Справа № 161/9473/14-а, 2а-161/435/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.
Справа № 876/8221/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 05.06.2014 р. про залишення
позовної заяви без розгляду по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

13.06.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

У позовній заяві просить суд :

- визнати протиправними дії управління
Пенсійного Фонду України в м. Луцьку
щодо відмови в проведенні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1, починаючи з 1 липня 2010
року;

- стягнути з держбюджету на свою
користь 76 гривень витрат, пов'язаних з
оплатою судового збору;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку відповідно до
вимог ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» провести
перерахунок і виплатити недоплачене
довічне грошове утримання судді у
відставці ОСОБА_1 з 1 липня 2010 року, з 1
січня 2012 року, з 1 квітня 2012 року, з 1
липня 2012 року, з 1 жовтня 2012 року, з 1
грудня 2012 року, з 1 січня 2013 року, з 1
грудня 2013 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05.06.2014 р.
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до УПФ України в м. Луцьку
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії в частині
проведення перерахунку і виплати
недоплаченого довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 1
липня 2010 року, з 1 січня 2012 року, з 1
квітня 2012 року, з 1 липня 2012 року, з 1
жовтня 2012 року, з 1 грудня 2012 року, з 1
січня 2013 року, з 1 грудня 2013 року -
залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги
суд першої інстанції встановив, що
позивач звертався до УПФ України у м.
Луцьку із заявою про здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці. Однак у
своїй заяві позивачем не було вказано
будь-якого строку за який необхідно
здійснити перерахунок, який вказано у
позовній заяві.

Таким чином строк на звернення до суду
у позивача сплинув. Проте позивач
звернувся до суду лише 13 червня 2013 року.
При цьому в позовній заяві позивачем не
ставиться вимога про поновлення строку
звернення до суду та не заявлялась в
ході судового розгляду справи.

А тому за таких обставин, суд прийшов до
висновку про залишення позову в
частині проведення перерахунку і
виплати недоплаченого довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 з 1 липня 2010 року, з 1 січня 2012
року, з 1 квітня 2012 року, з 1 липня 2012
року, з 1 жовтня 2012 року, з 1 грудня 2012
року, з 1 січня 2013 року, з 1 грудня 2013 року
- без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм матеріального права, порушенням
норм процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану ухвалу та прийняти нову,
якою направити справу до суду першої
інстанції на продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що суд порушив
ст. 55 Конституції України, якою кожній
людині гарантовано право на оскарження
в суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Апелянт вказує, що наводячи в ухвалі
зміст ч. 2 ст. 99 КАС України, суд умисно
перекрутив її зміст, зазначивши, що
шестимісячний строк обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених Законом
вимог і не вказав, що такий строк
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. А це призвело до того, що суд
не з'ясував, коли позивач дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
своїх прав, не навів доказів, які б
підтверджували цю обставину.

ОСОБА_1 посилається на те, що беручи до
уваги ч. 3 ст. 162 КАС України, якщо б
навіть позивач і пропустив строк
звернення до адміністративного суду з
позовом, то в такому випадку суд
повинен повно, всебічно і об'єктивно
перевірити, чи не пропущено цей строк з
поважних причин.

Апелянт зазначає, що із змісту ст. 99 КАС
України випливає, що шестимісячний
строк обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Проте, суд навіть не вказав,
коли ж позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав та
інтересів.

На думку ОСОБА_1, строк, протягом якого
він вправі звертатися до
адміністративного суду, обчислюється з
дня, коли той одержав відповідь
управління Пенсійного фонду, в якій
повідомляється, що йому відмовлено у
проведенні перерахунку, а не з дня, коли
він мав право звернутися до
відповідача з проханням провести
перерахунок. Таку довідку позивач
одержав після звернення до
господарського суду з заявою у травні
2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що 13.06.2014 року позивач -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії. У позовній заяві, зокрема
просив суд : зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
відповідно до вимог ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» провести перерахунок і
виплатити недоплачене довічне грошове
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 1
липня 2010 року, з 1 січня 2012 року, з 1
квітня 2012 року, з 1 липня 2012 року, з 1
жовтня 2012 року, з 1 грудня 2012 року, з 1
січня 2013 року, з 1 грудня 2013 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05.06.2014 р.
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до УПФ України в м. Луцьку
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії в частині
проведення перерахунку і виплати
недоплаченого довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 1
липня 2010 року, з 1 січня 2012 року, з 1
квітня 2012 року, з 1 липня 2012 року, з 1
жовтня 2012 року, з 1 грудня 2012 року, з 1
січня 2013 року, з 1 грудня 2013 року -
залишено без розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу ч.1 ст. 100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Як наслідок, колегія суддів враховує,
що ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовними вимогами до управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку,
зокрема про зобов'язання вчинити дії в
частині проведення перерахунку і
виплати недоплаченого довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 починаючи з 1 липня 2010 року.
Відповідно з 01.07.2010 року позивач
просить суд задовольнити заявлені
вимоги звернувшись до суду лише 13.06.2014
року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що ОСОБА_1 у позовній заяві
зазначає, що листом № 781/м-в від 30.01.2009
року Головне управління Пенсійного
фонду України у Волинській області
повідомило його, що пунктом 63 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з
постанови Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» виключено норми
щодо перерахунку щомісячного
грошового утримання суддям у відставці
в разі зміни заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

На підставі цього роз'яснення в
нарахуванні та виплаті ОСОБА_1
щомісячного грошового утримання у
зв'язку з підвищенням зарплати голови
суду у 2008 році Пенсійним фондом
відмовлено.

Беручи до уваги дану обставину, колегія
суддів приходить до висновку, що із
листа № 781/м-в від 30.01.2009 року ОСОБА_1
дізнався про порушення своїх прав та
інтересів, зокрема, що починаючи з 2008
року не проводиться перерахунок та
виплата недоплаченого довічного
грошового утримання судді у відставці
у належному розмірі відповідно до
вимог Закону.

Крім того, із наявного у матеріалах
справи заперечення управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку на
позовну заяву ОСОБА_1 від 29.07.2014 року №
6724/09-07, Пенсійний фонд наголошує на
тому, що рішення відповідача про
відмову в проведенні перерахунку
довічного грошового утримання ОСОБА_1
було прийняте ще у 2009 році, відтак
позивачу ще з 2009 року було відомо про
факт порушення його прав, однак із
позовними вимогами про перерахунок
пенсії з 2010 року ОСОБА_1 звернувся
тільки у 2014 році. Відтак, позивачем
пропущений передбачений КАС України
шестимісячний строк на звернення до
суду (а.с.29-30).

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів звертає увагу на те, що в
силу правової норми ч.1 ст.100 КАС
України, суд на підставі позовної заяви
та доданих до неї матеріалів може
знайти підстави для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 в позовній
заяві не ставилась вимога про
поновлення строку звернення до суду та
така вимога не заявлялась в ході
судового розгляду справи.

Відтак, наявні правові підстави для
застосування у спірних
правовідносинах ч.1 ст.100 КАС України та
залишення позовних вимог без розгляду.

Як наслідок, враховуючи те, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, суд апеляційної інстанції
вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк на
звернення до суду без поважних причин,
оскільки про порушення своїх прав та
інтересів позивач повинен був
дізнатися ще з 2009 року при отриманні
недоплаченого довічного грошового
утримання судді у відставці.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної
інстанції погоджується із висновком
суду першої інстанції про те, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФ
України в м. Луцьку про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії в частині проведення перерахунку і
виплати недоплаченого довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 з 1 липня 2010 року, з 1 січня 2012
року, з 1 квітня 2012 року, з 1 липня 2012
року, з 1 жовтня 2012 року, з 1 грудня 2012
року, з 1 січня 2013 року, з 1 грудня 2013 року
- слід залишити без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 05.06.2014 р. про залишення
позовної заяви без розгляду по справі
№ 161/9473/14-а (2-а/161/435/14) - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 18.11.2014
року.