Справа № 815/2316/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/4984/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Степашка О.І.

при секретарі
Калініні О.С.

за участю представника позивача -
Алексєєнка О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013

у справі № 815/2316/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Автомагістраль-Південь»

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Автомагістраль-Південь» звернулось
до суду з позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 13.03.2013 Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби, правонаступником
якої є Державна податкова інспекція у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23.04.2013 у
задоволенні позовних вимог відмовлено,
з мотивів правомірності прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013
постанову суду першої інстанції
скасовано; прийнято нову постанову про
задоволення позову, визнано
протиправним та скасовано спірне
податкове повідомлення-рішення, з
підстав обґрунтованості позовних
вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як таке, що
прийняте з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач просив залишити касаційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ
«Автомагістраль-Південь» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків: ТОВ «Форсаж-Медіамаркет», ТОВ
«Селанія», ТОВ «Зінат», їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період травень, червень, вересень 2012
року, складено акт № 906/22-5/34252469
від 25.02.2013, в якому зафіксовані
порушення: п. п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит з податку на додану вартість на
загальну суму 971 800 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 13.03.2013 відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1 457 700 грн., у т.ч.: 971 800
грн. основного платежу та 485 900 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Донараховуючи грошове зобов'язання
податковий орган виходив з того, що
угоди, укладені між ТОВ
«Автомагістраль-Південь» та ТОВ
«Форсаж-Медіамаркет», ТОВ «Селанія»,
ТОВ «Зінат» мають ознаки нереальності,
в зв'язку з чим анульовано податковий
кредит з податку на додану вартість по
таким операціям за травень, червень,
вересень 2012 року, податкові накладні,
виписані від імені контрагентів
позивача підписані невстановленими
особами та із зазначенням податкової
адреси, за якою вищевказані
постачальники не знаходяться.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ
«Автомагістраль-Південь» уклало
договори поставки № СФ-1335 від 07.05.2012 з
ТОВ «Форсаж-Медіамаркет», № 2006-12 від
20.06.2012 з ТОВ «Зінат», № 2409-12 від 24.09.2012 з
ТОВ «Селанія».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що висновки акта перевірки про
безтоварність угод, укладених
позивачем із ТОВ «Форсаж-Медіамаркет»,
ТОВ «Зінат», ТОВ «Селанія» є
обґрунтованими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, апеляційний адміністративний
суд мотивував своє рішення тим, що
виконання укладених позивачем
договорів підтверджується
видатковими, податковими та
товарно-транспортними накладними;
зауважень щодо невідповідності цих
документів вимогам законодавства
відповідач не надав.

Однак, висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними та такими, що
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі.

Статтею 69 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним
вимогам не відповідають.

Слід зазначити, що надання податковому
органу належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Приймаючи судові рішення по справі,
суди попередніх інстанцій посилались
на докази, які є обов'язковими, але не
вичерпними, оскільки предмет
доказування у справі, що розглядається,
становлять обставини, що підтверджують
або спростовують реальність
здійснення самих господарських
операцій (поставки товарів), а відтак і
обґрунтованість визначення
податкового кредиту позивача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування
податкового кредиту позивача,
податковий орган вказував, що операції
між позивачем та вищезазначеним
контрагентом були нікчемними.

В даному випадку, судами попередніх
інстанцій не досліджено обставин, що
підтверджують або спростовують
реальність здійснення самих
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Форсаж-Медіамаркет», ТОВ
«Зінат», ТОВ «Селанія», а саме:
можливостей контрагентів позивача
щодо виконання укладених з позивачем
договорів, зокрема, наявності
технічних та технологічних
можливостей; питання щодо фактичної
оплати позивачем податку на додану
вартість в ціні отриманого товару, не
досліджено руху активів у процесі
здійснення господарських операцій, з
відповідним документальним
підтвердженням.

Також судами не було встановлено
зв'язку між фактом придбання товарів і
господарською діяльністю платника
податку. Включенню до складу
податкового кредиту підлягають лише
суми податку, сплачені (нараховані), у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), що підлягають використанню у
господарській діяльності платника
податку.

Для вирішення спору важливе значення
також має встановлення факту
реєстрації та перебування
контрагентів платника податку в стані
платників податку на додану вартість,
що надає право таким платникам
видавати податкові накладні, які є
підставою для формування податкового
кредиту.

Встановлення даних обставин має
важливе значення для правильного
вирішення даної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 та
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23.04.2013
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.І. Степашко