Справа № 2а-0306/182/12, 0306/4194/12
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.
Справа №
138872/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 19 липня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Поповичівської сільської ради
Ковельського району Волинської
області, третя особа на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_2, про визнання
недійсним рішення сесії
Поповичівської сільської ради
Ковельського району Волинської
області №10/2 від 21 липня 2011 року про
надання дозволу на розробку технічної
документації громадянину ОСОБА_2 по
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,25 га, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, для ведення особистого
селянського господарства,-

В С Т А Н О В
И Л А:

02.07.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування рішення сесії
Поповичівської сільської ради
Ковельського району Волинської
області №10/2 від 21 липня 2011 року про
надання дозволу на розробку технічної
документації громадянину ОСОБА_2 по
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,25 га, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, для ведення особистого
селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуваним рішенням дозвіл на
розробку технічної документації по
видачі державного акту на право
власності на зазначену земельну
ділянку було надано ОСОБА_2, як
спадкоємцеві майна померлої ОСОБА_3 У
ході розробки, на підставі
оскаржуваного рішення сільської ради,
технічної документації, межі земельної
ділянки переданої ОСОБА_2, були
визначені в порушення ситуаційного
плану розташування земельної ділянки,
яка перебуває у власності позивача
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, унаслідок чого порушуються
межі земельної ділянки, що перебуває у
приватній власності позивача.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 19 липня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що ОСОБА_2 відсутні спадкові права
на спірну земельну ділянку, а тому й
відсутнє першочергове право на його
приватизацію та набуття у власність.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачено
законами та іншими
нормативно-правовими актами України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
власником домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1, Волинської
області та власником земельної
ділянки площею 0,25 га , розташованої за
вказаною адресою цільовим
призначенням якої є обслуговування
вказаного житлового будинку.

В суді першої інстанції сторонами
визнали і ту обставину, що вказане
домоволодіння позивач придбала у
ОСОБА_2, який, в свою чергу, набув право
власності на це домоволодіння в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_3.

18 травня 2011 року позивач звернулась до
Поповичівської сільської ради із
заявою про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо надання у її
власність іншої земельної ділянки,
розташованої за тією ж адресою, що й
належне позивачеві домоволодіння,
однак яка має інше цільове призначення
- для ведення особистого селянського
господарства.

Рішенням Поповичівської сільської
ради №8/9 від 23 травня 2011 року
позивачеві було надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення у власність позивача
земельної ділянки в межах АДРЕСА_1, для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,28 га,
однак вказане рішення не було
підписане сільським головою, який
скористався правом «вето». Повторно
рішення про надання позивачеві дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення у власність позивачеві
даної земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
на голосування не вносилось

Однак рішенням сесії Поповичівської
сільської ради Ковельського району
Волинської області №10/2 від 21 липня 2011
року надано дозвіл на розробку
технічної документації громадянину
ОСОБА_2 по видачі державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,25 га, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, для ведення
особистого селянського господарства.

Згідно статті 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст,
та ін.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», виключною компетенцією
місцевих рад є вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Колегія суддів, згідно вищенаведеного,
погоджується з думкою суду першої
інстанції про те, що земельна ділянка
площею 0,25 га, в АДРЕСА_1, на розробку
технічної документації по видачі
державного акту на яку було надано
дозвіл ОСОБА_2 рішенням Поповичівської
сільської ради від 21 липня 2011 року №10/12,
має цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства.
Вказана земельна ділянка ніколи не
перебувала і не перебуває ні у
власності, ні у користуванні позивача
у справі. Також позивач не набула права
на вказану земельну ділянку з підстав,
передбачених чинним законодавством.
Відтак в діях відповідача, як органу
місцевого самоврядування, при
прийнятті рішення сесії сільської
ради від 21 липня 2011 року №10/12, не має
порушень прав, свобод та інтересів
позивача.

Крім цього слушно зазначено, що, у разі,
коли неправомірними діями ОСОБА_2
будуть порушені права позивача, як
власника суміжної земельної ділянки,
розташованої за тією ж адресою,
цільовим призначенням якої є
будівництво та обслуговування
житлового будинку, позивач не
позбавлена права захистити свої
інтереси у спосіб, передбачений ст.16 ЦК
України.

Зважаючи на вказане Поповичівська
сільська рада, як суб'єкт владних
повноважень і учасник
публічно-правових відносин, діючи від
імені і в інтересах територіальної
громади, прийняла рішення в межах своїх
повноважень та у відповідності до норм
земельного законодавства України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 19 липня 2012 року у справі
№0306/4194/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний