Справа № 803/2115/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Справа № 803/2115/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача Грицюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Інспектора відділу державної
автомобільної інспекції з
обслуговування Луцького району ДАІ
УМВС України у Волинській області
Грицюка Олександра Васильовича про
визнання протиправним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним
позовом до Інспектора відділу
державної автомобільної інспекції з
обслуговування Луцького району ДАІ
УМВС України у Волинській області
Грицюка Олександра Васильовича (далі -
інспектор ВДАІ Грицюк О. В.) про
визнання протиправним та скасування
рішення.

З врахуванням уточнених в судовому
засіданні вимог просив визнати
протиправним та скасувати рішення
інспектора ВДАІ Грицюка О. В. №726 від 08
червня 2014 року у формі акту з
тимчасового затримання транспортного
засобу марки «Мерседес-Віто», 2005 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 в частині
визначення правових підстав огляду,
тимчасового затримання автомобіля та
доставлення його для зберігання на
спеціальний майданчик з зазначенням
відповідно до ст. 265-2 КУпАП та ст. 40 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
08.06.2014 року інспектором ВДАІ Грицюком О.
В. у зв'язку з ДТП було затримано та
доставлено на спеціальний майданчик
керований позивачем автомобіль марки
«Мерседес-Віто», 2005 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1.

Вважає рішення інспектора Грицюка О. В.
про тимчасове затримання автомобіля,
його транспортування та зберігання на
спеціальному майданчику в частині
визначення правових підстав огляду,
тимчасового затримання автомобіля та
доставлення його для зберігання на
спеціальний майданчик з зазначенням
відповідно до ст. 265-2 КУпАП та ст. 40 ЗУ
«Про виконавче провадження»
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки він не вчиняв
порушень визначених в ст. 265-2 КУпАП
кожне з яких є підставою для
тимчасового затримання транспортного
засобу працівником ДАІ. Крім того, він
не є боржником у виконавчому
провадженні, що могло б слугувати
самостійною підставою для затримання
автомобіля відповідно до ст. 40 ЗУ «Про
виконавче провадження». Ні він, ні
затриманий автомобіль в розшуку
органів ДВС не перебувають.

Тому позивач просив визнати
протиправним та скасувати рішення
інспектора Грицюка О. В. №726 від 08
червня 2014 року у формі акту з
тимчасового затримання транспортного
засобу марки «Мерседес-Віто», 2005 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 в частині
визначення правових підстав огляду,
тимчасового затримання автомобіля та
доставлення його для зберігання на
спеціальний майданчик з зазначенням
ст. 265-2 КУпАП та ст. 40 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві та просив їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, просив в його задоволенні
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 08.06.2014
року, о 12:45 год., керуючи транспортним
засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1
по вул. Перемоги в с. Полонка Луцького
району Волинської області, виїхав на
смугу зустрічного руху та скоїв
зіткнення з автомобілем марки «БМВ»
д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження, чим порушив вимоги п.п.1.5,
11.3 Правил дорожнього руху України.

За результатом ДТП слідчим СВ Луцького
РВ УМВС України у Волинській області
08.06.2014 року складено протокол огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди, в
якому зокрема вказано, з місця пригоди
вилучені автомобілі «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2
та «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1.

08.06.2014 року інспектором ВДАІ з
обслуговування Луцького району ДАІ
УМВС України у Волинській області
Грицюком О. В. у зв'язку з ДТП складено
акт №726 від 08.06.2014 року на підставі
якого затримано та доставлено на
спеціальний майданчик керований
позивачем автомобіль марки
«Мерседес-Віто», 2005 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1. Як слідує із
вказаного акту, огляд та тимчасове
затримання транспортного засобу
здійснено відповідно до ст. 265-2 КУпАП та
ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

17.06.2014 року інспектором ВДАІ Грицюком О.
В. складено висновок по результатах
проведення перевірки по факту ДТП, яка
мала місце 08.06.2014 року, пунктом 1 вважає
перевірку по факту ДТП припинити (за
відсутності кримінального
правопорушення), п.2 водія ОСОБА_4
притягнути до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 15.08.2014 року,
яка залишена без змін Постановою
апеляційного суду Волинської області
від 24.09.2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 400 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

З пункту 31 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року №8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
вбачається, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові спори про
скасування арешту на майно, який
накладено слідчим суддею або судом у
кримінальній справі в порядку,
передбаченому главою 17 Кримінального
процесуального кодексу України (далі -
КПК України). Також юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на такі ж спори й у випадках
нескасування такого арешту прокурором
у разі закриття провадження у справі
(частина третя статті 174 КПК України)
або судом у випадку виправдання
обвинуваченого чи закриття
кримінального провадження (частина
четверта статті 174 КПК України). Такі
спори підлягають розгляду в порядку
кримінального процесуального
судочинства.

В судовому засіданні відповідач
підтвердив, що на момент виїзду на
місце ДТП і складання оскаржуваного
акту він був переконаний, що по факту
ДТП буде кримінальне провадження,
оскільки огляд місця ДТП проводив не
він, а слідчий ОВС за участю прокурора і
був потерпілий в ДТП, якого доставили в
медичний заклад. Тому він склав
оскаржуваний акт огляду і затримання
транспортного засобу. Про те, що даний
факт ДТП не вносився до Єдиного реєстру
досудових розслідувань він дізнався
значно пізніше.

Також в судовому засіданні
досліджувалась адміністративна справа
№161/12023/14-п про притягнення ОСОБА_4 за ст.
124 КУпАП, яка витребовувалась з
Луцького міськрайонного суду. В
оглянутих матеріалах даної справи акт
огляду та затримання транспортного
засобу №726 від 08.06.2014 року, як і будь-які
дані, що він досліджувався судами при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення - відсутні. Також є
відсутнім посилання на оскаржуваний
акт, як складову частину протоколу
огляду місця ДТП від 08.06.2014 року, що
складався слідчим ОВС.

Таким чином, оскільки дана подія (ДТП)
не була внесена до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, за відсутності
кримінального правопорушення,
оскаржуваний акт №726 від 08 червня 2014
року при розгляді питання про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності
судами не досліджувався із-за його
відсутності в цій адміністративній
справі, тому даний позов підсудний
Волинському окружному
адміністративному суду.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність рішення (акту) №726 від 08
червня 2014 року в частині визначення
правових підстав огляду, тимчасового
затримання автомобіля та доставлення
його для зберігання на спеціальний
майданчик відповідно до ст. 265-2 КУпАП та
ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із пунктами 1, 2 Положення про ДАІ
МВС, затвердженого постановою КМУ від
14.04.1997 року № 341 (з наступними змінами
та доповненнями), Державтоінспекція є
головним органом, на який покладається
забезпечення безпеки дорожнього руху в
Україні, що входить до системи органів
МВС. До складу Державтоінспекції
входять департамент Державтоінспекції
МВС, управління (відділи)
Державтоінспекції головних управлінь,
управлінь МВС України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, Центр безпеки
дорожнього руху та автоматизованих
систем, спеціальний підрозділ
дорожньо-патрульної служби особливого
призначення при департаменті
Державтоінспекції МВС, відділи
(відділення) Державтоінспекції міських
і районних органів внутрішніх справ,
підрозділи дорожньо-патрульної служби
та реєстраційно-екзаменаційної роботи.
Державтоінспекція у своїй діяльності
керується Конституцією України,
законами України, постановами
Верховної Ради України, указами і
розпорядженнями Президента України,
декретами, постановами і
розпорядженнями КМУ, цим Положенням,
нормативними актами МВС. Як
передбачено підпунктом 14 пункту 5 цього
ж Положення, підрозділи
Державтоінспекції мають права,
передбачені Законами України «Про
міліцію», «Про дорожній рух», «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
іншими нормативно-правовими актами, що
регулюють їх діяльність. Зокрема,
працівники Державтоінспекції під час
виконання службових обов'язків мають
право у випадках, передбачених
законодавством, затримувати
транспортні засоби і доставляти їх, у
тому числі з використанням спеціальних
транспортних засобів, на спеціальні
майданчики чи стоянки
Державтоінспекції для тимчасового
зберігання.

Частиною другою статті 52-1 Закону
України «Про дорожній рух» від 30.06.1993
року № 3353-ХІІ (з наступними змінами та
доповненнями) передбачено, що
Державтоінспекція МВС України також
здійснює контроль за правомірністю
експлуатації транспортних засобів на
вулично-дорожній мережі, виконанням
установлених КМУ правил паркування
транспортних засобів, а у випадках та
порядку, визначених законом, тимчасово
затримує і доставляє транспортний
засіб, у тому числі з використанням
спеціальних транспортних засобів (коли
розміщення затриманого транспортного
засобу суттєво перешкоджає дорожньому
руху), на спеціальні майданчики чи
стоянки для тимчасового зберігання,
відповідно до закону тимчасово вилучає
посвідчення водія, а також ліцензійну
картку на транспортний засіб.

Згідно із пунктами 2, 10 Порядку
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках, затвердженого
постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1102 (з
наступними змінами та доповненнями)
тимчасове затримання транспортного
засобу уповноваженою особою
Державтоінспекції проводиться у
випадках, передбачених статтею 265-2
КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо
усунути причину затримання на місці
виявлення адміністративного
правопорушення, і передбачає примусове
припинення використання такого
транспортного засобу шляхом його
блокування за допомогою технічних
пристроїв або доставлення на
спеціальний майданчик чи стоянку, якщо
транспортний засіб створює значні
перешкоди дорожньому руху. У разі
виявлення транспортного засобу
боржника, оголошеного в розшук
відповідно до статті 40 Закону України
«Про виконавче провадження»,
уповноважена особа Державтоінспекції
негайно тимчасово затримує такий
транспортний засіб та доставляє на
спеціальний майданчик чи стоянку.
Транспортний засіб може бути тимчасово
затриманий на строк до вирішення
справи про адміністративне
правопорушення, але не більш як на три
дні з дати такого затримання. Строк
затримання транспортного засобу
обчислюється з моменту складення
протоколу про адміністративне
правопорушення або акта огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу, а строк зберігання - з моменту
доставлення транспортного засобу на
спеціальний майданчик чи стоянку.

Як передбачено пунктом 6.1.9 Інструкції з
питань діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111
(зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 26.06.2009 року № 576/16592), працівник
підрозділу ДПС під час несення служби
зобов'язаний виявляти й затримувати
транспортні засоби, що перебувають у
розшуку або використовуються в
протиправних цілях, та водіїв, що
зникли з місця скоєння ДТП, а
підпунктом 15.1.2 пункту 15.1 цієї ж
Інструкції визначено, що при порушенні
учасником дорожнього руху ПДР
працівник підрозділу ДПС проводить
заходи по тимчасовому затриманню
транспортного засобу, у випадках,
передбачених чинним законодавством,
шляхом його блокування за допомогою
технічних пристроїв або доставлення на
спеціальний майданчик чи стоянку
Державтоінспекції МВС.

Згідно ст. 265-2 КУпАП у разі наявності
підстав вважати, що водієм вчинено
порушення, передбачені частинами
першою, другою, третьою, четвертою,
шостою і сьомою статті 121, статтями 121-1,
122-5, 126, частинами першою, другою,
третьою і четвертою статті 130, статтями
132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник
відповідного підрозділу МВС України,
що забезпечує безпеку дорожнього руху,
тимчасово затримує транспортний засіб
шляхом блокування або доставляє його
для зберігання на спеціальний
майданчик чи стоянку (якщо розміщення
затриманого транспортного засобу
суттєво перешкоджає дорожньому руху), в
тому числі за допомогою спеціального
автомобіля - евакуатора. Про тимчасове
затримання робиться відповідний запис
у протоколі про адміністративне
правопорушення.

Як вбачається з справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_4 було складено
адміністративний протокол за ст. 124
КУпАП, тому підстав для затримання
автомобіля відповідно до ст. 265-2 КУпАП у
відповідача не було.

Відповідно до частин 1, 2 статті 167
Кримінально-процесуального кодексу
України тимчасовим вилученням майна є
фактичне позбавлення підозрюваного
або осіб, у володінні яких перебуває
зазначене у частині другій цієї статті
майно, можливості володіти,
користуватися та розпоряджатися
певним майном до вирішення питання про
арешт майна або його повернення. 2.
Тимчасово вилученим може бути майно у
вигляді речей, документів, грошей тощо,
щодо яких є достатні підстави вважати,
що вони: 1) підшукані, виготовлені,
пристосовані чи використані як засоби
чи знаряддя вчинення кримінального
правопорушення та (або) зберегли на
собі його сліди; 2) призначалися
(використовувалися) для схиляння особи
до вчинення кримінального
правопорушення, фінансування та/або
матеріального забезпечення
кримінального правопорушення або
винагороди за його вчинення; 3) є
предметом кримінального
правопорушення, у тому числі
пов'язаного з їх незаконним обігом; 4)
одержані внаслідок вчинення
кримінального правопорушення та/або є
доходами від них, а також майно, в яке їх
було повністю або частково
перетворено.

Згідно ст. 168 КПК України тимчасово
вилучити майно може кожен, хто законно
затримав особу в порядку,
передбаченому статтями 207, 208 цього
Кодексу. Кожна особа, яка здійснила
законне затримання, зобов'язана
одночасно із доставленням затриманої
особи до слідчого, прокурора, іншої
уповноваженої службової особи
передати їй тимчасово вилучене майно.
Факт передання тимчасово вилученого
майна засвідчується протоколом.

В судовому засіданні відповідач
вказав, що підставою для затримання
транспортного засобу «Мерседес-Віто»
було зазначення слідчим СВ Луцького РВ
УМВС України у Волинській області про
його вилучення в ході огляду місця ДТП,
про що зазначено у протоколі огляду від
08.06.2014 року.

Однак правові підстави огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу безпосередньо впливають на
джерело фінансування витрат,
пов'язаних із зберіганням вилученого
майна. Такі витрати, у випадку
тимчасового вилучення майна на
підставі ст. ст. 167, 168 КПК України,
здійснюються за рахунок коштів
державного бюджету, а у випадку
затримання транспортного засобу
відповідно до ст. 265-2 КУпАП, або ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження» - стягуються з особи,
винної у вчиненні адміністративних
правопорушень, передбачених у ст. 265-2
КУпАП.

З досліджених судом рахунків №726 та
№726Н від 24.06.2014 року вбачається, що за
доставу та зберігання автомобіля
«Мерседес-Віто» номерний знак НОМЕР_1
було сплачено позивачем відповідно 720
грн. та 1248 грн. А з оглянутого дозволу на
отримання транспортного засобу
вбачається, що позивачу 29.06.2014 року
повернуто автомобіль зі
штраф-площадки.

З урахуванням встановлених обставин
справи та наведених норм чинного
законодавства України, суд приходить
до висновку, що рішення інспектора
Грицюка О. В. №726 від 08 червня 2014 року у
формі акту з тимчасового затримання
транспортного засобу марки
«Мерседес-Віто», 2005 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1 в частині
визначення правових підстав огляду,
тимчасового затримання автомобіля та
доставлення його для зберігання на
спеціальний майданчик з зазначенням
ст. 265-2 КУпАП та ст. 40 ЗУ «Про виконавче
провадження» є протиправним, оскільки
суду не надано будь-яких доказів того,
що вказаний транспортний засіб на
момент затримання перебував у розшуку.
Крім того, не надано суду доказів і
того, що існували будь-які інші правові
підстави для затримання вказаного
транспортного засобу (зокрема,
вчинення адміністративного
правопорушення, оголошення в розшук
відповідно до статті 40 Закону України
«Про виконавче провадження»,
використання транспортного засобу в
протиправних цілях, зникнення з місця
скоєння ДТП тощо).

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, суб'єкт владних
повноважень, неправомірно склав акт
огляду та затримання транспортного
засобу ОСОБА_4 та не надав суду
обґрунтованих доказів щодо
правомірності свого рішення.

Як визначено частиною третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, перевіривши рішення інспектора
Грицюка О. В. №726 від 08 червня 2014 року,
суд приходить до висновку, що воно не
відповідає вимогам частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України та винесене не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, тому суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення у повному обсязі шляхом
визнання протиправним та скасування
рішення інспектора Грицюка О. В. №726 від
08 червня 2014 року у формі акту огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу марки «Мерседес-Віто», 2005 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 в частині
визначення правових підстав огляду,
тимчасового затримання автомобіля та
доставлення його для зберігання на
спеціальний майданчик з зазначенням
ст. 265-2 КУпАП та ст. 40 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі статті 265-2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, статтей 167, 168
Кримінально-процесуального кодексу
України, статті 52-1 Закону України «Про
дорожній рух», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення інспектора відділу державної
автомобільної інспекції з
обслуговування Луцького району ДАІ
УМВС України у Волинській області
Грицюка Олександра Васильовича №726 від
08 червня 2014 року у формі акту огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу марки «Мерседес-Віто», 2005 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 в частині
визначення правових підстав огляду,
тимчасового затримання автомобіля та
доставлення його для зберігання на
спеціальний майданчик з зазначенням
відповідно до ст. 265-2 КУпАП та ст. 40 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 10
листопада 2014 року. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич