Справа № 462/1673/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.
Справа № 876/8871/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
на постанову Залізничного районного
суду м. Львова від 03 квітня 2013 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
про зобов'язання встановити підвищення
до пенсії,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач 28.02.2013 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
зобов'язання здійснити підвищення та
виплату надбавки до пенсії як
реабілітованому громадянину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона
була реабілітована на підставі ст. 3
Закону України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні», а
чинним законодавством України
визначені певні пільги для
репресованих та реабілітованих
громадян, зокрема, відповідно до п. «г»
ст.77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» призначені пенсії
підвищуються громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком. На даний
час їй з цих підстав відповідачем
встановлена доплата до пенсії лише в
розмірі 43,52грн. на місяць, тобто в
меншому розмірі, ніж це передбачено
Законом України.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 03 квітня 2013 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
нараховувати і виплачувати ОСОБА_1, як
реабілітованому громадянину,
підвищення до пенсії у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до пункту «г» ст.77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» починаючи з
28.08.2012 року по 28.02.2013 року.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в позові відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що позивачу, ОСОБА_1, вірно
проводиться виплата пенсії в розмірі
43,52 грн., на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 р. №654. Тому
з 01.09.2008 р. встановлено, що громадянам,
які необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
в розмірі 54,40 грн., а членам їх сімей,
яких було примусово переселено - 43,52
грн. Отже, позивачу повинно
виплачуватись підвищення в розмірі 43,52
грн.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
із того, що він отримує підвищення до
пенсії, як примусово переселений член
сім'ї реабілітованих, проте менше
розміру встановленого пунктом «г» ст. 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а саме у розмірі 43,52 грн.
Оскільки постанова Кабінету Міністрів
України №654 від 16.04.2008 року є
підзаконним нормативно-правовим актом,
то слід керуватися саме згаданим
Законом. Тому відмова УПФУ в
Залізничному районі м. Львова у
проведенні нарахування і виплати
позивачу підвищення до пенсії є
протиправною.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає, що такі відповідають
нормам матеріального права та
обставинам справи, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області та отримує підвищення до
пенсії у розмірі 43,52 грн. відповідно до
підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року №654
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» як особа, що є
членом сім'ї репресованої і згодом
реабілітованої, та яку було примусово
переселено.

Відповідно до пункту «г» статті 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» призначені пенсії
підвищуються громадянам, - які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії - на 50 процентів, а
членам їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 6 Розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до прийняття
відповідного Закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

УПФУ в Залізничному районі м. Львова не
здійснювало виплати у зв'язку з
підвищенням до пенсії ОСОБА_1, що
передбачено Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про пенсійне забезпечення» має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
№654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

Тому, положення ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не є перешкодою
для застосування величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки права
позивача порушено і вони підлягають
захисту шляхом задоволення заявлених
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п. 1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 03 квітня 2013 року у адміністративній
справі №462/1673/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний