї від 01.10.2014 року, а також,
постановою про звернення стягнення на
заробітну плату від 27.05.2014 року,
позивач, звернувся до суду із
адміністративним позовом, з
урахуванням заяв про збільшення
позовних вимог та уточнень до них.

При цьому, враховуючи положення ч.9
ст.103, ч.2 ст.181 КАС України, суд вважає, що
позивач із вказаними позовними
вимогами звернувся до суду в межах
строку звернення, оскільки, по-перше,
постанова про звернення стягнення на
заробітну плату від 27.05.2014 року
була направлена за адресою місця
роботи позивача, та про неї позивач
дізнався 04.06.2014 року, а звернувся до
суду із позовом від 12.06.2014 року,
направивши його поштовим зв'язком
13.06.2014 року; по-друге, позивач зазначив,
що дізнався про винесення постанови
від 29.01.2013 року про зупинення
виконавчого провадження 23.09.2014 року з
мережі Інтернет, та отримав її копію у
ВДВС Комінтерівського РУЮ Одеської
області 25.09.2014 року, звернувшись до суду
із уточненням до позову 29.09.2014
року. При цьому, доказів направлення
постанови від 29.01.2013 року про зупинення
виконавчого провадження, до якої
внесені зміни в частині дати її
винесення « 29.05.2013 року», раніше,
ніж до 25.09.2014 року відповідачем не
надано та представником відповідача
зазначено, що таких доказів не має у
відповідача; по-третє, із оскарженням
постанови від 01.10.2014 року позивач
звернувся до суду 14.10.2014 року,
надіславши 10.10.2014 року поштовим
зв'язком відповідну заяву про
збільшення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо правомірності
винесення відповідачем оскаржуваних
постанов та наявності підстав для
закінчення виконавчих проваджень, суд
виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV
(надалі - Закон, Закон N 606-XIV), Законом
України «Про державну виконавчу
службу», Інструкцією з організації
примусового виконання рішень,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі
- Інструкція №512/5), в редакціях, чинних
на момент винесення оскаржуваної
постанови та на момент розгляду справи.

Закон України "Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.

Статтями 7 та 8 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
учасниками виконавчого провадження є
державний виконавець, сторони,
представники сторін, експерти,
спеціалісти, перекладачі, суб'єкти
оціночної діяльності - суб'єкти
господарювання. Сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є стороною виконавчого
провадження, а саме є боржником за
виконавчими провадженнями ВП №37349522 і
ВП №31771123, які об'єднані у зведене
виконавче провадження.

Державний виконавець з огляду на
вимоги ст.6 Закону України "Про
виконавче провадження" зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.17 та п.6
ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Як встановлено судом, у зв`язку з
несплатою боржником - ОСОБА_1 суми
штрафу у розмірі 510 грн. на підставі
постанови ВДАІ в справі про
адміністративне правопорушення ВН1 №
0813000 від 04.02.2012 року, яка набрала
законної сили 14.02.2012 року, ВДАІ
Комінтернівського РВ ГУМВС України в
Одеській області звернулось до Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області із
заявою про примусове виконання.

За заявою начальника ВДАІ
Комінтернівського РВ ГУМВС України в
Одеській області від 12.03.2012 року,
поданою 14.03.2012 року, державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області Тішиним Д.П. винесено постанову
ВП №31771123 від 20.03.2012 року про відкриття
виконавчого провадження, якою на
підставі ст.ст.17,19,20,25 Закону України
«Про виконавче провадження» відкрито
виконавче провадження з виконання
постанови ВДАІ в справі про
адміністративне правопорушення ВН1 №
0813000 від 04.02.2012 року про стягнення з
ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн.

Листом відповідача від 22.03.2012 року №
03-6374/10 копію вказаної постанови
направлено позивачу для відома та
виконання.

Також, як встановлено судом, державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області Костюковим С.С 08.04.2013 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП
№ 37349522 за заявою по примусове
виконання постанови ВДАІ № 059011 від
24.07.2011 року (набрала чинності 04.08.2011
року) про стягнення з боржника ОСОБА_1
грошових коштів у розмірі 510 грн. Копію
цієї постанови направлено на адресу
позивача згідно супровідного листа від
09.04.2013 року № 03-5294/6.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не

закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчий документ - постанова ВДАІ в
справі про адміністративне
правопорушення ВН № 0813000 від 04.02.2012 року
(а.с.113), була пред'явлена до виконання у
встановлений п.1 ч.1 ст.22 Закону України
"Про виконавче провадження" строк, з
урахуванням положень п.3 ч.2 цієї статті.

Разом з цим, зважаючи на те, що
постанова ВДАІ в справі про
адміністративне правопорушення ВН1 №
059011 від 24.07.2011 року (а.с.123-124), яка набрала
чинності 04.08.2011 року перебувала на
виконанні в органах ДВС та
неодноразово по ній закінчувалось
виконавче провадження, про що свідчать
відповідні відмітки на ній, а також
враховуючи положення ч.5 ст.20, ст.23, п.10
ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче
провадження", остання вважається такою,
що надійшла до Відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області у встановлений п.1 ч.1 ст.22
Закону України "Про виконавче
провадження" строк.

При цьому, у постанові про відкриття
виконавчого провадження ВП № 37349522 від
08.04.2013 року дата подачі заяви про
примусове виконання зазначена «
02.04.2013», оскільки 02.04.2013 року на адресу
відповідача з Другого Суворовського
ВДВС Одеського МУЮ надійшла постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 15.03.2013
року, винесена у зв'язку із
направленням за належністю
виконавчого документа: постанови ВН1 №
059011 від 24.07.2011 року.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно ч.5 ст. 25 Закону копії постанови
про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч.3 та ч.4 цієї статті, за
письмовою заявою учасників
виконавчого провадження документи
виконавчого провадження можуть
надсилатися адресатам каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою. Документи виконавчого
провадження, надіслані каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою, вважаються врученими за
наявності належного підтвердження їх
одержання адресатами. Державний
виконавець або уповноважена ним
особа може особисто вручити документи
виконавчого провадження сторонам або
іншим учасникам виконавчого
провадження під розписку.

Однак, з боку відповідача до матеріалів
справи не надано доказів того, що
позивачу у відповідності до ч.1 ст.31
Закону постанови про відкриття
вказаних виконавчих проваджень були
надіслані рекомендованим листом з
повідомленням про вручення та отримані
останнім. Разом з цим, не надано доказів
того, що за письмовою заявою позивача
копії постанов про відкриття
виконавчих проваджень були надіслані
каналами факсимільного зв'язку або
електронною поштою, як і не надано
доказів того, що державним виконавцем
було вручено вказані постанови
позивачу під розписку.

Більш того, у постанові про відкриття
виконавчого провадження ВП №31771123 від
20.03.2012 року та у супровідному листі до
неї зазначена адреса позивача як:
АДРЕСА_2, в той час, як згідно
виконавчого документу, на підставі
якого винесена дана постанова, адресою
позивача є: АДРЕСА_1.

При цьому, в матеріалах виконавчого
провадження відсутня постанова про
виправлення такої описки (помилки) в
адресі позивача.

Таким чином, з боку відповідача не
надано жодного доказу на підтвердження
направлення (надання) позивачу копій
постанов про відкриття виконавчого
провадження ВП №31771123 від 20.03.2012 року та
ВП № 37349522 від 08.04.2013 року у
відповідності до вимог ч.ч.1,3,4 ст.31
Закону.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону, у разі
якщо в органі державної виконавчої
служби відкрито кілька виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника, вони об'єднуються у
зведене виконавче провадження і на
майно боржника накладається арешт
у межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Судом встановлено, що 14.04.2013 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Міколишеною Х.О. винесено постанову №
ДВ-5/447 про об'єднання виконавчих
проваджень у зведене виконавче
провадження, якою, оскільки
встановлено, що при примусовому
виконанні постанови №081300, виданої ВДАІ
04.02.2012 року про стягнення штрафу у
розмірі 510 грн. та постанови № 059011,
виданої ВДАІ 24.07.2011 року про стягнення
штрафу у розмірі 510 грн. відносно
боржника відкриті виконавчі
провадження за №13 та №447, на підставі
ст.33 Закону України «Про виконавче
провадження» об'єднано вказані
виконавчі провадження у зведене
виконавче провадження за № 447 на
загальну суму 1020 грн. (а.с.111,122,134-136).

При цьому, за приписами ч.2 ст.30 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Судом встановлено, що відповідач в
порушення ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
не вжив заходів щодо своєчасного і
повного вчинення виконавчих дій в
межах здійснення виконавчого
провадження ВП №31771123 від 20.03.2012 року у
шестимісячний строк, встановлений ч. 2
ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження», до моменту об'єднання
його із іншим виконавчим провадженням
у зведене виконавче провадження.

Разом з цим, з наданих відповідачем
матеріалів виконавчого провадження
судом встановлено, що 29 січня 2013 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Тішиним Д.П. винесено постанову ВП 31771123
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на автомобіль марки
MERCEDES-BENZ 230 д/н НОМЕР_3, що належить
боржнику ОСОБА_1 та постанову ВП 31771123
про розшук майна вказаного майна
(а.с.92,94). Копії вказаних постанов
направлено до РЕВ-9 при УДАІ ГУ МВС
України в Одеській області та боржнику
згідно супровідних листів від 29.01.2013
року №03-564/10 та №03-563/10 (а.с.91,93). При
цьому, у цих постановах та у
супровідних листах до них зазначена
адреса позивача як: АДРЕСА_2, в той час,
як згідно виконавчого документу, на
підставі якого винесені дані
постанови, адресою позивача є: АДРЕСА_1.
В матеріалах виконавчого провадження
відсутня постанова про виправлення
такої описки (помилки) в адресі
позивача.

Відповідно до частини першої статті 38
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
може бути зупинено:

1) у разі звернення державного
виконавця до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, що підлягає
виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання;

2) у разі прохання боржника, який
проходить строкову службу у складі
Збройних Сил України чи інших
передбачених законом військових
формувань, якщо рішення неможливо
виконати без його участі;

3) у разі перебування боржника на
лікуванні у стаціонарному
лікувальному закладі, якщо рішення
неможливо виконати без його участі;

4) у разі оголошення розшуку боржника
- фізичної особи, транспортних засобів
боржника або розшуку дитини;

5) за заявою стягувача у разі його
перебування у відпустці за межами
населеного пункту, де він проживає.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.01.2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Костюковим С.С. на підставі п.4 ч.1 ст.38,
ст.39 Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову ВП №
31771123 про зупинення виконавчого
провадження, копію якою разом із
супровідним листом від 29.01.2013 року
№03-564/10 направлено
позивачу та ВДАІ Комінтернівського
району (а.с.119).

Однак, в цій постанові та у
супровідному листі до неї зазначена
адреса позивача як: АДРЕСА_2, в той час,
як згідно виконавчого документу, на
підставі якого винесена дана
постанова, адресою позивача є: АДРЕСА_1.
В матеріалах виконавчого провадження
відсутня постанова про виправлення
такої описки (помилки) в адресі
позивача.

При цьому, начальником Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Носенко С.Б. 01.10.2014 року прийнято
постанову ВП №31771123, якою виправлено
арифметичну помилку, допущену в даті
винесення постанови про зупинення
виконавчого провадження з 01 (місяць
січень) на 05 (місяць травень)
(а.с.161). Копію цієї постанови направлено
за належною адресою позивача 01.10.2014
року за №03-24158 (а.с.162).

Відповідно до положень частини першої
статті 39 Закону, державний виконавець
виносить вмотивовану постанову про
зупинення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтями 37 і 38
цього Закону, яка затверджується
начальником або заступником
начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п.2 ч.2 ст.39 Закону, виконавче
провадження зупиняється у випадках,
передбачених: пунктами 3, 4, 6-10 і 12-14
частини першої статті 37 цього Закону,
пунктами 2-5 частини першої статті 38
цього Закону, - до закінчення строку
дії зазначених обставин.

Відповідно до п.3.10. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5, за наявності обставин,
передбачених статтею 38 Закону,
державний виконавець має право винести
постанову про зупинення виконавчого
провадження. У такому випадку
державний виконавець у постанові про
зупинення виконавчого провадження
обов'язково обґрунтовує необхідність
такого зупинення з посиланням на
фактичні обставини справи, які дійсно
унеможливлюють подальше проведення
виконавчих дій або можуть призвести до
порушення прав сторін виконавчого
провадження.

Отже, суд зазначає, що законодавством
чітко визначені підстави для зупинення
виконавчого провадження та підстави
(обставини), до яких може зупинятись
виконавче провадження.

Так, п.2 ч.2 ст.39 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі зупинення виконавчого
провадження за п.4 ч.1 ст.38 Закону, воно
зупиняється до закінчення строку дії
зазначених обставин.

