Справа № 808/5867/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року о 12 год. 15 хв.Справа №
808/5867/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників:

позивача - Павленка Р.О., Кашуби В.І.,
Педаш В.М.,

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комфорт-Мелітополь",
м. Мелітополь
Запорізької області

до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
(далі - далі - ТОВ «Комфорт-Мелітополь»,
позивач) до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі -
Мелітопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області, відповідач), в
якому позивач просить визнати
протиправною та скасувати у повному
обсязі Вимогу відповідача від 20.06.2014
№Ю-71702 про сплату суми недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що оскаржувана податкова
вимога, винесена на підставі Акту
перевірки №951/08-32-22-01/038446007, який
позивачем не підписаний, копія такого
акту у Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
відсутня. Також позивач вказує, що
відповідачем в акті перевірки зроблено
висновок про порушення ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» вимог Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Позивач
вважає, що виплачені старшим по будинку
(будинках) кошти не є базою для
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, у зв'язку з чим
Вимога про сплату боргу (недоїмки) від
20.06.2014 №Ю-71702 є протиправною та підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позов у повному
обсязі, просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, заяв, клопотань до
суду від нього на адресу суду не
надходило, заперечень відповідач на
пропозицію суду не надав.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи
судом з'ясовано наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
зареєстроване як юридична особа 19.11.2012,
що підтверджується Випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серія АВ
№545652, копія якої міститься в
матеріалах адміністративної справи
(а.с.25-26).

З 04.06.2014 по 18.06.2014 фахівцями відповідача
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 20.11.2012 по
31.03.2014, валютного та іншого
законодавства за період з 20.11.2012 по
31.03.2014.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 20.06.2014 складено Акт
№951/08-32-22-01/038446012 (а.с.28-64).

У вказаному Акті перевірки зазначено,
що «…ТОВ «Комфорт-Мелітополь» за
період з 01.01.2013р. по 31.03.2014р. заключив 173
договори з фізичними особами -
громадянами які виконували функції
старших по будинку згідно «Договорів
про надання послуг старшого по будинку
(будинках)» та виплачувало щомісяця
винагороду за надані послуги згідно
актів виконаних робіт та не
перераховувало єдиний соціальний
внесок (а.с.37)…Базою для нарахування
єдиного внеску для зазначених
платників є сума нарахованої
заробітної плати за видами виплат, які
включають основну та додаткову
заробітну плату, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, у тому числі у
натуральній формі, що визначаються
відповідно до Закону про оплату праці,
та сума винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами. Отже,
при укладанні юридичною особою
цивільно-правового договору з фізичною
особою єдиний внесок сплачується на
загальних підставах. Таким чином
виходячи з вищевикладеного в порушення
статті 8, 9 Закону України від 08.07.10р.
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» не нарахувало та
не перерахувало єдиний соціальний
внесок за період з 01.01.2013р. по 31.03.2014р. на
загальну суму 68679,97 грн. в т.ч. (2,6%
на кожну людину у сумі 4787,34 грн. та 34,7% на
нараховану суму по договорам у сумі
63892,63 грн.) (а.с.38)...».

Відповідно до висновків Акту перевірки
№951/08-32-22-01/038446012 документальною
перевіркою встановлені порушення ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» «…статті 8, 9
Закону України від 08.07.10р. №2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» підприємство
не нарахувало та не перерахувало
єдиний соціальний внесок за період з
01.01.2013р. по 31.03.2014р. на загальну суму 68679,97
грн. по договорам про надання послуг
(а.с.41)…».

На підставі Акту перевірки
№951/08-32-22-01/038446012 відповідачем винесено
Вимогу про сплату боргу №Ю-71702 від
20.06.2014, відповідно до якої
Мелітопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області вимагає від ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 68679,97 грн.
(а.с.65).

Позивач оскаржив Вимогу про сплату
боргу №Ю-71702 від 20.06.2014 до Головного
Управління Міндоходів у Запорізькій
області, проте останнє своїм Рішенням
від 31.07.2014 №2761/10/08-01-10-04-13 залишив без
змін оскаржувану вимогу, а скаргу - без
задоволення (а.с.66-69).

ТОВ «Комфорт-Мелітополь» оскаржило
Вимогу про сплату боргу №Ю-71702 від
20.06.2014 та Рішення Головного Управління
Міндоходів у Запорізькій області від
31.07.2014 №2761/10/08-01-10-04-13 до Державної
фіскальної служби України, та
останньою прийнято Рішення від 08.09.2014
№2979/6/99-99-10-01-07-15, відповідно до якого
оскаржувані рішення залишені без змін,
а скарга - без задоволення (а.с.70).

Позивач, не погоджуючись із Вимогою про
сплату боргу №Ю-71702 від 20.06.2014, оскаржив
її до суду.

Також судом під час розгляду справи
досліджені: Рішення Виконавчого
комітету Мелітопольської міської ради
№223 від 22.12.2011 «Про затвердження
Положення про старших по будинках в
житловому фонді міста Мелітополя,
встановлення пільг з оплати, в новій
редакції та втрату чинності рішення
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради від 22.09.2011 №171/2» (а.с.71-72»);
«Положення про обрання старшого по
будинку і взаємодії старших по
будинках з підприємствами
житлово-комунального господарства» з
додатками (протоколом загальних зборів
мешканців житлового будинку (будинків),
Договір про надання послуг старшого по
будинку (будинках), розрахунок суми
винагороди, Акт прийому-здачі наданих
послуг), затверджене Рішенням
Виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради №223 від 22.12.2011 (73-87).

Оцінивши надані документи та
матеріали, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. 67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до пп.1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України, він регулює відносини,
що виникають у сфері справляння
податків і зборів, а також в інших
сферах, у тому числі, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) страхувальниками, визначеними
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон), нарахування і сплати фінансових
санкцій, стягнення заборгованості зі
сплати страхових коштів органами
доходів і зборів визначає Інструкція
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
затверджена наказом Міністерства
доходів і зборів України від 09.09.2013 №455.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками єдиного внеску є зокрема
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Згідно частини 1 статті 5 зазначеного
Закону облік осіб, зазначених у пунктах
1, 4, 5 частини першої статті 4 цього
Закону, ведеться в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
щодо застрахованих осіб, які є
учасниками накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування (далі -
учасниками накопичувальної пенсійної
системи), - з національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, та
Пенсійним фондом.

Частиною 4 статті 5 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
обов'язки платників єдиного внеску
виникають: у осіб, зазначених в абзацах
другому, третьому, п'ятому та сьомому
пункту 1 частини першої статті 4 цього
Закону, - з дня їх державної реєстрації
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців"; у осіб,
зазначених в абзацах четвертому,
шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4
(крім фізичних осіб - підприємців) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, - з
початку провадження відповідної
діяльності; у осіб, зазначених у
пунктах 2, 3, 6, 7 та 8 частини першої
статті 4 цього Закону, - з дня укладення
трудового договору (контракту) чи
цивільно-правового договору; у осіб,
зазначених в абзаці восьмому пункту 1
частини першої статті 4 цього Закону, - з
дня реєстрації як платника податку за
угодою про розподіл продукції.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платник єдиного внеску зокрема
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 7
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону єдиний
внесок нараховується - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

З наданих в судовому засіданні
пояснень представників позивача судом
встановлено, що згідно укладених
Договорів про надання послуг старшого
по будинку (будинках) ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» виплачувало
винагороду особам, з якими укладено
такі Договори, за надані послуги згідно
актів виконаних робіт.

Єдиний внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
статті 7 Закону України, не зменшені на
суму відрахувань податків, інших
обов'язкових платежів, що відповідно до
закону сплачуються із зазначених сум,
та на суми утримань, що здійснюються
відповідно до закону або за договорами
позики, придбання товарів та виплат на
інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також від
того, чи виплачені такі суми фактично
після їх нарахування до сплати
(відповідно до частин 4, 5 статті 7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»).

Згідно ч. 6 ст. 7 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» нарахування
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюється платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які єдиний
внесок нарахований.

Частиною 7 ст. 7 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
перелік видів виплат, на які не
нараховується єдиний внесок,
затверджується Кабінетом Міністрів
України. Не нараховується на виплати та
не утримується єдиний внесок з виплат,
що компенсуються з бюджету в межах
середнього заробітку працівників,
призваних на військову службу за
призовом під час мобілізації, на
особливий період.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.10.2010 №1170 затверджено Перелік
видів виплат, що здійснюються за
рахунок коштів роботодавців, на які не
нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - Перелік).

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Переліку
єдиний внесок не нараховується на
витрати на проведення
культурно-освітніх і оздоровчих
заходів та утримання громадських служб
(крім оплати праці працівників, які їх
обслуговують).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
обчислюється виключно у національній
валюті, у тому числі з виплат (доходу),
що здійснюються в натуральній формі.

За правилами ч.2 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» обчислення
єдиного внеску здійснюється на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) виплат (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

За приписами ч.3 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» обчислення
єдиного внеску органами доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом, здійснюється на підставі
актів перевірки правильності
нарахування та сплати єдиного внеску,
звітності, що подається платниками до
органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок
(частини 2, 3 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»).

За визначенням, наведеним у п.6 ч.1 ст. 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Частина 11 ст. 9 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» імперативно
встановлює, що у разі несвоєчасної або
не в повному обсязі сплати єдиного
внеску до платника застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» завданнями
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, є
забезпечення адміністрування єдиного
внеску шляхом його збору, ведення
обліку надходжень від його сплати та
здійснення контролю за сплатою єдиного
внеску.

Підпунктом 19-1.1.2 п.19-1.1 ст. 19-1
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючі органи
контролюють своєчасність подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів.

Також підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Пункт 2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» також
встановлює, що органи доходів і зборів
мають право проводити перевірки на
підприємствах, в установах і
організаціях, у фізичних осіб -
підприємців бухгалтерських книг,
звітів, кошторисів та інших документів
про нарахування, обчислення та сплату
єдиного внеску, достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру, отримувати необхідні
пояснення, довідки і відомості (зокрема
письмові) з питань, що виникають під час
такої перевірки.

Суд звертає увагу позивача на те, що
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
зобов'язано органи доходів і зборів
здійснювати контроль за дотриманням
платниками єдиного внеску вимог цього
Закону.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» рішення,
прийняті органами доходів і зборів та
органами Пенсійного фонду з питань, що
належать до їх компетенції відповідно
до цього Закону, є обов'язковими до
виконання платниками єдиного внеску,
посадовими особами і застрахованими
особами.

У разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею (частина 2 статті 25
вищезазначеного Закону України).

Частиною 4 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено,
що орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Аналогічне закріплено в Інструкція про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування затверджена
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 № 455.

Відповідно до пункту 6.1 розділу VI
Інструкції №455 заходи стягнення та
впливу застосовуються до платників,
визначених підпунктами 1 - 4 пункту 2.1
розділу II цієї Інструкції, на яких
згідно із Законом покладено обов'язок
нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону підпунктом 6
пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2,
підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2
пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції,
обчислена органами доходів і зборів у
випадках, передбачених Законом, є
недоїмкою (пункт 6.2 розділу VI
Інструкції №455).

Органи доходів і зборів надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки в
таких випадках, зокрема, якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника про суми доходу
(прибутку) фізичних осіб - підприємців
чи осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, свідчать про донарахування
сум єдиного внеску органами доходів і
зборів у повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті ( пункт 6.3 розділу VI
Інструкція № 455).

Згідно пункту 6.3 розділу VI Інструкція
№ 455 У випадку, передбаченому абзацом
другим цього пункту, вимога
надсилається одночасно з актом
документальної перевірки платника
єдиного внеску або актом про суми
розбіжностей щодо сум доходу
(прибутку), заявлених у звітності до
органу доходів і зборів та
задекларованих у річній податковій
декларації фізичними особами -
підприємцями чи особами, які
забезпечують себе роботою самостійно,
або повідомленням-розрахунком на всю
суму донарахованого єдиного внеску.

Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до пункту 6.4 розділу VI
Інструкції № 455 вимога про сплату боргу
формується на підставі актів
документальних перевірок, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників за формою
згідно з додатком 4 до цієї Інструкції
(для платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

З огляду на вищевикладене суд дійшов
висновку, що податковим органом при
винесенні спірної вимоги додержано всі
вимоги чинного законодавства, отже
вона є законною, обґрунтованою та не
підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при прийнятті
оскаржуваного рішення аналізуються
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх
сукупності дійшов висновку, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
як платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати обчислювати і сплачувати
єдиний внесок, та в тому числі по
особам, з якими укладено Договори про
надання послуг старшого по будинку
(будинках), а тому суд вважає дії
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області щодо винесення Вимоги про
сплату боргу №Ю-71702 від 20.06.2014 -
законними та обґрунтованими, а
оскаржувану Вимогу такою, що не
суперечить вимогам діючого
законодавства, у зв'язку з чим позовні
вимоги про її скасування не підлягають
задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позивачем
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
"Про судовий збір" ставки судового
збору встановлюються у таких розмірах:
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру - 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Як зазначено у ч.3 ст.4 Закону України
"Про судовий збір", під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Судом з'ясовано, що при подачі
адміністративного позову до суду
позивачем сплачено 182 грн. 70 коп.
судового збору, що становить 10
відсотків розміру ставки судового
збору по справі. Решта судового збору у
сумі 1644 грн. 30 коп. позивачем - не
сплачена.

Судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом (ч.2 ст.87
КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових
витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1
ст.98 КАС України).

З урахуванням викладеного суд вважає
за необхідне стягнути з позивача
несплачену частину судового збору у
сумі 1644 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комфорт-Мелітополь" - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комфорт-Мелітополь"
() на користь Державного
бюджету України суму судового збору в
розмірі 1644,30 ( тисяча шістсот сорок
чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Шара