Справа № 815/8024/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ К/800/21390/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.
Г.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 03 грудня 2013 р. та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 р. у справі за позовом №815/8024/13-а
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області, Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області - Єрмілова Анатолія
Григоровича про визнання протиправним
та скасування рішення, зобов"язання
вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати протиправним та
скасувати рішення Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області - Єрмілова Анатолія
Григоровича від 23.09.2013 року № 6118282 про
відмову у державній реєстрації права
приватної власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язати здійснити
державну реєстрацію права приватної
власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року, відмовлено в задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_1
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
підстав для її задоволення не
знаходить, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 19.09.2007
року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий № 1456 та зареєстрованого в
Державному реєстрі правочинів за
№2357998, ОСОБА_1, та ОСОБА_4 в рівних
частках купили квартиру АДРЕСА_1. (а.с.5-6)

Право власності на частину нерухомого
майна за ОСОБА_1 було зареєстровано КП
«ОМБТІ та РОН».

В подальшому, між акціонерним
комерційним банком «Правекс-Банк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№3276-008/07Р від 19.09.2007р. про надання ОСОБА_4
кредиту в іноземній валюті на загальну
суму 43000доларів США для споживчих
цілей. (а.с.7-10)

З метою забезпечення зобов'язань
ОСОБА_4 перед банком, між ОСОБА_1 та АКБ
«Правекс-Банк» було укладено договір
поруки від 19.09.2007р., відповідно до п. 1.1
якого позивач зобов'язалась нести
солідарну майнову відповідальність
перед банком за виконання в повному
обсязі зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором, (а.с. 11-12)

Крім того, ОСОБА_4 зобов'язався протягом
30 днів з дня підписання кредитного
договору передати банку в іпотеку
належне йому на праві власності
нерухоме майно.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з одного боку та
АКБ «Правекс-Банк» з іншого боку
19.09.2007р. було укладено іпотечний
договір, за умовами якого ОСОБА_1 з
ОСОБА_4 передали банку в іпотеку
належне їм на праві власності у рівних
частках нерухоме майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1. (а.с. 13-15)

За змістом п. 2.3.3. іпотечного договору
іпотекодавці мають право за згодою
іпотекодержателя вчиняти дії,
пов»язані зі зміною права власності на
предмет іпотеки.

Приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
винесена заборона №5686945 від 19.09.2007 року
про відчуження спірної квартири до
моменту припинення договору іпотеки.
(а.с. 16, 24)

Однак, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не
виконував взяті на себе за кредитні
договором зобов'язання по поверненню
кредиту та сплаті процентів, ОСОБА_1
була вимушена, як поручитель,
сплачувати заборгованість по кредитам
замість ОСОБА_4

Зі справи вбачається, що заочним
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24.01.2012р. у справі №2/1522/9751/11
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя
особа АКБ «Правекс-Банк» визнано право
власності за ОСОБА_1 на всю квартиру
АДРЕСА_1 однак відомості про набрання
рішенням законної сили в матеріалах
справи відсутні. (а.с. 17-18)

З метою реєстрації права власності на
квартиру АДРЕСА_1 09.09.2013 року позивачка
звернулася до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
з заявою про державну реєстрацію права
власності.

Державним реєстратором Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції Одеської області за
результатом розгляду заяви позивача
про реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1, прийнято рішення
№6118282 від 23.09.2013 року про відмову у
державній реєстрації права власності у
зв'язку з тим, що документи на квартиру
та заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, заборони про
відчуження спірної квартири до моменту
припинення договору іпотеки. (а.с. 19)

Також в матеріалах справи міститься
заборона №23 від 19.09.2007 року, яка
винесена приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, на підставі іпотечного
договору №1464 до моменту припинення
Договору іпотеки (а.с. 16).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, з яким
погодився суд апеляційної інстанції
про те, що державним реєстратором прав
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області Єрміловим А. Г. правомірно
прийнято рішення №6118282 від 23.09.2013 року
на підставі заборони №23 від 19.09.2007 року,
яка встановлена приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
зважаючи на наступне.

Стаття 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначає
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно, як офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного
Закону, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право власності на нерухоме майно.

Згідно абз.2 ч.2 ст.15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Ухвалюючи рішення, суди вірно вказали
на те, що на момент виникнення спірних
правовідносин процедура проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедура взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна була
визначена Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011р. №703 (надалі за текстом -
«Порядок»).

Пунктом 26 зазначеного вище Порядку
встановлено, що для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п. 31 Порядку, для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці
або податковій заставі, заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 - 30
цього Порядку, подає документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем або органом
державної податкової служби на
відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі.

Судами встановлено, що в матеріалах
справи відсутній документ про надання
згоди іпотеко держателем АКБ
«Правекс-Банк» на реєстрацію за
позивачем права власності на квартиру,
яка перебуває в іпотеці.

Згода іпотекодержателя вчиняти дії,
пов'язані зі зміною права власності на
предмет іпотеки відповідачу також не
надавалася.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

Таким чином, враховуючи зазначене вище,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що державним реєстратором прав
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області правомірно прийнято рішення
про відмову у державній реєстрації
права власності, оскільки наявна
заборона №5686945 від 19.09.2007 року
відчуження квартири відповідно до
іпотечного договору №1464.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки судові рішення першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно,
твердження касаційної скарги
зазначені висновки судів не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
р. та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 р. у справі за позовом №815/8024/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 236 - 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: /підписи/