Справа № 826/17066/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "11" грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві до Приватного підприємства
"Лекскомсервіс" про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Приватного
підприємства "Лекскомсервіс" у якому
просив стягнути заборгованість у
розмірі 232061, 20 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "11" грудня 2013 року в задоволені
позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 11.12.2013 року та
прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "11" грудня 2013 року - залишити без
змін, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.
Згідно ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як було встановлено судом першої
інстанції, приватним підприємством
"Лекскомсервіс" було подано податкові
декларації:
декларації з
податку на прибуток підприємства від
30.07.2008 року № 156731; від 25.02.2009 року № 351627;
від 25.02.2009 року № 351629; від 25.02.2009 року №
351630;

декларації з податку на додану
вартість від 20.08.2009 р. № 218097; від 20.07.2009 р.
№ 173609; від 21.09.2009 р. № 235908; від 15.06.2009 р. №
118868; від 18.05.2009 р.; від 21.04.2009 р., від 20.03.2009
р., від 20.02.2009 р.; від 25.02.2009 р.; від 18.12.2008
р.; від 26.11.2008 р.; від 23.09.2008 р.; 20.08.2008 р.;
21.07.2008 р.
В результаті чого,
позивачем було відправлено Приватному
підприємству "Лекскомсервіс" податкову
вимогу з податку на додану вартість №
1/1246 від 05.03.2009 р. на суму 232 010,20 грн.
Зазначену податкову вимогу було
надіслано на юридичну адресу
відповідача - м. Київ, вул. Горького, 13,
оф. 3. У зв'язку з відсутністю
відповідача за юридичною адресою було
складено акт № 126 про неможливість
вручення податкової вимоги від 27.01.2010 р.
Також було складено акт від 27.01.2010 р. про
незнаходження відповідача за
юридичною адресою.
На підставі акту перевірки № 1992-15/20-213
від 13.12.2010 р. позивачем було винесено
податкове повідомлення - рішення з
податку на додану вартість № /0
від 13.12.2010 р. на суму 232 010,20 грн. (сума
штрафу, визначена на підставі п.п. 17.1.7 п.
17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" у розмірі 10 %
узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, сплаченої із затримкою).
Не
погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м.
Києва прийшов до висновку про
необхідність відмовити в задоволені
позову.
Колегія суддів
погоджується з даним висновком суду
першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно із
п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (був
чинний станом на день виникнення
податкового боргу), у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах:
при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;
при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.
Згідно із п.п. 5.3.1 п.
5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.
У
разі коли відповідно до закону
контролюючий орган самостійно
визначає податкове зобов'язання
платника податків за причинами, не
пов'язаними із порушенням податкового
законодавства, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
податкового зобов'язання у строки,
визначені у законі з відповідного
податку, а за їх відсутності - протягом
тридцяти календарних днів від дня
отримання податкового повідомлення
про таке нарахування. У разі
визначення податкового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах "а" - "в"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник
податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.
Згідно із п.п. 6.2.1 ст. 6
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", у разі коли платник податків
не сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Згідно з пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
податкова вимога вважається
надісланою (врученою) юридичній особі,
якщо її передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписки
або надіслано листом з
повідомленням про вручення.
Згідно з копією податкової вимоги,
наявною в матеріалах справи, загальна
сума податкового боргу платника
податків за узгодженими грошовими
зобов'язаннями станом на 05.03.2009 р.
становить 1 929,00 грн. У той же час у
вказаній податковій вимозі зазначено
суму податкового боргу (основний
платіж) - 232 010,20 грн.
Згідно з матеріалами
справи, позивачем було проведено
перевірку відповідача, якою
встановлено порушення граничного
строку сплати узгодженого податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість. За результатами перевірки
було складено акт № 1992-15/20-213 від 13.12.2010
року.
Позивачем на
підставі акту перевірки № 1992-15/20-213 від
13.12.2010 р. було винесено податкове
повідомлення - рішення № /0 від
13.12.2010 р. на суму 232 010,20 грн. (сума
штрафу, визначена на підставі п.п. 17.1.7 п.
17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" у розмірі 10 %
узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за затримку на 8 календарних
днів граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання).
Податковий борг відповідача з податку
на прибуток у розмірі 51,00 грн. виник на
підставі винесеного податковим
органом податкового повідомлення -
рішення № (згідно з обліковою
карткою відповідача). Сума боргу
зменшувалася на підставі прийнятого
рішення керівника ОДПС про визнання
погашеною заборгованості №1479/1095 від
27.08.2012 р. Позивачем копії
повідомлення - рішення № надано
не було. Також не було надано акт
перевірки, на підставі якого було
винесено зазначене повідомлення -
рішення. Згідно із п.п. 5.4.1 п.
5.4 ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
статтею 5 вказаного Закону, визнається
сумою податкового боргу платника
податків. Відповідно
п.п. 16.1.1 ст.16 наведеного Закону після
закінчення встановлених строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня. Пунктом 1.3 ст. 1
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" податковий борг (недоїмка)
визначається як податкове зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Згідно із п. 16.1.4 ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону "Про
систему оподаткування" платник
податків зобов'язаний сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
терміни.

Згідно із п. 14.1.175 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу
України, орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України, стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.
Відповідно до ст. 2
Закону України "Про державну податкову
службу в Україні", завданням органів
державної податкової служби є
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством (далі - податки, інші
платежі). Згідно зі ст. 3
зазначеного Закону органи державної
податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією
України, законами України, іншими
нормативно-правовими актами органів
державної влади, а також рішеннями
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування з питань оподаткування,
виданими у межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 11 статті 10 Закону
України "Про державну податкову службу
в Україні" державні податкові
інспекції в районах, містах без
районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції подають до судів
позови до підприємств, установ,
організацій та громадян про визнання
угод недійсними і стягнення в доход
держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випадках -
коштів, одержаних без установлених
законом підстав, а також про стягнення
заборгованості перед бюджетом і
державними цільовими фондами за
рахунок їх майна.
З огляду на викладене,
повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від "11"
грудня 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи вищенаведене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам та прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

В зв'язку з цим колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "11" грудня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві - відмовити.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "11" грудня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.