Однак, з наданої до суду копії
постанови ВП № 31771123 про зупинення
виконавчого провадження від 29.01.2013 року
(з урахуванням виправленої помилки в
даті її винесення на 29.05.2013 року),
вбачається, що державним виконавцем на
підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону зупинено
виконавче провадження з примусового
виконання постанови №081300, виданої ВДАІ
04.02.2012 року, - до розгляду справи по суті.

В свою чергу, згідно з п.3 ч.2 ст.39 Закону,
виконавче провадження зупиняється у
випадках, передбачених пунктами 5 і 11
частини першої статті 37 цього Закону,
пунктом 1 частини першої статті 38 цього
Закону, - до розгляду питання по суті.

Тобто, при винесенні оскаржуваної
постанови від 29.05.2014 року (з урахуванням
виправленої помилки в даті її
винесення) в межах ВП № 31771123, державний
виконавець, як суб'єкт владних
повноважень, керуючись п.4 ч. 1 ст. 38, ст.39
Закону України "Про виконавче
провадження", зупинив виконавче
провадження до настання обставини, яка
не передбачена ні п.2 ч.2 ст.39 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ні жодною іншою нормою ст.39 цього
Закону.

Також, суд вважає, за необхідне
зазначити, що відповідно до частини 1
статті 4 Закону України «Про виконавче
провадження» з метою забезпечення
електронного документообігу в органах
державної виконавчої служби, ведення
обліку виконавчих проваджень, контролю
за дотриманням державними виконавцями
вимог законодавства під час здійснення
виконавчих дій, надання оперативного
доступу сторонам виконавчого
провадження до його матеріалів
Міністерство юстиції України
забезпечує функціонування Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень. Порядок ведення такого
реєстру, умови доступу до нього та
отримання інформації встановлюються
Міністерством юстиції України.

Згідно з Розділом 3 Положення про
Єдиний державний реєстр виконавчих
проваджень, затвердженого наказом N 43/5
Міністерства юстиції України від 20
травня 2003 року, до Єдиного реєстру
обов'язково вносяться відомості про
проведення всіх виконавчих дій.
Внесення відомостей до Єдиного
держреєстру здійснюється державним
виконавцем або уповноваженою
посадовою особою органу ДВС. Відомості
про відкладення провадження
виконавчих дій, зупинення виконавчого
провадження, поновлення виконавчого
провадження вносяться до Єдиного
реєстру не пізніше наступного
робочого дня після винесення
відповідних постанов, а про відстрочку
або розстрочку виконання рішення - не
пізніше наступного робочого дня після
надходження відповідного рішення.

Враховуючи викладені вище положення
чинного законодавства, вбачається, що
до Єдиного державного реєстру
обов'язково вносяться відомості про
проведення всіх виконавчих дій.

Однак, з боку відповідача на вимогу
суду не було надано витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, в якому було б відображено,
в тому числі, дата проведеної
виконавчої дії щодо зупинення
виконавчого провадження саме 29.05.2013
року.

При цьому, слід зазначити, що станом на
29.05.2013 року виконавчі провадження ВП
№31771123 (ВП №13) та ВП № 37349522 (ВП №477) вже
були об'єднані у зведене виконавче
провадження згідно постанови від 14.04.2013
року.

Відповідно до п.3.9.1. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень за наявності підстав для
зупинення виконавчого провадження в
частині виконання одного виконавчого
документа, який приєднано до зведеного
виконавчого провадження, зведене
виконавче провадження зупиняється
лише в частині виконання цього
виконавчого документа.

Однак, державним виконавцем винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження від 29.01.2013 року (з
урахуванням виправленої помилки в даті
її винесення на 29.05.2013 року) не в межах
зведеного виконавчого провадження, а
по виконавчому провадженню ВП № 31771123,
без жодних посилань щодо наявності
підстав для зупинення виконавчого
провадження в частині виконання одного
виконавчого документа.

Також, з огляду на те, що датою
постанови про зупинення виконавчого
провадження, з урахуванням виправленої
помилки в даті її винесення, є саме
29.05.2013 року, є незрозумілими,
необґрунтованими та недоведеними з
боку відповідача дії щодо винесення
цієї постанови через чотири місяці
після настання обставини, визначеної
п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про
виконавче провадження», на підставі
якої державний виконавець виносить
вмотивовану постанову про зупинення
виконавчого провадження.

Водночас, у судовому засіданні
представник відповідача не зміг суду
пояснити яким чином постанова про
зупинення від 29.05.2013 року була
направлена позивачу разом із
супровідним листом від 29.01.2013 року
№03-564/10. При цьому, представник
відповідача не заперечував проти того,
що докази направлення цієї постанови
позивачу після 29.05.2013 року у
відповідача відсутні.

Зважаючи на те, що державним виконавцем
зупинено виконавче провадження за
підставою, яка не передбачена п.2 ч.2 ст.39
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі зупинення
виконавчого провадження за п.4 ч.1 ст.38
Закону, а також, враховуючи усе
вищенаведене в частині надання оцінки
щодо правомірності винесення
відповідачем постанови про зупинення
виконавчого провадження, суд вважає, що
при винесенні оскаржуваної постанови
про зупинення виконавчого провадження
відповідач діяв в межах повноважень,
наданих законом щодо зупинення
виконавчого провадження, але не у
спосіб та не у порядку, що визначені
Законом України «Про виконавче
провадження», внаслідок чого вказана
постанова є протиправною та підлягає
скасуванню.

Стосовно винесення відповідачем
постанови від 27.05.2014 року, якою звернуто
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У відповідності до ч.1 ст.32 цього Закону
заходами примусового виконання рішень
є: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб;2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Частинами 1 та 3 статті 68 Закону № 606
передбачено, що стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника звертається у разі
відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Як вже встановлено судом, 27 травня 2014
року державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
Міколишеною Х.О. при примусовому
виконанні постанови ВДАІ №081300 від
04.02.2012 року про стягнення штрафу з
ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1020,
00 грн., постанови про стягнення
виконавчого збору у розмірі 102,00
грн., постанови про стягнення витрат у
розмірі 100 грн., всього у розмірі 1222 грн.,
винесено постанову, якою звернуто
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1
(а.с.5,156). Копію вказаної постанови
направлено головному бухгалтеру
Регіонального ландшафтного парку
«Тилігульський» 28.05.2014 року за №03-12543/5.

Згідно із ч.1, ч.5 ст. 52 Закону № 606
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника.

Як встановлено судом 29.05.2013 року (з
урахуванням внесених змін постановою
від 01.10.2014 року) винесено постанову ВП №
31771123 про зупинення виконавчого
провадження.

При цьому, постанову, якою звернуто
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1
винесено 27.05.2014 року.

Відповідно до ч.4 ст.39 Закону, протягом
строку, на який виконавче провадження
зупинено, виконавчі дії не
провадяться. Накладений державним
виконавцем арешт на майно боржника, у
тому числі на кошти на рахунках і
вкладах боржника у банках та інших
фінансових установах, не знімається. У
період зупинення виконавчого
провадження державний виконавець має
право звертатися до суду в порядку,
встановленому

цим Законом, а також вживати заходів
щодо розшуку боржника (його майна) або
перевірки його майнового стану.

При виконанні виконавчого документу
державні виконавці керуються
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 р. № 512/5, якою передбачено, що
державний виконавець здійснює розшук
боржника шляхом направлення запитів до
органів державної податкової служби,
Державної реєстраційної служби
України, банків, Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України, Державної
казначейської служби України,
Державного агентства земельних
ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Після направлення запитів та отримання
відповідної інформації державний
виконавець може застосовувати заходи
примусового виконання рішень,
відповідно до ст. 32 Закону № 606-XIV.

З матеріалів виконавчого провадження,
судом встановлено, що начальником
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
29.04.2014 року за №03-10260 на адресу
начальника УДАІ ГУМВС України в
Одеській області направлено запит щодо
повідомлення про стан розшуку
транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 230
д/н НОМЕР_3 (а.с.144).

У відповідь на вказаний запит листом
від 13.05.2014 року № 7/1940 УДАІ ГУМВС України
в Одеській області повідомило, що
особовий склад Державтоінспекції
Одеської області орієнтований на
розшук та затримання транспортного
засобу «Мерседес» 230 д/н НОМЕР_3, що
належить ОСОБА_1, та в разі його
затримання, відділ державної
виконавчої служби про це буде
додатково повідомлено. Вказаний лист
надійшов до відповідача 17.07.2014 року за
вх. номером 2459, що підтверджується
вхідним штампом на ньому (а.с.157).

Згідно ч.5 статті 39 Закону України «Про
виконавче провадження», після усунення
обставин, які стали підставою для
зупинення виконавчого провадження,
державний виконавець протягом трьох
днів з моменту, коли йому стало про
це відомо, зобов'язаний своєю
постановою поновити виконавче
провадження за власною ініціативою
або за заявою стягувача. Копії
постанови надсилаються сторонам у
триденний строк.

Однак, в матеріалах зведеного
виконавчого провадження відсутня
постанова про поновлення виконавчого
провадження ВП № 31771123 станом на 27.05.2014
року, та представниками відповідача
під час розгляду справи не зазначалось,
що така постанова виносилась державним
виконавцем.

Більш того, у листі відповідача від
02.10.2014 року на адресу Управління ДВС
Головного управління юстиції в
Одеській області щодо здійснених
виконавчих дій по зведеному
виконавчому провадженню (а.с.151-152)
зазначено, що відповідачем
13.05.2014 року отримано відповідь з УДАІ
ГУМВС України в Одеській області, та
відповідно 27.05.2014 року державним
виконавцем винесена постанова про
стягнення коштів з заробітної плати
боржника.

Проте, як встановлено судом, така
відповідь на адресу відповідача
надійшла лише 17.07.2014 року.

Разом з цим, представником відповідача,
яким безпосередньо приймалась
постанова про звернення стягнення на
заробітну плату позивача, зазначено що
остання прийнята в межах зведеного
виконавчого провадження.

Отже, як вбачається з викладеного, в
порушення ч.4 ст.39 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем вчинено виконавчі дії у
вигляді винесення постанови, якою
звернуто стягнення на заробітну плату
ОСОБА_1, під час зупиненого виконавчого
провадження (зведеного).

Водночас, при наданні судом оцінки
даній постанові, слід зазначити, що
відповідачем до суду не надано доказів
надіслання постанов про відкриття
виконавчого провадження боржнику
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або інших доказів
належного отримання позивачем цих
постанов у відповідності до вимог
ч.ч.1,3,4 ст.31 Закону.

Як зазначено самим відповідачем у
запереченнях та в наявних у матеріалах
справи листах відповідача (а.с.18-19),
позивач був ознайомлений із
матеріалами виконавчого провадження, в
тому числі, із постановами про
відкриття виконавчих проваджень,
тільки 16.04.2014 року, та оскільки останній
раніше не мав можливості ознайомитись
з матеріалами виконавчого провадження,
з моменту ознайомлення йому було
надано строк до 22.04.2014 року для
добровільного виконання рішень.

Тобто, позивач ознайомився із
постановами про відкриття виконавчих
проваджень ВП №31771123 (ВП №13) та ВП №
37349522, після спливу встановленого
строку для добровільного виконання
рішень боржником згідно вказаних
постанов.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України
"Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладання
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Однак, такої постанови про відкладення
виконавчих дій та надання позивачу
строку на добровільне виконання до
22.04.2014 року з боку відповідача до суду
не надано та представниками
відповідача у судовому засіданні не
спростовувалось, що такої постанови
державним виконавцем не виносилось.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки
відповідачем порушено процедуру
прийняття відповідної постанови від
27.05.2014 року, якою звернуто стягнення на
заробітну плату ОСОБА_1, суд вважає, що
саме з цих підстав вона підлягає
скасуванню.

Водночас, з наведених вище підстав,
підлягає скасуванню постанова від
01.10.2014 року, оскільки з боку
відповідача до суду не надано доказів
того, що станом на 01.10.2014 року державним
виконавцем було поновлено виконавче
провадження, в межах якого виносилась
постанова про зупинення та постанова
про внесення виправлень до постанови
про зупинення ВП.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача винести постанови про
закінчення вказаних виконавчих
проваджень, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач
звертався до відповідача із
клопотаннями від 17.04.2014 року про
закінчення виконавчих проваджень ВП
№37349522 і ВП №31771123 (а.с.21-22, 146-147), які
залишені без задоволення (а.с.18-19,151-152).

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання;

3) смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого
органу (посадової особи), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі;

6) закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення;

8) фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом;

9) повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого
органу (посадової особи), який видав
виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу
державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України
"Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази наявності будь - якої з підстав,
визначених ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» для закінчення
виконавчих проваджень ВП №37349522 і ВП
№31771123, які об'єднані у зведене
виконавче провадження.

При цьому, як встановлено судом,
позивачем не оскаржувались в судовому
порядку постанови №ВН1 059011 від 24.07.2011
року та №ВН1 081300 від 04.02.2012 року, за
якими відкритті виконавчі провадження,
об'єднані у зведене виконавче
провадження. Разом з цим, доказів
сплати штрафів за вказаними
постановами з боку позивача до суду не
надано. Також, суд звертає увагу на те,
що позивачем не надано доказів
оскарження постанов про відкриття
виконавчого провадження та постанови
про об'єднання виконавчих проваджень у
зведене виконавче провадження.

Водночас, суд зазначає, що відповідно
до ст. 1 Закону України «Про державну
виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень.

Таким чином, вчинення державним
виконавцем всіх передбачених законом
виконавчих дій щодо своєчасного та
повного виконання рішень є його
обов'язком та способом реалізації
наданих йому повноважень.

Права державного виконавця,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», є
дискреційними та не можуть тлумачитись
як безумовні обов'язки, а суд не вправі
зобов'язувати посадових осіб державної
виконавчої служби до вчинення тих дій,
які згідно із Законом України «Про
виконавче провадження» можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною особою
державної виконавчої служби.

В свою чергу, посилання позивача як на
підставу закінчення виконавчих
проваджень на порушення відповідачем
строку здійснення виконавчих дій,
встановленого ч.2 ст.30 Закону, судом не
беруться до уваги, оскільки статтею 49
Закону України «Про виконавче
провадження» не визначені такі
підстави для закінчення виконавчого
провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що вказана позовна вимога про
зобов'язання відповідача винести
постанови про закінчення вказаних
виконавчих проваджень задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що
відповідачем не доведено
правомірність винесення оскаржуваних
позивачем постанов у зв'язку із чим
вони підлягають скасуванню. Разом з
цим, позовна вимога про зобов'язання
відповідача закінчити виконавчі
провадження ВП №37349522 і ВП №31771123 із
підстав, передбачених ч.2 ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження» є
безпідставною, необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню
шляхом визнання протиправними та
скасування оскаржуваних постанов, а в
іншій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення на користь позивача
сплаченої суми судового збору, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно квитанції від 13.06.2014 року (а.с.3),
позивачем за подання
адміністративного позову сплачено
судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Зважаючи на вказані положення КАС
України, абз.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір», оскільки позивачем
при поданні адміністративного позову
сплачено судовий збір за подання
позову немайнового характеру у розмірі
73,08 грн., стягненню на користь позивача
з Державного бюджету України підлягає
судовий збір в розмірі 54,81 грн.
(73,08 грн./4 вимоги) х 3) пропорційно до
задоволених вимог (три позовні вимоги
із чотирьох судом задоволено).

Водночас, враховуючи приписи ст. 7
Закону України «Про судовий збір» від
08.07.2011 року №3674-17, вимога позивача
щодо стягнення на його користь
сплаченої суми судового збору за
подання клопотання про забезпечення
позову від 22.10.2014 року задоволенню не
підлягає, оскільки судом вирішено
вказане клопотання позивача та
прийнято відповідну ухвалу за
наслідками його розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94,
128, 158 - 163, 181, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
про визнання протиправними і
скасування постанов та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
від 29.01.2013 року про зупинення
виконавчого провадження ВП №31771123 (з
урахуванням виправленої помилки в даті
її винесення на 29.05.2013 року).

Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
від 01.10.2014 року ВП №31771123, якою
виправлено арифметичну помилки,
допущену в даті винесення постанови
про зупинення виконавчого провадження
з 01 (місяць січень) на 05 (місяць
травень).

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
від 27.05.2014 року, якою звернуто стягнення
на заробітну плату ОСОБА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса:
АДРЕСА_1) з Державного бюджету України
сплачений судовий збір у розмірі
54,81 грн. (п'ятдесят чотири гривні 81
копійка).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
О.М.
Соколенко

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
про визнання протиправними і
скасування постанов та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
від 29.01.2013 року про зупинення
виконавчого провадження ВП №31771123 (з
урахуванням виправленої помилки в даті
її винесення на 29.05.2013 року).

Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника Відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
від 01.10.2014 року ВП №31771123, якою
виправлено арифметичну помилки,
допущену в даті винесення постанови
про зупинення виконавчого провадження
з 01 (місяць січень) на 05 (місяць травень).

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
від 27.05.2014 року, якою звернуто стягнення
на заробітну плату ОСОБА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса:
АДРЕСА_1) з Державного бюджету України
сплачений судовий збір у розмірі 54,81
грн. (п'ятдесят чотири гривні 81
копійка).