Справа № К/9991/24781/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/24781/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Дніпродзержинський
коксохімічний завод» на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року у справі №А28-713/07 за позовом
заступника Дніпродзержинського
міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Дніпропетровській області до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Дніпродзержинський
коксохімічний завод», третя особа -
Державне управління екології та
природних ресурсів Дніпропетровської
області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2007 року заступник
Дніпродзержинського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області звернувся з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Дніпродзержинський
коксохімічний завод», третя особа -
Державне управління екології та
природних ресурсів Дніпропетровської
області про стягнення коштів у розмірі
1 355 381,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач в порушення приписів статті
11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» здійснював
діяльність без дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел, чим
заподіяв державі збитки у розмірі 1 355
381,80 грн.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 15 лютого
2008 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2012 року постанову суду
першої інстанції скасовано, позов
задоволено. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ
Дніпродзержинський коксохімічний
завод» на користь Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області збитки,
заподіяні державі внаслідок
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, у сумі 1 355
381,80 грн.

Не погоджуючись з постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року, Публічне акціонерне товариство
«ЄВРАЗ Дніпродзержинський
коксохімічний завод» звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, та залишити в силі судове
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначеного судового рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 01.03.2007 р. по
30.03.2007 р. посадовими особами Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в
Дніпропетровській області було
проведено планову перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ВАТ «Дніпродзержинський
КХЗ» у 2206-2007 роках, за результатами якої
складений Акт.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення статті 11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря» -
здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря від
стаціонарних джерел без отримання
відповідного дозволу. Акт був
підписаний представником відповідача
без зауважень. Збитки, завдані державі
внаслідок наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, склали 1 355 381,80 грн.

26 квітня 2007 року позивачем за
результатами перевірки було ухвалено
постанову про притягнення посадової
особи відповідача до адміністративної
відповідальності, передбаченої за
здійснення діяльності за відсутності
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря. Постанова не
оскаржувалася та набрала законної
сили.

09 січня 2008 року відповідачу було видано
новий дозвіл на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря № -96.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність ознак вини у діях
відповідача, оскільки останній вчасно
звернувся із заявою про видачу йому
дозволу, який не був виданий з причин,
незалежних від нього.

Натомість, суд апеляційної інстанції
скасував рішення суду першої інстанції
та задовольнив позовні вимоги з
підстав доведеності вчинення
відповідачем порушення статті 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
обґрунтованим висновок суду
апеляційного інстанції про
задоволення позову, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) нагляд за додержанням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
здійснює Генеральний прокурор України
та підпорядковані йому органи
прокуратури. При здійсненні нагляду
органи прокуратури застосовують
надані їм законодавством України
права, включаючи звернення до судів з
позовами про відшкодування шкоди,
заподіяної в результаті порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
та про припинення екологічно
небезпечної діяльності.

Згідно з п.6 ч.2 ст.20 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції, чинній на
момент звернення до суду) при виявленні
порушень закону прокурор або його
заступник у межах своєї компетенції
мають право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.

В силу статті 16 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) спеціально
уповноваженими державними органами
управління в галузі охорони
навколишнього природного середовища і
використання природних ресурсів у
республіці є спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів,
його органи на місцях та інші державні
органи, до компетенції яких
законодавством України та Автономної
Республіки Крим віднесено здійснення
зазначених функцій.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1
частини 4 Положення про Державну
екологічну інспекцію в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища № 548 від 19.12.2006 року,
Інспекція відповідно до покладених на
неї завдань здійснює державний
контроль за додержанням вимог
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
раціональне використання, відтворення
та охорону природних ресурсів,
екологічну та в межах своєї
компетенції радіаційну безпеку, у
сфері поводження з відходами (крім
поводження з радіоактивними
відходами), небезпечними хімічними
речовинами, пестицидами та
агрохімікатами місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування в частині здійснення
делегованих їм повноважень органами
виконавчої влади, суб'єктами
господарювання, фізичними особами.

Пунктом 5 частини 5 Положення
передбачено, що Інспекція має право,
зокрема, перевіряти документи на право
спеціального використання природних
ресурсів (ліцензії, дозволи).

Порядок здійснення викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
визначено статтею 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря».

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону, викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися після отримання
дозволу, який видається територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів
за погодженням із територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань охорони здоров'я.

Згідно з частиною 4 статті 68 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» підприємства,
установи, організації та громадяни
зобов'язані відшкодовувати шкоду,
заподіяну ними внаслідок порушення про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря № 122003 від 25.12.1998р., на підставі
якого відповідач здійснював свою
діяльність, втратив чинність 01.01.2007 р.,
що підтверджується листом позивача
№3620-10-1 від 17.09.2007р. та численними
приписами про продовження дії
вказаного дозволу.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання скаржника
на те, що неотримання ним дозволу на
викиди відбулося не з вини відповідача,
а склалося за обставинами об'єктивного
характеру, оскільки не спростовують
факту порушення ПАТ «ЄВРАЗ
Дніпродзержинський коксохімічний
завод» приписів статті 11 Закону
№ 2707-ХІІ, тобто здійснення
діяльності без наявності дозволу.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком апеляційного
суду, що позивач здійснював
експлуатацію стаціонарного джерела
забруднення атмосферного повітря без
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря, що є порушенням
ст. 11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря».

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ
Дніпродзержинський коксохімічний
завод» відхилити, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: