Справа № 162/1991/13-а, 2-а/162/765/2013
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Справа №
876/15073/13Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 08 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, яким просила визнати
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області та зобов'язати провести
перерахунок та виплату пенсії в межах
строку позовної давності відповідно до
вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
збільшенням пенсії на 1% заробітку за
кожний рік роботи понад стаж 15 років.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 08
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її
збільшенням на 1% заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 15 років
відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області, починаючи з 21
квітня 2013 року, провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.2
ст.56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на 1%
заробітку за кожний рік роботи понад
стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, вважає її такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що позивачу
перераховано пенсію відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому оскільки
перерахунки пенсії провадились
відповідно до вказаного Закону, то і
оспорювані підвищення до пенсії з
12.01.2005 року за понаднормовий стаж
здійснювалися відповідно до вимог ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме за кожний повний
рік страхового стажу понад 20 років для
жінок.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач постійно
працював чи працює, або проживав чи
проживає у зонах безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення, що
підтверджується відповідним
посвідченням НОМЕР_1 від 08.01.1993 року (ІІІ
категорія).

02.09.2013 року позивач звернулася в
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області з заявою про проведення
перерахунку понаднормового страхового
стажу із збільшенням розміру пенсії на
1% заробітку за кожний рік роботи понад
15 років відповідно до положень ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області №2921/М-01 від 01.10.2013
року відповідач відмовив у вказаному
перерахунку, обґрунтовуючи відмову
відсутністю правових підстав для
здійснення такого.

Згідно відомостей пенсійної справи
ОСОБА_1 пенсію за віком остання отримує
з 11.11.1989 року, загальний страховий стаж
з 01.01.2013 року становить 42 роки 01 місяць 15
днів, доплата за понаднормовий стаж
складає 120,92 грн. (за 22 роки). Позивачу
розмір пенсії було обраховано 11.11.1989
року на підставі Положення про
колгоспні пенсії, з 01.01.1992 року розмір
пенсії перераховано в зв'язку з
набранням чинності Закону України «Про
пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 року
розмір пенсії перераховано відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
обрала умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому має право на підвищення пенсії у
відповідності до ч.2 ст.56 цього Закону.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Так, ст.15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає, що
громадяни, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, мають право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, що
встановлюються або цим Законом або
законом, який регулює особливості
статусу таких громадян.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач має право на
різні види пенсії, однак призначається
йому лише той, який позивачем обрано.

Згідно з п.13 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та цього Закону, призначається одна
пенсія за її вибором.

Вказаними приписами надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальними нормами Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
або спеціальними - Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 % заробітку, а громадянам, які
відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10
років і більше, жінки - 7 років 6 місяців
і більше - не вище 85 % заробітку.

Абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що за кожний
повний рік страхового стажу понад
установлений законом мінімальний
трудовий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком, остання
збільшується на 1 % визначеної законом
її розрахункової величини, а саме за
кожний повний рік страхового стажу
понад 25 років чоловікам і 20 років
жінкам пенсія за віком збільшується на
1 % мінімального розміру пенсії за
віком, зазначеного в абзаці 1 цієї
частини.

Таким чином, для вирішення питання про
обґрунтованість та підставність
доводів апеляційної скарги необхідно
з'ясувати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення які обрав
позивач.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу пенсія за віком призначена з
03.08.1985 року на підставі Положення про
колгоспні пенсії, з 11.11.1989 року на
підставі Положення про колгоспні
пенсії, з 01.01.1992 року розмір пенсії
перераховано в зв'язку з набранням
чинності Закону України «Про пенсійне
забезпечення», з 01.01.2004 року розмір
пенсії перераховано відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Починаючи з 01 січня 2004 року виплата
позивачу пенсії за віком здійснюється
на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що підтверджуються,
зокрема, шифром виду пенсії у
розпорядженні (а.с.13-14), а саме: шифр « 101»
- пенсія за віком на загальних умовах.

Позивач не надав доказів подання заяви
про перехід на інші умови пенсійного
забезпечення, а тому відсутні підстави
вважати, що виплата пенсії позивачу
здійснюється на умовах Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, оскільки виплата позивачу
пенсії здійснюється відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то і збільшення розміру
пенсії має бути проведене у розмірах,
встановлених цим Законом.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що при визначенні розміру доплати до
пенсії позивачеві застосуванню
підлягають положення ч.2ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату підвищення до пенсії, виходячи
з страхового стажу, обчисленого
відповідно до вищевказаного Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
порушив норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 183-2, 195, 197, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 1, 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211,
212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 08
листопада 2013 року по справі №162/1991/13-а -
скасувати, та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук