Справа № 816/3243/14
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року м.
ПолтаваСправа № 816/3243/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Панькіної А.С.,

представників відповідача - Гриценка
Ю.В., Шичкіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2014 року Приватне підприємство
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" /надалі - позивач;
ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ"/ звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області /надалі -
відповідач; ДПІ у м. Полтаві/ про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.04.2014 № .

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення є акт від 15.04.2014
№ 2430/16-01-22-01-09/36903458 про результати
планової виїзної документальної
перевірки ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2013 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2013 р. Вважає помилковими висновки
акту перевірки від 15.04.2014 №
2430/16-01-22-01-09/36903458 про порушення п.п.135.5.4,
п. 135.5, ст. 135, п.п. 138.10.3, п. 138.10, ст. 138, п.п.
139.1.9, п. 139.1, ст. 139 Податкового кодексу
України. Зазначає, під час проведення
перевірки відповідачу надані у повному
обсязі наявні первинні бухгалтерські
та податкові документи, що
підтверджують факт здійснення
господарської діяльності підприємства
за перевіряємий період. Вказує, що ПП
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" навіть з
урахуванням завищення валових витрат
на збут, визначених в акті перевірки на
суму 58607 грн., при визначенні об'єкта
оподаткування за 2012 рік в декларації з
податку на прибуток підприємства
завищено об'єкт оподаткування на суму
279093 грн. Пояснює, що перевіряючим при
визначенні сум розбіжностей з податку
на прибуток взята до уваги інформація з
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012-2013 роки, а не
фактичні дані бухгалтерського та
податкового обліку підприємства.

11 вересня 2014 року до суду надійшли
письмові заперечення, в яких на
підтвердження правомірності
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідач
посилається на висновки планової
виїзної документальної перевірки ПП
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2013 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2013 р., оформленої актом від 15.04.2014 №
2430/16-01-22-01-09/36903458. Зазначає, що
перевіркою встановлено, що у позивача
перед ФОП ОСОБА_3 рахується безнадійна
кредиторська заборгованість в сумі 45000
грн., що виникла у 2 кварталі 2010 року. У
порушення вимог Податкового кодексу
України вказана кредиторська
заборгованість не включена позивачем
до складу інших доходів декларації з
податку на прибуток підприємства за 2013
рік. Зазначає, що позивачем не
здійснювалося придбання або
реалізація товару, транспортування
якого відбувалося по маршруту,
зазначеному в актах здачі-приймання
робіт (послуг), складених на виконання
договору перевезення № 2 від 05.01.2012,
укладеного з ФОП ОСОБА_4

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення
представників відповідача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ПП
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ", ідентифікаційний
код 36903458, є юридичною особою, взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 19.01.2010 за № 52359,
станом на час проведення перевірки
перебувало на обліку в ДПІ у м. Полтаві.

У термін з 19.03.2014 по 08.04.2014 посадовими
особами ДПІ у м. Полтаві проведено
планову виїзну документальну
перевірку ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2013 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 р. по
31.12.2013 р., за результатами якої складено
акт від 15.04.2014 року № 2430/16-01-22-01-09/36903458
/том 1 а.с. 139-154/.

За висновками перевірки, зокрема,
встановлено порушення п.п.135.5.4, п. 135.5,
ст. 135, п.п. 138.10.3, п. 138.10, ст. 138, п.п. 139.1.9, п.
139.1, ст. 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток за перевіряємий
період на загальну суму 20858 грн., у тому
числі: за 3 квартал 2012 року в сумі 5772
грн.; за 4 квартал 2012 року в сумі 6536 грн.,
за 2013 рік в сумі 8550 грн. /том 1 а.с. 152/.

Так, перевіркою встановлено, що
відповідно до регістрів
бухгалтерського обліку, а саме:
головних книг за 2012 р. та 2013 р., журналу
ордеру по рахунку 685 "Розрахунки з
іншими кредиторами" за 2012 р. та 2013 р.
встановлено, що на підприємстві по
кредиту рахунку 685 "Розрахунки з іншими
кредиторами" перед ФОП ОСОБА_3
рахується безнадійна кредиторська
заборгованість в сумі 45000 грн., яка
виникла у ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" перед
ФОП ОСОБА_3 за надані ним юридичні
послуги у 2 кварталі 2010 року та станом
на 31.12.2013 є непогашеною. 19.10.2011 припинена
реєстрація ФОП ОСОБА_3 в органах
державної реєстрації та 20.11.2011 ФОП
ОСОБА_3 знятий з обліку в ДПІ за місцем
реєстрації. Однак, безнадійна
кредиторська заборгованість в сумі 45000
грн. не включена позивачем до інших
доходів у декларації з податку на
прибуток підприємства за 2013 рік.

Крім того, перевіркою встановлено, що
позивачем було завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування на загальну суму 58607 грн.
47 коп., у тому числі по періодах: 3
квартал 2012 р. в сумі 27483 грн. 32 коп. та 4
квартал 2012 р. в сумі 31124 грн. 15 коп. по
господарських операціях з ФОП ОСОБА_4
Зокрема, позивач не здійснював
придбання або реалізацію товару,
транспортування якого би відбувалося
по маршруту, зазначеному в актах
здачі-приймання робіт (послуг), перелік
яких зазначено у акті перевірки /том 1
а.с. 142/, складених на виконання договору
перевезення № 2 від 05.01.2012, укладеного з
ФОП ОСОБА_4

30.04.2014 ДПІ у м. Полтаві на підставі
акту перевірки від 15.04.2014 №
2430/16-01-22-01-09/36903458 винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким ПП
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на прибуток приватних
підприємств" в загальному розмірі 26072
грн. 50 коп., у тому числі: за основним
платежем - в сумі 20858 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - в
сумі 5214 грн. 50 коп. /том 1 а.с. 37/.

Позивач оскаржив дане податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
08.07.2014 № 1398/10/16-31-10-04-12 податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
№ від 30.04.2014 залишено без змін, а
скаргу ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" без
задоволення /том 1 а.с. 39-46/.

Рішенням Державної фіскальної служби
України від 31.07.2014 № 679/6/99-99-10-01-15
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
№ від 30.04.2014 та рішення, прийняте
за розглядом первинної скарги, а скаргу
позивача - без задоволення /том 1 а.с.
47-55/.

Позивач не погодився з податковим
повідомленням-рішенням від 30.04.2014 №
, у зв'язку з чим звернувся до суду
з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України /у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин/ безнадійна
заборгованість - заборгованість, що
відповідає одній з таких ознак: а)
заборгованість за зобов'язаннями, щодо
яких минув строк позовної давності; б)
прострочена заборгованість, що не
погашена внаслідок недостатності
майна фізичної особи, за умови, що дії
кредитора, спрямовані на примусове
стягнення майна боржника, не призвели
до повного погашення заборгованості; в)
заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка
виявилася непогашеною внаслідок
недостатності коштів, одержаних після
звернення кредитором стягнення на
заставлене майно відповідно до закону
та договору, за умови, що інші дії
кредитора щодо примусового стягнення
іншого майна позичальника, визначені
нормативно-правовими актами, не
призвели до повного покриття
заборгованості; ґ) заборгованість,
стягнення якої стало неможливим у
зв'язку з дією обставин непереборної
сили, стихійного лиха (форс-мажорних
обставин), підтверджених у порядку,
передбаченому законодавством; д)
прострочена заборгованість померлих
фізичних осіб, а також осіб, які у
судовому порядку визнані безвісно
відсутніми, недієздатними або
оголошені померлими, а також
прострочена заборгованість фізичних
осіб, засуджених до позбавлення волі;

Підпунктом 14.1.257 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
передбачено, що безповоротна фінансова
допомога - це: сума коштів, передана
платнику податків згідно з договорами
дарування, іншими подібними договорами
або без укладення таких договорів; сума
безнадійної заборгованості,
відшкодована кредитору позичальником
після списання такої безнадійної
заборгованості; сума заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності; основна сума кредиту або
депозиту, що надані платнику податків
без встановлення строків повернення
такої основної суми, за винятком
кредитів, наданих під безстрокові
облігації, та депозитів до запитання у
банківських установах, а також сума
процентів, нарахованих на таку основну
суму, але не сплачених (списаних); сума
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Відповідно до пункту 135.1 ст. 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України
встановлено, що інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Враховуючи викладене, якщо сума
кредиторської заборгованості платника
податку за отримані, але неоплачені
товари (роботи, послуги) або отримані,
але неоплачені основні засоби
(нематеріальні активи) залишилася
нестягнутою після закінчення терміну
позовної давності, то у податковому
періоді, на який припадає закінчення
терміну позовної давності, платник
податку повинен всю суму такої
непогашеної кредиторської
заборгованості, тобто з урахуванням
податку на додану вартість, включити до
складу доходів, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування.

Перевіркою встановлено та
зафіксовано в акті перевірки, що
відповідно до регістрів
бухгалтерського обліку, а саме:
головних книг за 2012 р. та 2013 р., журналу
ордеру по рахунку 685 "Розрахунки з
іншими кредиторами" за 2012 р. та 2013 р.
встановлено, що на підприємстві по
кредиту рахунку 685 "Розрахунки з іншими
кредиторами" перед ФОП ОСОБА_3
рахується безнадійна кредиторська
заборгованість в сумі 45000 грн., яка
виникла у ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" перед
ФОП ОСОБА_3 за надані ним юридичні
послуги у 2 кварталі 2010 року /том 1 а.с.
141/.

Факт виникнення кредиторської
заборгованості за юридичні послуги у
позивача перед ФОП ОСОБА_3 у 2 кварталі
2010 року на суму 45000 грн. не
спростовується позивачем та
підтверджується копіями журналів -
ордерів і відомостей по рахунку 685
"Розрахунки з іншими кредиторами" /том 1
а.с. 166-169/, журналом-ордером і відомістю
по рахунку 6851 "Розрахунки з іншими
кредиторами " за 2012 рік /том 2 а.с. 96/,
копією оборотів по рахунку 6851 за 2013 рік
/том 1 а.с. 170, том 2 а.с. 91/ та додатком № 4
до акту ДПІ у м. Полтаві від 07.07.2012 №
1819/22-5/36903458 /том 2 а.с. 128/.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу
України передбачено, що загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Крім того, підприємницька
діяльність ФОП ОСОБА_3 припинена 19.10.2011,
що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців /том 1 а.с.
131-132/, що також унеможливлює стягнення
вказаної заборгованості.

Таким чином, сума кредиторської
заборгованості позивача перед ФОП
ОСОБА_3 в розмірі 45000 грн., яка виникла
у 2 кварталі 2010 року, та залишилася
нестягнутою після закінчення терміну
позовної давності, підлягає включенню
до складу доходів позивача, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування.

Відтак, суд погоджується з
висновком ДПІ у м. Полтаві про
порушення позивачем п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.
135 Податкового кодексу України,
внаслідок чого ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ"
занижено дохід на суму 45000 грн. у
декларації на прибуток підприємства за
2013 рік.

Згідно з п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно із статтею 134 Податкового
кодексу України /у редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин/
у цьому розділі об'єктом оподаткування
є: прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку;

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України визначено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.4 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
інших витрат включаються витрати на
збут, які включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг: а) витрати на
пакувальні матеріали для затарювання
товарів на складах готової продукції;
б) витрати на ремонт тари; в) оплата
праці та комісійні винагороди
продавцям, торговим агентам та
працівникам підрозділів, що
забезпечують збут; г) витрати на
рекламу та дослідження ринку
(маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів; ґ) витрати на
відрядження працівників, зайнятих
збутом; д) витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона); е)
витрати на транспортування, перевалку
і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки; є) витрати
на гарантійний ремонт і гарантійне
обслуговування; ж) витрати на
транспортування готової продукції
(товарів) між складами підрозділів
підприємства; з) інші витрати, пов'язані
зі збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг.

Згідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

З огляду на вимоги наведених
правових норм, підставою для зменшення
платником податків об'єкту
оподаткування на суму витрат з
придбання (виготовлення) товарів
(послуг) є витрати платника податку,
визначені на підставі первинних
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку, та
здійснені для провадження
господарської діяльності платника
податку.

Судом встановлено, що 05.01.2012 між
ФОП ОСОБА_4 /перевізник/ та ПП
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" /замовник/
укладено договір № 2 /том 1 а.с. 179/,
умовами якого передбачено, що даний
договір регулює взаємовідносини, які
виникають між сторонами при
перевезенні вантажу автомобільним
транспортом. Відповідно до п. 2.1
договору перевізник зобов'язується
надати замовнику водія з автомобілем
марки DAF 95XF 430, здатним до перевезення
вантажів; забезпечити доставку вантажу
до пункту призначення, який вказаний
замовником, та нести відповідальність
за збереження вантажу при його
транспортуванні.

Замовник зобов'язується підготовити
вантаж до транспортування та оплатити
транспортні послуги згідно акту
виконаних робіт протягом 3-х
банківських днів з дати отримання
рахунку п. 3.4 /п. 2.2 договору/. Згідно п. 5.2
договору договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє протягом одного року, з моменту
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором.

Листом ПП "ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" № 15 від
22.04.2014 до перевірки надано акти
здачі-приймання робіт (послуг) № ОУ-0000186
від 04.07.2012, № ОУ-0000194 від 10.07.2012, № ОУ -0000240
від 06.08.2012, № ОУ-0000254 від 20.08.2012, № ОУ-0000367
від 12.10.2012, № ОУ-0000369 від 12.10.2012, № ОУ-0000470
від 03.11.2012, № ОУ-0000473 від 06.11.2012, № ОУ-0000465
від 13.11.2012, № ОУ-0000487 від 20.11.2012, перелік
яких наведено у таблиці на сторінці 8
акту перевірки /том 1 а.с. 142/ та копії
яких наявні у матеріалах справи /том 1
а.с. 156-165/.

У зазначених вище актах
здачі-приймання робіт (послуг)
зазначено про здачу-прийняття
автопослуг за певними маршрутами.

Представником позивача у письмових
поясненнях від 06.10.2014 /том 1 а.с. 172/
зазначено, що для ведення
фінансово-господарської діяльності
позивач отримує послуги з вантажних
перевезень від ФОП ОСОБА_4 на підставі
договору № 2 від 05.01.2012 при здійсненні
купівлі та продажу паливно-мастильних
матеріалів.

Єдиний порядок організації та
виконання робіт, пов'язаних з
прийманням, транспортуванням,
зберіганням, відпуском та обліком
товарної нафти (далі - нафта) і
нафтопродуктів встановлений
Інструкцією про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку, Державного
комітету з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
20.05.2008 року № 281/171/578/155 (надалі
-Інструкція).

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими
для всіх суб'єктів господарювання
(підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб - підприємців), що
займаються хоча б одним з таких видів
економічної діяльності, як закупівля,
транспортування, зберігання і
реалізація нафти і нафтопродуктів на
території України (далі - підприємства).

Відповідно до пунктів 7.5.6 -7.5.8
Інструкції відпуск нафти і
нафтопродуктів до мір повної місткості
та нафтопродуктів, розфасованих до
тари, оформлюється ТТН у чотирьох
примірниках, з яких: перший -
залишається у товарного оператора
вантажовідправника і є первинним
документом складського обліку з
подальшим здаванням до бухгалтерської
служби підприємства; другий -
використовується водієм як перепустка
під час виїзду з підприємства, а після
виїзду - залишається в охорони
підприємства з подальшим здаванням до
бухгалтерської служби підприємства;
третій та четвертий - засвідчені
підписом представника
вантажоодержувача та відміткою про час
виїзду з підприємства - передаються
перевізнику. При цьому третій
примірник є супровідним документом
вантажу і після його здавання
передається вантажоодержувачу.
Четвертий примірник передається
експедитору (водію) і є підставою для
обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є
документами суворої звітності.

ТТН на вивезення нафти або
нафтопродуктів автотранспортом
вантажоодержувача оформлюється на
підставі довіреності
вантажоодержувача, а під час
постачання вантажовідправником - на
підставі подорожнього листа
автотранспортного підприємства.

Відпуск нафти або нафтопродуктів
здійснюється в день оформлення ТТН за
наявності усіх її примірників.

У ТТН оператор зазначає номер
резервуара, з якого відпущено нафту або
нафтопродукт, розписується в ній і здає
для оформлення. У ТТН зазначаються
найменування, марка та вид нафти або
нафтопродукту, об'єм, маса, густина і
температура, за якої визначалась
густина, а також дата і час виїзду
автоцистерни з підприємства.

При цьому, форма
товарно-транспортної накладної № 1-ТТН
(нафтопродукт) є додатком № 3 до
Інструкції.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Разом з тим, позивачем не надано до
перевірки та до суду
товарно-транспортних накладних на
підтвердження перевезення
нафтопродуктів.

Позивачем також не надано
будь-яких інших доказів придбання або
реалізації товару, транспортування
якого мало відбутися за маршрутами,
зазначеними у даних актах
здачі-приймання робіт (послуг).

Надані позивачем копії
товарно-транспортних накладних жодним
чином не підтверджують перевезення
паливо-мастильних матеріалів за
маршрутами, що зазначені у вказаних
вище актах здачі-приймання робіт
(послуг).

Натомість, згідно акту
здачі-приймання робіт (послуг) № ОУ-0000194
від 10.07.2012 перевезення мало
здійснюватися за маршрутом: Полтава -
Макіївка Луганська область -Полтава
/том 1 а.с. 157/, а згідно наданої
товарно-транспортної накладної за
10.07.2012 перевезення ФОП ОСОБА_4
здійснювалося за маршрутом: Полтава -
Київ /том 2 а.с. 70/. Згідно акту
здачі-приймання робіт (послуг) № ОУ-0000254
від 20.08.2012 перевезення мало
здійснюватися за маршрутом: Полтава -
Макіївка Луганська область - Полтава
/том 1 а.с. 159/, а згідно наданої
товарно-транспортної накладної за
20.08.2012 перевезення ФОП ОСОБА_4
здійснювалося за маршрутом: Полтава -
Дніпродзержинськ /том 2 а.с. 74/.

Суд зазначає, що відповідно до
положень підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу, як кваліфікуюча
ознака господарської діяльності,
кореспондує з вимогою щодо наявності
розумної економічної причини (ділової
мети) під час здійснення господарської
діяльності. Оскільки господарська
діяльність складається із сукупності
господарських операцій платника
податку (які є формою здійснення
господарської діяльності), то розумна
економічна причина має бути наявною в
кожній господарській операції. Лише в
такому разі та чи інша операція може
вважатися вчиненою в межах
господарської діяльності платника
податків. І лише за таких умов платник
податків має право на врахування у
податковому обліку наслідків
відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські
операції, здійснені за наявності
розумних економічних причин (ділової
мети) є такими, що вчинені в межах
господарської діяльності.

Даного висновку суд дійшов з огляду на
положення підпункту 14.1.231 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
відповідно до якого розумна економічна
причина (ділова мета) - причина, яка може
бути наявна лише за умови, що платник
податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної
економічної причини (ділової мети)
передбачає обов'язкову спрямованість
будь-якої операції платника податків
на отримання позитивного економічного
ефекту. Із загального розуміння
характеру економічної діяльності
можна дійти висновку, що економічний
ефект - це приріст (збереження) активів
платника податків та/або їх вартості, а
так само створення умов для такого
приросту (збереження) в майбутньому.

Таким чином, з визначеного у
Податковому кодексі України поняття
ділової мети випливає, що обов'язково
повинен бути намір платника податків
отримати відповідний економічний
ефект, тобто господарська операція (за
умови досягнення поставлених завдань)
має передбачати можливість приросту
або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена
розумними економічними причинами
(позбавлена ділової мети), то такі
операції не є вчиненими в межах
господарської діяльності, а відтак, їх
наслідки не можуть бути відображені в
податковому обліку.

Позивачем не надано доказів
використання автопослуг, прийняття
яких оформлено актами здачі-приймання
робіт (послуг) № ОУ-0000186 від 04.07.2012, №
ОУ-0000194 від 10.07.2012, № ОУ -0000240 від 06.08.2012, №
ОУ-0000254 від 20.08.2012, № ОУ-0000367 від 12.10.2012, №
ОУ-0000369 від 12.10.2012, № ОУ-0000470 від 03.11.2012, №
ОУ-0000473 від 06.11.2012, № ОУ-0000465 від 13.11.2012, №
ОУ-0000487 від 20.11.2012, у власній
господарській діяльності, хоча ухвалою
суду від 14.10.2014 суд витребував від
позивача такі докази.

Доводи позивача про те, що витрати на
придбання послуг з перевезення
включалися до складу собівартості
продукції, а не до складу витрат на
збут не спростовують висновків
перевірки, оскільки за приписами п. 138.1
ст. 138 Податкового кодексу України при
обчисленні об'єкта оподаткування
враховуються витрати операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті, що у свою чергу включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Крім того, як вбачається з журналів -
ордерів та відомостей по рахунку 685
"Розрахунки з іншими кредиторами" за
07.2012, 08.2012, 10.2012, 11.2012, копії яких наявні у
матеріалах справи /том 1 а.с. 166-169/,
позивачем відносилися витрати по ФОП
ОСОБА_4 як на рах. 23 "Товари", так і на рах.
93 "Витрати на збут". При цьому, у
листопаді 2012 позивач відносив витрати
по ФОП ОСОБА_4 виключно на рах. 93
"Витрати на збут" /том 1 а.с. 169/.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відтак, доводи позивача про те, що
навіть з урахуванням завищення валових
витрат на збут, визначених в акті
перевірки на суму 58607 грн., при
визначенні об'єкта оподаткування за 2012
рік в декларації з податку на прибуток
підприємства завищено об'єкт
оподаткування на суму 279093 грн. є
необґрунтованими, оскільки розмір
витрат, що враховані при визначенні
об'єкта оподаткування, були самостійно
визначені позивачем у податковій
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік /том 1 а.с. 56/.

Враховуючи недоведеність
фактичного вчинення на користь
позивача господарських операцій з
надання послуг з перевезення за
зазначеними вище актами здачі -
прийняття робіт (надання послуг) та
недоведеність використання
автопослуг, прийняття яких оформлено
актами здачі-приймання робіт (послуг), у
господарській діяльності позивача, суд
погоджується з висновками ДПІ у м.
Полтаві про завищення позивачем
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування на загальну суму
58607 грн. 47 коп., у тому числі: за 3 квартал
2012 року в сумі 27483 грн. 32 коп. та за 4
кварталі 2012 року в сумі 31124 грн. 15 коп.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що податкове повідомлення -
рішення від 30.04.2014 року №
винесене ДПІ у м. Полтаві на підставі, в
межах повноважень, у спосіб, що
передбачені законодавством України та
з врахуванням всіх обставин,
необхідних для прийняття рішення.

Таким чином, позовні вимоги
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" розмір судового збору за подання
позовних заяв майнового характеру
становить 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01.01.2014 становить 1218 грн.

Отже, ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру в
даному випадку складає 1827 грн.

Згідно платіжного доручення № 66 від
13.08.2014 позивачем сплачено судовий збір
у розмірі 100% ставки - 1827 грн. /а.с. 2/,
відтак решта суми судового збору не
підлягає стягненню з позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
"ІНТЕРТЕХРЕСУРС-ОІЛ" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 03
листопада 2014 року.

Суддя
С.С. Сич