Справа № 521/3119/14-а
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2014 року
Справа № 521/3119/14-а

Провадження
№2а/521/189/14

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі судового засідання
Паламарчук І.В.

розглянувши адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання перерахувати пенсію,-

В С Т
А Н О В И В:

До Малиновського районного суду
м. Одеси надійшов адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси про визнання дій неправомірними
та зобов'язання перерахувати пенсію.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував наступним.

В листопаді 2011року позивач звернувся
до Управління Пенсійного фонду
Малиновського району м. Одеси з заявою
щодо переведення його з одного виду
пенсії на інший, а саме: з пенсії за
вислугою років на пенсію за віком.

Позивач вказує, що у зв'язку з його
заявою, відповідачем було проведено
перерахунок його пенсії.

На думку позивача, пізніше, йому стало
відомо, що відповідачем було проведено
перерахунок його пенсії зі значним
заниженням.

А тому, він 27.01.2013р. звернувся до УПФУ
Малиновского района зі скаргою, у якій
просив провести перевірку призначення
йому пенсії за віком, з метою
виправлення помилки.

Проте, 10.02.2014р. він отримав відповідь за
№ 203/Г-11 якою його повідомлено, що
пенсія нарахована у відповідності з
діючим законодавством України.

На думку позивача, при цьому,
відповідачем навмисно була скрита
інформація про те, що в порушення ЗУ
№1058, середня плата для розрахунку
пенсії була взята за 2007рік.

Позивач вважає, що коли посилатись на
діючий Закон України України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то при проведенні
перерахунку пенсії з одного виду на
другий, повинна використовуватись
величина середнього заробітку в
народному господарстві за рік,
попередній проведенню перерахунку,
тобто, за 2010р.

На думку позивача, використання у
даному випадку значення середнього
заробітку за 2007р. визнано Рішенням
Конституційного суду України,
незаконным.

Враховуючи викладене, позивач
просить суд визнати дії ПФУ в
Малиновському районі м. Одеси,
незаконними.

Зобов'язати ПФУ провести перерахунок
пенсії, з урахуванням розміру
середньої заробітної плати робітників
народного господарства за 2010р.

Зобов'язати ПФУ выплатити йому всю
невиплачену пенсію з дня звернення по
перерахунку пенсії за вислугу років на
пенсію за віком в листопаді 2011р.

Стягнути з ПФУ на користь позивача
судові витрати.

Позивач та його представник в судове
засідання не прибули, надали до суду
заяву, у якій позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Відповідач по справі -
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси, не
прибув у судове засідання, надав
письмове заперечення на позов, в якому
просив відмовити у задоволенні позову
у повному обсязі.

У запереченнях відповідач зазначив
наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в
УПФУ в Малиновському районі м. Одеси та
отримує пенсію за віком.

Вимоги, викладені в адміністративному
позові, відповідач вважає не
обгрунтованими та такими, що не
відповідають нормам чинного
законодавства.

Посилаючись на ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідач зазначив, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Посилаючись на частину 2 цієї статті,
відповідач зазначив, що цією нормою
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Посилаючись на ч.1 ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

відповідач зазначив, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду.

Виходячи з зазначеного, відповідач
вказав, що позивачем було пропущено
строк для подачі адміністративного
позову.

Відповідач вважає, що суть спору
полягає у можливості застосування при
перерахунку пенсії показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за 2010 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року
№1058 -IV в редакції, яка почала діяти з
01.01.2008 р., проведення перерахунку пенсії
здійснюється, з урахуванням страхового
стажу, набутого після її призначення та
із застосуванням показника середньої
заробітної плати на одну особу в цілому
по Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує перерахунку пенсій.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року, редакція даної статті в
частині визначення показника
заробітної плати та порядку проведення
перерахунку пенсії, були визнані
неконституційними та почала діяти
стара редакція ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV,
яка передбачає, що у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

На думку відповідача, управлінням
правильно зроблено позивачу
розрахунок основного розміру пенсії,
відповідно до ст. 40 Закону №1058- IV за
формулою - середня заробітна плата за
2007 р. помножена на індивідуальний
коефіцієнт його заробітку та стажу.

Крім того, н6а думку відповідача, слід
зазначити, що є діючою Постанова
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.
№530 „Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян",
підпункт 3 пункту 11 якої передбачає, що
перерахунки пенсії у 2010 - 2011р.
проводяться із застосуванням
показника заробітної плати (доходу) в
середньому на одну особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка, відповідно до Закону
№1058- IV, враховується для обчислення
пенсії за 2007 рік.

Також відповідач вказав, що були
внесені зміни до Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058 -IV, які
вступили в законну силу з 1 жовтня 2011
року, та які безпосередньо стосуються
питання, щодо перерахунку пенсій, а
саме (ч. 4 ст. 42): У разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, перерахунок
пенсії проводиться, з урахуванням не
менш як 24 місяців страхового стажу,
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії, незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати
(доходу), з якої обчислена пенсія.

Враховуючи викладене та, керуючись ст.
ст. 49, 51 КАС України, ст.ст. 40, 42 зі
змінами від 1 жовтня 2011 року. Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідач просив застосувати при
розгляді справи норми ст. 99,100 КАС
України та відмовити в позовних
вимогах ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи
та надані сторонами докази по справі,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо.

Зазначені правовідносини сторін
регулюються Конституцією України,
Законом України від 9 липня 2003 року №1058
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку у
відділі пенсійного забезпечення
військовослужбовців та інших
категорій громадян та отримував пенсію
з 21.03.1997 року за вислугу років.

Тобто, в 1997 році позивачу була
призначена пенсія за вислугу років,
відповідно до Закону України від 9
квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Після виповнення 60 років, позивач набув
право на отримання пенсії, згідно із
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та звернувся - 16.11.2011 року
із заявою до відповідача - Управлінні
Пенсійного Фонду України у
Малиновському районі м. Одеси про
призначення йому пенсії за віком на
загальних підставах, у зв'язку з тим, що
в нього з'явилося таке право.(а.с.62).

Згідно Атестату про зняття з обліку,
позивачу припинено виплату пенсії по
причині переходу на пенсію за іншим
законом, позивачу пенсійна виплата
здійснена по 30.11. 2011 року.(а.с.72).

Тобто, позивач, отримуючи пенсію на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», у 2011 році набув право на
отримання пенсії за віком також і на
підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та здійснив свій вибір
між цими двома видами пенсії, у зв'язку
з чим, звернувся до відповідача з
заявою про призначення пенсії,
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 14 Постанови Правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій, відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 30.01.2007 року, визначено, що
орган, який призначає, пенсії,
розглядає питання про призначення
пенсії, або про відновлення виплати
раніше призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший, при зверненні особи з
відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду
пенсії на інший і поновлення виплати
раніше призначеної пенсії приймаються
органом, що призначає пенсії, при
поданні заявником всіх необхідних
документів.

Заявнику або посадовій особі
уповноваженого структурного
підрозділу органом, що призначає
пенсії, видається розписка -
повідомлення із зазначенням дати
приймання заяви, а також переліку
одержаних і відсутніх документів,
які необхідно подати в тримісячний
термін з дня прийняття заяви.

Не пізніше 10 днів після надходження
заяви з необхідними для призначення,
переведення з одного виду пенсії на
інший та відновлення раніше
призначеної пенсії, документами,
орган, що призначає пенсію, розглядає
подані документи та приймає рішення
щодо призначення, переведення з
одного виду пенсії на інший та
відновлення раніше призначеної
пенсії або про відмову в
призначенні, переведенні з одного
виду пенсії на інший та відновленні
раніше призначеної пенсії. Рішення
щодо призначення, переведення з
одного виду пенсії на інший та
відновлення раніше призначеної
пенсії оформляється розпорядженням
органу, що призначає пенсії.

На підтвердження заяви, позивачем до
Управлінні Пенсійного Фонду України у
Малиновському районі м. Одеси було
надано ряд документів. (а.с.63 -71).

У зв'язку з переходом на пенсію за іншим
Законом, ОСОБА_1 знятий з обліку з 30.11.2011
року. (а.с.72) та йому було на підставі
зазначеної заяви, нараховано та
призначено пенсію за віком.

7.01.2013р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ
Малиновского района зі скаргою, у якій
просив провести перевірку щодо
призначення йому пенсії за віком з
метою виправлення помилки (а.с.6).

10.02.2014р. відповідачем було
направлено позивачу відповідь за №
203/Г-11, якою його повідомлено, що пенсія
йому була нарахована у відповідності з
діючим законодавством України. При
цьому відповідачем було зазначено, що
перевіркою пенсійної справи
встановлено, що при переведенні з
пенсії за вислугу років, призначеної
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", на пенсію за віком, відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не враховані були зміни,
внесені до Закону після 01.10.2011р., згідно
з якими, перерахунки пенсій працюючим
пенсіонерам, у зв'язку зі зміною
прожиткового мінімуму не провадяться.
В результаті цього розмір пенсії був
завищений.

У відповіді відповідачем також
зазначено, що в січні 2014 року пенсійна
справа приведена у відповідність з
дати призначення. При страховому стажі
39 років 5 місяців 25 днів і заробітній
платі 829,16 грн, визначеній за періоди
роботи з 01.07.1992 по 28.02.1997, з 21.02.2000 по
31.05.2000 та з 01.07.2000 по 31.10.2011 розмір пенсії
на 01.02.2014 становить 1049,00 грн, із них:
основний розмір пенсії за віком - 569,05
гри; доплата до прожиткового мінімуму
(764,00 грн) - 194,95 грн; доплата за 4 роки
понаднормативного стажу - 22,76 грн;
державна адресна допомога відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008 № 265 - 162,24 грн; доплата
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.04.2012 № 327 "Про
підвищення рівня соціального захисту
населення" - 100,00 грн.

Додатково повідомлено, що на цей час
позивач має право на перерахунок
пенсії відповідно до пункту 4 статті 42
Закону. Для реалізації цього права
необхідно звернутися з відповідною
заявою до управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м.
Одеси. Стосовно перерахунку пенсії за
двоскладовою формулою, то він є
недоцільним, оскільки розмір пенсії за
віком зменшується з 569,05 грн до 90,74
грн.(а.с.7).

Таким чином, судом встановлено, що з
01.12.2011 року позивач отримує державну
пенсію за віком, призначену
Управлінням Пенсійного фонду
Малиновського району м. Одеси, згідно
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІУ, при
призначенні якої, відповідачем було
застосовано показники середньої
заробітної плати за 2007 рік.

Крім того позивачу була призначена і
виплачувалась пенсія, згідно Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", з 23.03.1997 року по
30.11.2011 року та позивач перебував на
обліку, як пенсіонер, який отримував
пенсію за вислугу років.

Відповідач при розрахунку пенсії
позивачу застосував показник
середньої платні у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за 2007
рік - 1197,91 грн.

Незгода позивача з такими діями
відповідача слугувала зверненню з цим
позовом до суду.

Аргументуючи свої заперечення,
відповідач вказує, що позивачем
пропущено строки звернення до суду, а
тому позов підлягає залишенню без
розгляду.

Стосовно зазначеного відповідачем, суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами, можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася, або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Позивач вказує, що коли він дізнався
про порушення своїх прав, то зразу ж
звернувся з заявою до відповідача, на
яку отримав відповідь за № 203/Г-11 від
10.02.2014р.

Згідно частини 4 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо законом передбачена
можливість досудового порядку
вирішення спору і позивач скористався
цим порядком, то для звернення до
адміністративного суду встановлюється
місячний строк, який обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Оскільки, позивач скористався порядком
досудового вирішення спору, то у даному
випадку для звернення до
адміністративного суду встановлюється
місячний строк, позивач отримав від
відповідача відповідь за № 203/Г-11 від
10.02.2014р., а з позовом позивач звернувся
до суду 05.03.2014 року, тобто, в місячний
термін, а тому строки звернення з
адміністративним позовом до суду,
позивачем не порушено.

Отже, виходячи з викладеного, посилання
відповідача на ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, стосовно того, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, та на частину 2
цієї статті, стосовно того, що цією
нормою визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк, з
зазначенням що адміністративний позов
позивач подав до суду, після закінчення
строків, установлених законом, не може
бути прийнято судом до уваги, оскільки,
як зазначено вище, строки звернення до
суду з адміністративним позовом,
позивачем не було пропущено.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", даний Закон регулює
відносини, шо виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. У ст. 9 даного Закону
передбачено види пенсійних виплат і
соціальних послуг.

Згідно до цього Закону, за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності, внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Таким чином, питання щодо виплати
пенсії за вислугою років не входять до
правового поля Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", а регулюються Законом
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб".

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Пенсія за вислугою років - це
спеціальна пенсія для конкретно
визначеного кола осіб, а
загальновизначена пенсія для усіх
категорій осіб - пенсія за віком.
Враховуючи той факт, що позивач жодним
із видів загальнопередбаченої пенсії
не користувався раніше, то право на
пенсію за віком виникло вперше (а не
відбувся перехід з одного виду пенсії
на інший).

За таких обставин, позивачу пенсія
згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" була призначена вперше, а
тому, виникає право на застосування
формул визначення розміру пенсії, які
використовуються при призначенні
пенсії вперше, а не тих формул та
граничних розмірів коштів, які
використовуються при переході із
одного виду пенсії на інший .

Враховуючи те, що на підставі Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" було
призначено пенсію вперше, тому при
визначенні розміру пенсійних виплат
слід застосовувати ст. 40 даного Закону.

Вищий Адміністративний Суд України
листом N 1049/11/13-11 від 19.07.2011 року,
роз'яснив зміст та порядок
застосування статей 40, 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 9 липня 2003
року N 1058-IV.

Так, відповідно до Листа Вищого
адміністративного суду України від
19.07.2011року

N 1049/11/13-11 «Про забезпечення однакового
застосування адміністративними судами
статей 40, 42 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування "»,
частиною другою статті 40 Закону N 1058-IV
встановлено порядок визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії. Перерахунок пенсій
у зв'язку зі збільшенням, зокрема
страхового стажу, встановлено частиною
четвертою статті 42 зазначеного Закону.

Крім того, цим же листом N 1049/11/13-11
роз'яснено, що величина середньої
заробітної плати (доходу), яка
враховується під час призначення
пенсії, це - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії (абзац четвертий
частини другої статті 40 Закону N 1058-IV).

Абзац четвертий частини другої
статті 40 Закону N 1058-IV встановлює
слідуюче:

Зс - (середня заробітна плата (дохід) в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії. Порядок
визначення показників зазначеної
заробітної плати затверджується
Пенсійним фондом України за
погодженням з центральними органами
виконавчої влади у галузях статистики,
економіки, праці та соціальної
політики і фінансів".

Спір виник у зв'язку з тим, що позивачу
вперше призначена пенсія за віком,
відповідачем при призначенні вперше
пенсії за віком, було застосовано
показник середньої заробітної платні у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачені
страхові внески та яка, відповідно до
Закону враховується для розрахунку
пенсії за 2007 рік - 1197,91грн., але, на думку
позивача в даному випадку відсутній
перехід з одного виду пенсії на іншій
вид пенсії, а тому, повинно
застосовуватися показник середньої
заробітної платні у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
розрахунку пенсії за 2010 рік у сумі - 1982,63
грн, тобто, за рік, що передував
призначенню пенсії за віком.

На думку суду, відповідач - Управління
помилково ототожнило поняття
«перехід» та «переведення», а також
«вид пенсії» і «різні інші пенсії за
іншими законами».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу при розрахунку пенсії за
віком, тобто, при призначенні іншої
пенсії по іншому Закону в 2011 році було
застосовано показник середньої
заробітної плати у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
розрахунку пенсії за 2007 рік - 1197,91грн.

Проте, ч.11 п. 2 Постанови Кабінету
міністрів України «Деякі питання
соціального

захисту окремих категорій громадян»
від 28 травня 2008 р. № 530, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
установлено, що для обчислення пенсії
відповідно до частини другої статті 40
Закону використовується середня
заробітна плата (дохід) в середньому на
одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, на думку суду, у даному
випадку, відповідач повинен був
застосувати показник середньої
заробітної плати у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
розрахунку пенсії за 2010 рік - 1982,63 грн,
тобто, за рік, що передував призначенню
пенсії за віком.

Отже, даний розрахунок відповідачем
проведений неправомірно, оскільки
позивач не звертався до Управління з
заявою про переведення з одного виду
пенсії на іншій, а просив призначити
йому іншу пенсію за іншим Законом, а
тому посилання Управління на
приведення пенсійної справи у
відповідність до вимог діючого
законодавства, не можуть бути прийняті
до уваги.

З поданої позивачем заяви про
призначення пенсії не вбачається, що
він просив призначити пенсію із
застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії, а навпаки,
наполягав на застосуванні цього
показника за попередній рік.

Оскільки, позивач не надавав згоду на
врахування зарплати із застосуванням
показника середньої заробітної плати
за 2007 рік, тому у відповідача не було
підстав при призначенні пенсії,
застосовувати показник середньої
заробітної плати за 2007 рік.

Варто зазначити, що при розрахунку
пенсії за вислугою років за Законом
України "Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", яку отримував
позивач до переведення на пенсію за
віком, взагалі не застосовується
показник середньої заробітної плати в
Україні, з якої сплачено страхові
внески.

Доводи Управління не може судом бути
прийнято до уваги, так як в частині
третій статті 45 Закону №1058, мова йде
про переведення з одного виду пенсії на
інший вид пенсій по матеріалам
пенсійної справи, що в даному випадку
відсутнє, так як мало місце призначення
іншої пенсії за іншим Законом, а не
переведення з одного виду на інший вид
пенсії в межах одного Закону.

З системного аналізу наведеної норми
можна зробити висновок, що показник
"середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії"
застосовується виключно при
призначенні пенсії та залишається
незмінним під час здійснення
перерахунку пенсії на підставі частини
4 статті 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

В силу викладеного, суд вважає, що при
визначенні розміру пенсії за Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" розмір
середньої заробітної плати (дохід) у
середньому на одну застраховану особу
в цілому в Україні, з якої сплачено
страхові внески, за останній рік, що
передує року звернення за призначенням
пенсії, слід застосовувати, виходячи із
розміру заробітної плати за 2010 рік, а не
застосовувати показники заробітної
плати в середньому на одну особу у
цілому по Україні, із якої сплачено
страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.).

Враховуючи викладене, суд зазначає про
протиправність дій управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеса щодо
відмови здійснити перерахунок
позивачу та виплатити йому
перераховану пенсію.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат необхідно
вирішити відповідно до ст. 94 КАС
України, якою зазначено, що коли судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з
урахуванням задоволення позовних
вимог, суд вважає за необхідне стягнути
з державного бюджету на користь
позивача судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору у розмірі 73,08
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 8, 9, 71, 87, 94, 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання перерахувати пенсію,
задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м.Одеси щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахуванні та
виплаті перерахованої пенсії, з дня
призначення пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі
м.Одеси здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, мешкає в
АДРЕСА_1, недоплачену пенсію з 01 грудня
2011 року, застосувавши при визначенні
розміру пенсії, розмір середньої
заробітної плати (дохід) у середньому
на одну застраховану особу в цілому в
Україні, з якої сплачено страхові
внески, за останній рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії - із
розміру заробітної плати за 2010 рік.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, мешкає в
АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова підлягає до негайного
виконання в межах виплати пенсії за
один місяць.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду першої інстанції, протягом десяти
днів з дня ії проголошення. У разі
прийняття постанови у скороченому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Мирончук Н.В.