Справа № 810/5039/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
справа №810/5039/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Брагіна О.Є.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптова аптека "Алтея"

до інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області

про визнання протиправним та
скасування рішення,

в с т
а н о в и в:

позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
вимогами про визнання протиправним та
скасування рішення інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області від 08.07.2014 р. №21, яким на нього
було накладено штраф за порушення
законодавства про рекламу.

Вимоги обґрунтовує безпідставністю
прийнятого рішення та відсутністю в
діях ТОВ "Оптова аптека "Алтея" складу
правопорушення.

В призначений для розгляду справи час у
судове засідання прибув представник
позивача. Уповноважений представник
відповідача, повідомлений належним
чином про дату та місце розгляду
справи, у судове засідання не з?явився,
без повідомлення причин неявки, за
відсутності заяви про розгляд справи
без його участі.

На підставі ч.6 ст.128 КАСУ, суд здійснив
розгляд даної справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши подані документи,
з?ясувавши обставини, якими
обґрунтовано позов, з наданням їм
відповідної правової оцінки, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позову, з огляду
на таке:

08.07.2014 р., державною інспекцією України
з питань захисту прав споживачів у
Київській області було прийнято
рішення №21 про накладення на ТОВ
«Оптову аптеку «Алтея» штрафу за
порушення законодавства про рекламу.

Із змісту вказаної постанови слідує, що
відповідачем було встановлено факт
розповсюдження позивачем реклами
медичного центру «Вета» на рекламному
щиті, який розташований на фасаді
аптеки №3 по вул. Київській в м.Бровари
Київської області без тексту
попередження наступного змісту
«Самолікування може бути шкідливим для
вашого здоров?я», чим порушено вимоги
ч.4 ст.21 Закону України «Про рекламу».
Відповідно до ч.7 ст.27 Закону України
«Про рекламу» у разі неможливості
встановлення вартості реклами,
розповсюдженої з порушенням вимог
цього Закону, на рекламодавців та
розповсюджувачів реклами рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів накладається штраф у
розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Із резолютивної частини оскаржуваної
постанови вбачається, що штрафна
санкція була застосована відповідачем
саме за розповсюдження реклами
методів лікування за відсутності в ній
тексту попередження про шкідливість
самолікування.

Вказану обставину позивач не
спростовує, проте не вважає,
розповсюдження ним реклами не підпадає
під порушення, визначені ст. 21 Закону
України «Про рекламу», зокрема, вказує,
що вимоги ч.4 ст.21 Закону "Про рекламу"
поширюються виключно на рекламу
методів профілактики, діагностики,
лікування та реабілітації, в той час як
реклама позивача пропагувала способи
лікування.

Таким чином, на думку суду, спір виник у
зв?язку із різним тлумачення сторонами
норм Закону України «Про рекламу».

Факт розповсюдження реклами без
попередження про шкідливість
самолікування позивачем визнається.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися між сторонами, суд зважає на
таке:

відповідно до визначення термінів та
понять слово метод має грецьке
походження (від грец. ??????? - «шлях
через») (англ. method, нім. Methode f) -
систематизована сукупність кроків, які
потрібно здійснити для виконання
певної задачі, досягнення мети. Поняття
тотожне алгоритму діяльності чи
технологічного процесу.

Поняття спосіб означає певну дію
(послідовність дій), прийом або систему
прийомів, яка дає можливість зробити,
здійснити що-небудь, досягти чогось.

Імплантація- це метод імплантації
штучних опор для незнімних і знімних
зубних протезів, вид методу лікування,
який значно розширює можливості
стоматолога при протезуванні різних
дефектів зубних рядів.

Протезування зубів-процес
відновлення цілісності зубів та
зубного ряду, який є складовою методу
імплантації.

УЗІ- діагностика -це сучасний метод
діагностування захворювань, який
дозволяє дослідити внутрішні органи та
тканини в реальному часі на екрані
монітора, що заснований на
застосуванні ультразвукових хвиль.

Як було встановлено судом позивачем
здійснювалось розповсюдження реклами
медичного центру «Вета» на рекламному
щиті, який розташований на фасаді
аптеки №3 по вул. Київській в м.Бровари
Київської області без тексту
попередження наступного змісту
«Самолікування може бути шкідливим для
вашого здоров?я». За даними позивача, у
графічному вигляді було зазначено
"Імплантологія, лікування,
протезування" та "Гінеколог, уролог,
УЗІ-діагоностика".

З урахуванням аналізу визначення
термінів та понять, імплантологія та
УЗІ діагностика є методами сучасної
медицини, а відтак їх реалама потребує
зазначення встановленого Законом
України «Про рекламу " застереження.

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог, суд звертає увагу на те, що
відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і постачальниками послуг різних форм
власності, встановлення прав
споживачів, а також визначення
механізму їх захисту та основ
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів врегульовані
Законом України "Про захист прав
споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII (далі
-Закон).

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону держава
забезпечує споживачам захист їх прав,
надає можливість вільного вибору
продукції, здобуття знань і
кваліфікації, необхідних для прийняття
самостійних рішень під час придбання
та використання продукції відповідно
до їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності. Особи, винні у
порушенні законодавства про рекламу,
несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну та
кримінальну відповідальність
відповідно до Закону,- ч.1 статті 27
Закону № 270.

Захист прав споживачів здійснюють
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи і установи, що
здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

За приписами положень ст. 26 Закону
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
у тому числі: перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; подавати до
суду позови щодо захисту прав
споживачів; накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, стягнення, передбачені
статтею 23 цього Закону, в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Контроль за дотриманням законодавства
України про рекламу здійснюють у межах
своїх повноважень відповідно до
частини 1 статті 26 Закону України "Про
рекламу": спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів - щодо
захисту прав споживачів реклами;
Антимонопольний комітет України - щодо
дотримання законодавства про захист
економічної конкуренції; Національна
рада України з питань телебачення і
радіомовлення - щодо
телерадіоорганізацій усіх форм
власності; Міністерство фінансів
України - щодо реклами державних цінних
паперів; Державна комісія з цінних
паперів та фондового ринку - щодо
реклами на фондовому ринку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно пункту 1
Положення про Державну інспекцію
України з питань захисту прав
споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№465/2011 Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України.
Держспоживінспекція України входить
до системи органів виконавчої влади і
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів. Держспоживінспекція
України є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів. Згідно з пункту 7
вказаного Положення
Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі. Наказом
Міністра економічного розвитку і
торгівлі України від 09.11.2011 р. №206,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23 листопада 2011 р. за
№1337/20075 затверджено Положення про
інспекції з питань захисту прав
споживачів в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (надалі Положення).

Підпунктом 4.1. пункту 4 Положення
встановлено, що інспекції відповідно
до покладених на них завдань:
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів (крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим), рекламу в цій сфері та
державний ринковий нагляд.

Виходячи з аналізу наведених норм
законодавства, контроль за дотриманням
законодавства про рекламу відноситься
до повноважень Держспоживінспекції
України та її територіальних органів
на місцях. Тобто на відповідача
законодавством покладений обов'язок
здійснення контролю за дотриманням
Закону України "Про рекламу" всіма
суб'єктами господарювання.

Порядок накладення штрафів за
порушення законодавства про рекламу
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України №693 від 26.05.2004р. (далі
Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку він
регулює питання накладення
уповноваженими особами
Держспоживстандарту і його
територіальних органів в Автономній
Республіці Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі (далі - територіальні
органи) штрафів на рекламодавців,
виробників і розповсюджувачів реклами
за порушення законодавства про рекламу
(крім штрафів, накладення яких належить
виключно до компетенції
Антимонопольного комітету і
регулюється законодавством з питань
авторського права та суміжних прав).

До переліку осіб, на яких накладаються
штрафи згідно із п.8 вказаного Порядку
віднесено рекламодавців, виробників та
розповсюджувачів реклами. Право
накладати штрафні санкції надано
голові Держспоживінспекції, його
заступникам, начальникам
територіальних органів
Держспоживінспекції та їх заступникам.

Підставою для розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу є
виявлене порушення Закону, оформлене
протоколом (п. 9).

Засади рекламної діяльності в Україні,
регулювання відносини, що виникають у
процесі виробництва, розповсюдження та
споживання реклами визначає Закон
України "Про рекламу" від 03.07.1996, №
270/96-ВР.

Статтею 1 Закону встановлено, що
реклама це інформація про особу чи
товар, розповсюджена в будь-якій формі
та в будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару. Зовнішня реклама
- реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону України
«Про рекламу» реклама лікарських
засобів, медичних виробів, методів
профілактики, діагностики, лікування і
реабілітації повинна містити, крім
іншого, текст попередження такого
змісту: "Самолікування може бути
шкідливим для вашого здоров'я", що
займає не менше 15 відсотків площі
(тривалості) всієї реклами. Особи, винні
у порушенні законодавства про рекламу,
несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну та
кримінальну відповідальність
відповідно до Закону,-ч.1 ст. 27 Закону.

Відповідальність за порушення
законодавства про рекламу несуть
рекламодавці, винні: у замовленні
реклами продукції, виробництво та/або
обіг якої заборонено законом; у наданні
недостовірної інформації виробнику
реклами, необхідної для виробництва
реклами; у замовленні розповсюдження
реклами, забороненої законом; у
недотриманні встановлених законом
вимог щодо змісту реклами.

З аналізу вищевикладених норм слідує,
що чинним на Україні законодавством
встановлено виключний перелік засобів,
виробів та методів, в рекламі яких
суб'єкти господарювання зобов'язані
розміщувати текст попередження із
словами: "Самолікування може бути
шкідливим для вашого здоров'я", а саме
при рекламуванні лікарських засобів,
медичних виробів, методів
профілактики, діагностики, лікування і
реабілітації.

Як було встановлено судом посадовими
особами відповідача було виявлено
факт рекламного носія - зовнішньої
реклами позивача у вигляді рекламного
щита медичного центру "Вета" із
графічним зображенням написів
«імплантологія, лікування
протезування» та «гінеколог, уролог,
УЗІ- діагностика» за відсутності
напису-попередження про шкідливість
самолікування . В розумінні визначення
поняття методу лікування імплантація,
протезування та УЗІ-діагностика є
методами сучасного лікування.

Виявивши факт порушення позивачем
Закону України «Про рекламу», що
полягало у недотриманні встановлених
законом вимог до змісту реклами,
відповідач склав про це протокол та
прийняв рішення про застосування
штафних (фінансових) санкцій.

Постанова про накладення штрафу має
всі необхідні дані та складена у
відповідності з вимогами закону.

На підставі викладеного, суд вважає, що
дії відповідачів є правомірними, а
вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Брагіна О.Є.