Справа № 821/3633/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3633/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні до Відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у місті Херсоні про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2014 року Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні звернулось до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у місті Херсоні про визнання
протиправною та скасування постанови
від 19 травня 2014 року серії ВП № 39350161 про
накладення штрафу у розмірі 680 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що УПФУ, отримавши
постанову від 14.08.13 про відкриття
виконавчого провадження, виконало
рішення суду по справі № 2а-2383 в частині
нарахування надбавки до пенсії ОСОБА_1,
як "дітині війни". В частині виплати
заборгованості позивач повідомив ВДВС
про те, що дані дії можливо лише вчинити
в разі наявності фінансування з
Державного бюджету. Таким чином,
позивач вважає дії державного
виконавця неправомірними, позивачем
рішення суду виконано, постанова
суперечить вимогам чинного
законодавства та зазначив, що надбавка
як "дитині війни" носить лише
допоміжний характер, як підвищення
соціального добробуту громадян, а тому
може бути реалізована виключно при
наявності належного фінансування з
Державного бюджету України. Крім того,
позивач зазначив, що після відкриття
виконавчого провадження по справі
№2а-2383 державного виконавця було
повідомлено про виконання рішення
суду, у зв'язку з чим, останній мав
закінчити виконавче провадження
відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 30
Закону України "Про виконавче
провадження", строк для виконання
рішення суду закінчився, УПФУ
посилаючись на норми Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
стверджує, що відповідачем також
пропущено строки притягнення до
відповідальності за невиконання
рішення, оскільки вказаним Кодексом
передбачено строк притягнення - два
місяці з дня виявлення правопорушення

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні 26.09.2014 року подало
апеляційну скаргу, в якій зазначило, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального і процесуального права
та просив скасувати постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року і прийняти нову постанову, якою
задовольнити його позовні вимоги.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлені наступні обставини справи.

Упрвління ПФУ, отримавши постанову
від 14.08.13 про відкриття виконавчого
провадження, виконало рішення суду по
справі № 2а-2383 в частині нарахування
надбавки до пенсії ОСОБА_1, як "дітині
війни". В частині виплати
заборгованості позивач повідомив ВДВС
про те, що дані дії можливо лише вчинити
в разі наявності фінансування з
Державного бюджету. Таким чином,
позивач вважає дії державного
виконавця неправомірними, позивачем
рішення суду виконано, постанова
суперечить вимогам чинного
законодавства та зазначив, що надбавка
як "дитині війни" носить лише
допоміжний характер, як підвищення
соціального добробуту громадян, а тому
може бути реалізована виключно при
наявності належного фінансування з
Державного бюджету України. Крім того,
позивач зазначив, що після відкриття
виконавчого провадження по справі
№2а-2383 державного виконавця було
повідомлено про виконання рішення
суду, у зв'язку з чим, останній мав
закінчити виконавче провадження
відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 30
Закону України "Про виконавче
провадження", строк для виконання
рішення суду закінчився, УПФУ
посилаючись на норми Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
стверджує, що відповідачем також
пропущено строки притягнення до
відповідальності за невиконання
рішення, оскільки вказаним Кодексом
передбачено строк притягнення - два
місяці з дня виявлення правопорушення

Не погоджуючись з вказаною постановою
державного виконавця Управління ПФУ в
м. Херсоні оскаржило її до суду.

Вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволені позову, суд
І-ї інстанції виходив з правомірності
оскаржуваного рішення відповідача.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду, уважно дослідивши
матеріали справи та наявні в них
докази, не може погодитися з такими
висновками суду 1-ї інстанції, виходячи
з наступного.

Так, умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 названого Закону
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 5 названого Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України. Невиконання законних вимог
державного виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Частинами 1 та 3 ст. 6 Закону встановлено,
що державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Частиною 2 ст. 25 Закону передбачено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження, у цій постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як встановлено з матеріалів справи,
постановою від 14 серпня 2013 року
державним виконавцем ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні
відкрито виконавче провадження на
підставі виконавчого листа № 2а-2383,
виданого 23 липня 2012 року
Комсомольським районним судом м.
Херсона, відповідно до якого судом
зобов'язано УПФУ в Комсомольському
районі м. Херсона здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
надбавки, передбаченої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011
року ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
урахуванням виплачених сум за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу відповідача
направлявся лист від 04 жовтня 2013 року №
27971/09, в якому зазначалось, що
управлінням пенсійного Фонду України в
м. Херсоні здійснено перерахунок
надбавки до пенсії ОСОБА_1, проте
виконати зобов'язання виплатити
заборгованість пенсіонеру у позивача
немає можливості у зв'язку з
відсутністю фінансування з Державного
бюджету України (а. с. 8).

У відповідності до пункту 1.1 розділу I
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах, затвердженого постановою
управління Пенсійного фонду України
від 30 квітня 2002 року № 8-2, Управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах є органами
Управління ПФУ, підпорядкованими
відповідно головним управлінням Фонду
в Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, що разом з
цими управліннями утворюють систему
територіальних органів Фонду.

Підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II
Положення передбачено, що основними
завданнями Управління є, зокрема,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районними управліннями
ПФУ виключно за рахунок коштів Фонду та
інших джерел, визначених
законодавством. Інших фінансових
можливостей для здійснення виплат,
крім зазначених, районні управління не
мають.

Отже, невиконання судового рішення в
частині виплати грошових коштів при
відсутності відповідного фінансового
забезпечення та фактичної відсутності
таких коштів у боржника не може
вважатись невиконанням судового
рішення без поважних причин, оскільки
боржник не мав фінансової можливості
протягом встановленого державним
виконавцем семиденного строку
виконати судове рішення в цій частині.

За таких обставин, накладення штрафу на
боржника, в даному випадку, ще більше
ускладнює його фінансове становище та
ще більше перешкоджає виконанню
судового рішення про виплату доплати
до пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Виходячи з наведеного, списання коштів
з рахунків державного органу на
виконання судових рішень проводиться
лише за умови наявності таких коштів.

Посилання ж окружного суду на
відповідні рішення Європейського суду
з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань, є
безпідставними, оскільки в даному
випадку мова йде не про звільнення
Управління ПФУ в м. Херсоні від
виконання рішення суду, а про оцінку
причин такого невиконання та про
наявність підстав для накладення
штрафу.

Таким чином, на підставі вказаного,
судова колегія вважає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Отже, оскільки судом першої інстанції
при вирішенні справи порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, судова
колегія, діючи в межах доводів і вимог
апеляційної скарги та з урахуванням
ст.11 КАС України, на підставі п.4 ч.1 ст.202
КАС України, вважає, що постановлене
рішення підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про
часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у місті
Херсоні від 19 травня 2014 року серії ВП №
39350161 про накладення штрафу у розмірі 680
грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко