Справа № 2а-2100/10
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року

Справа № 9104/74058/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук
Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 04.11.2010 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області про стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,

встановив:

Позивач 13.05.2010 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона є матір'ю
малолітньої дитини. Відповідачем їй
призначено допомогу по догляду за
дитиною в меншому розмірі, ніж
передбачала ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку повинна
надаватися у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Вважає, що
відповідач повинен провести
перерахунок та виплатити їй допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 04.11.2010 року
позов задоволено частково. Визнано дії
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області щодо відмови у
виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку неправомірними. Зобов`язано
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області провести
нарахування та виплату грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми». В
решті позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що дії відповідача
щодо виплати допомоги позивачці не
відповідають ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
оскільки рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими обмежувались
виплати названої вище допомоги,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати постановити рішення, яким
відмовити позивачці в задоволенні
позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що управління правомірно,
в межах наявних фінансових ресурсів
здійснювало виплати, передбачені
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у порядку, розмірі та у
спосіб, визначених діючим
законодавством України на момент
відповідних виплат.

Відповідно до ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується відповідним свідоцтвом
про народження та здійснює догляд за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а отже має право на отримання
щомісячної грошової допомоги
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992
року № 2811-XII передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 14 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік» від
19.12.2006 року №489-V, дію ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік було зупинено та у
відповідності до ст. 56 означеного
Закону №489-Vвстановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для застрахованих осіб
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50% прожиткового мінімуму
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особі за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року, справа №1-29/2007 за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 56, пункту 14 статті 71 в
частині зупинення на 2007 рік дії статті
12, частини першої статті 15 та пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» щодо встановлення
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Беручи до уваги той факт, що положення
ст. 56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», за якою у 2007
році виплата державної допомоги сім'ям
з дітьми відповідно до Закону України
««Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» не відповідає Конституції
України, тому місцевим судом зроблено
підставний висновок, що стороні
позивача її виплачено не в повному
обсязі.

Отже, враховуючи, що відповідач у
справі повинен діяти лише в межах
передбачених Конституцією та законами
України, суд приходить до висновку, що
останній має нести відповідальність за
дії (бездіяльність) вчинені в межах
належного йому правового поля.

Доводи відповідача з приводу
відсутності коштів на подібні цілі не
можуть слугувати аргументом у відмові
в позовних вимогах.

Таким чином, місцевий суд прийшов до
вірного висновку, що позивачка має
право на отримання допомоги по догляду
за дітьми до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, оскільки з 09 липня 2007 року була
відновлена дія статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», за якою допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив
:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 04.11.2010 року у
справі № 2а-2100/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньою до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич