Справа № 233/5824/14-а
Суддя: Міросєді А. І.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 233/5824/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Міросєді А. І.,

при секретарі
Ульянцевій С.А.,

за участю

позивача
--

представника відповідача
--

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області «про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії»,-

в с т а н о в и в :

28 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та в
Костянтинівському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними, визнання незаконним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та в Костянтинівському
районі Донецької області від 02.10.2014
року щодо відмови у врахуванні довідки
№ 978 від 15 вересня 2010 року про заробітну
плату, зобов'язання здійснити
нарахування пенсії з 30 червня 2014 року з
урахуванням довідки про заробітну
плату № 978 від 15 вересня 2010 року. Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що ним до Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та в
Костянтинівському районі Донецької
області було подано заяву про
призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку, при призначенні
пенсії з 30 червня 2014 року відповідачем
не була врахована надана ним довідка
про заробітну плату № 978 від 15 вересня
2010 року, видана ліквідатором ДП «Завод
Автоскло» в зв'язку з неможливістю
перевірки достовірності нарахування
вказаних у довідках сум, про що було
видане рішення від 02 жовтня 2014 року, з
чим позивач не згоден.

Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву про
розгляд справи у його відсутності,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача до суду надала
заяву про розгляд справи у її
відсутність, заперечувала проти
задоволення позову та надала письмові
заперечення проти позову.

Дослідивши докази по справі, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області та отримує пенсію за віком з
30.06.2014 року.

Відповідно до записів у трудовій
книжці позивач працював на
Костянтинівському заводі «Автоскло»
(ДП «Завод Автоскло ім. К.Т.Бондарева») у
період з 16.02.1981 року по 07.06.1991 року (а.с.
8-9).

Для нарахування пенсії позивачем до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області було надано
довідку про заробітну плату для
обчислення пенсії № 978 від 15 вересня 2010
року, видану ліквідатором ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т.Бондарева» на підставі
особових рахунків за 1989-1991 роки (а.с. 10).

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі 02 жовтня 2014 року було прийняте
рішення про не врахування наданої
позивачем довідки про заробітну плату
№ 978 від 15 вересня 2010 року, виданої
ліквідатором ДП «Завод Автоскло ім.
К.Т.Бондарева» (а.с. 7).

З 30 червня 2014 року позивачу була
призначена пенсія без урахування
вказаної довідки про заробітну плату.

Суд виходить з того, що Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області, приймаючи
оскаржуване рішення від 02.10.2014 року,
діяло з порушенням норм Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України 25 листопада 2005 року № 22-1.

З оскаржуваного рішення від 02.10.2014 року
вбачається, що відмова у врахуванні
довідки про заробітну плату від 15.09.2010
року № 978 ґрунтується на нормах
частини 1 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 38 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі -
Порядок №22-1).

Відповідно до трудової книжки позивач
працював в Костянтинівському заводі
«Автоскло» з 16.02.1981 року по 07.06.1991 року
(а.с. 7-9).

Для нарахування пенсії позивачем до
УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області була надана відповідна довідка
про заробітну плату для обчислення
пенсії від 15.09.2010 року за № 978, видана
ліквідатором ДП «Завод Автоскло ім.
К.Т.Бондарева» (а.с. 10). Із копії вказаної
довідки вбачається, що її було видано
на підставі особових рахунків за 1989-1991
роки.

За змістом підпункту «в» пункту 7
Порядку № 22-1 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), до
заяви про призначення пенсії за віком
додається довідка про заробітну плату
особи (додаток 1) за період страхового
стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000
індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком 3.

У відповідності до пункту 17 цього
Порядку, довідка про заробітну плату
(дохід) особи видається на підставі
особових рахунків, платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану та сплачену заробітну плату
підприємством, установою чи
організацією, де працював померлий
годувальник або особа, яка звертається
за пенсією. Якщо такі підприємства,
установи, організації ліквідовані або
припинили своє існування з інших
причин, то довідки про заробітну плату
видаються правонаступником цих
підприємств, установ чи організацій
або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не
мають можливості видати довідку за
встановленою формою з розшифровкою
виплачених сум за видами заробітку,
вони можуть видавати довідки, що
відповідають даним, наявним в архівних
фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст. 25 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
станом на час видачі довідки 15.09.2010
року), ліквідатор з дня свого
призначення виконує повноваження
керівника (органів управління)
банкрута.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 25 цього
Закону, з дня призначення ліквідатора
до нього переходять права керівника
(органів управління) юридичної особи -
банкрута.

З наведеного вбачається, що право
видавати довідки про заробітну плату,
необхідні для призначення пенсії,
надано підприємствам, установам чи
організаціям, де працювала особа, яка
звертається за пенсією. При цьому, з
урахуванням норм Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
у зв'язку з відкриттям ліквідаційної
процедури повноваження органів
управління підприємства-банкрута
припиняються, натомість господарським
судом призначається ліквідатор,
наділений повноваженнями щодо
управління підприємством та
розпорядження його майном, коло яких
передбачено законодавством.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ліквідатор ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т.Бондарева», видаючи
довідку про заробітну плату для
обчислення пенсії від 15.09.2010 року № 978,
діяв у межах та на виконання наданих
йому законом повноважень.

Згідно пункту 38 Порядку №22-1, при
прийманні документів орган, що
призначає пенсію: а) перевіряє
правильність оформлення заяви,
відповідність викладених у ній
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж; б) здійснює
попередню правову експертизу змісту і
належного оформлення представлених
документів; в) перевіряє правильність
копій відповідних документів, фіксує й
засвідчує виявлені розходження; г)
видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6),
копія якої зберігається у пенсійній
справі.

Орган, що призначає пенсію, має право
вимагати від підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб
дооформлення в трьохмісячний термін з
дня подання заяви прийнятих і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до статті 101 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

З наведеного вбачається, що відповідач
наділений повноваженнями отримувати
необхідні для призначення та
перерахунку пенсій відомості від
підприємств, установ і організацій, а
також перевіряти обґрунтованість
видачі ними поданих до такого
призначення чи перерахунку пенсій
документів.

Надаючи оцінку діям відповідача при
прийнятті оскаржуваного рішення, суд
зазначає, що у випадку виникнення
обґрунтованих сумнівів у
достовірності даних, які викладені у
довідці ліквідатора ДП «Завод Автоскло
ім. К.Т.Бондарева» від 15.09.2010 року № 978,
відповідач був наділений правом
звернутись до вказаного підприємства,
а у випадку його ліквідації - до
відповідної архівної установи, з метою
отримання відомостей про заробітну
плату позивача, необхідних для
призначення йому пенсії. Однак, у
матеріалах справи відсутні будь-які
дані та їх документальне
підтвердження, які б свідчили на
користь реалізації Управлінням ПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області вказаного
права. Більше того, у рішенні від 02.10.2014
року відповідачем не було наведено
конкретні недоліки форми чи змісту або
будь-які інші порушення при складенні
довідки від 15.09.2010 року № 978, які
призвели до неможливості врахувати її
дані при призначенні пенсії позивачу.

Суд вважає, що на відповідача, як
суб'єкта владних повноважень,
відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення. Однак під час розгляду справи
судом відповідачем не було надано
документальних доказів, які б
підтвердили виявлену невідповідність
сум заробітної плати, викладених у
довідці про заробітну плату позивача
від 15.09.2010 року № 978, сумам заробітку
позивача, які містяться у
розрахункових відомостях, а також не
доведено факту неможливості
проведення перевірки достовірності
даних, викладених у вказаній вище
довідці.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи
встановлені обставини, приведені норми
закону, які врегульовують спірні
правовідносини, суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області «про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії» задовольнити.

Рішення Управління Пенсійного Фонду
України в м. Костянтинівці та в
Костянтинівському районі Донецької
області від 02 жовтня 2014 року про
відмову у врахуванні ОСОБА_1 при
призначенні пенсії довідки про
заробітну плату № 978 від 15 вересня 2010
року, виданої ліквідатором ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т.Бондарева», визнати
протиправним та скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Костянтинівці та в
Костянтинівському районі Донецької
здійснити з 30 червня 2014 року
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням довідки про заробітну
плату № 978 від 15 вересня 2010 року,
виданої ліквідатором ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т.Бондарева».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Костянтинівський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя