Справа № 286/3225/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"11" листопада 2014 р.
Справа № 286/3225/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області на постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від "24" вересня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Овруцького районного суду
Житомирської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області, про зобов'язання провести
перерахунок і виплату коштів,
передбачених ст.ст.39,51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
січня по травень 2014 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 24 вересня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
провести ОСОБА_3 донарахування та
виплату доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення у відповідності до ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року,
виходячи з розміру 2-х мінімальних
заробітних плат, розмір якої визначено
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", щомісячно,
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2014 року по 31.05.2014 року, виходячи з
розміру 25% мінімальної пенсії за віком,
розмір якої дорівнює розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, який
визначено Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
щомісячно.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Житомирського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження у
справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом, позивач є особою,
постраждалою від Чорнобильської
катастрофи та учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі, та проживає на території
радіоактивного забруднення - у зоні
гарантованого добровільного
відселення, а саме в с.Базарівка Овруч
Овруцького району Житомирської
області, що підтверджується копією
паспорта.

Як вбачається з довідки управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі підвищення до пенсії позивачу
здійснювались у відповідності до
Постанови КМ України №1210 від 23.11.2011
року "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

Згідно положень ч.2 ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до третьої категорії,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Закон України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
має пріоритет над підзаконними актами -
постановами КМ України від 23.11.2011р. №1210
та від 28.12.2011р. №1381.

Будь-яких законодавчих обмежень щодо
застосування вказаних норм і положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
як це було в 2011-2013 роках у 2014 році не має.
Тобто, Законом України "Про Державний
бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014
року (п. 1 Прикінцевих положень Закону)
такі обмеження не встановлені.

Такі висновки є правильними і з ними
погоджується суд апеляційної
інстанції, приймаючи до уваги таке.

Згідно з Прикінцевими положеннями
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26 грудня 2011 року
№20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012
суди, під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі , у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі й на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України, закону про
Державний бюджет на відповідний рік та
інших законів України.

Метою і особливістю Закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат,
доплат та різних видів допомоги,
передбачених Законом, здійснюється
відповідно до обсягів, затверджених
законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, тобто
виконання Закону повністю залежить від
фінансових ресурсів доходної частини
державного бюджету.

Слід зазначити, що частиною другою
статті 95 Конституції України
визначено, що виключно Законом України
про Державний бюджет визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, а
стаття 63 Закону закріплює норму, якою
стверджується, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а УПФ - органом, який реалізує таку
політику, в тому числі за рахунок
коштів Державного Бюджету України.

Разом з тим, слід зазначити, що Законом
України "Про Державний бюджет на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав
чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
є чинними і підлягають застосуванню:

- ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої, непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- ч.2 ст.51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", особам, віднесеним до
третьої категорії, додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком.

Оскільки відповідач здійснював
відповідні виплати позивачу в
порушення наведених норм Закону, суд
першої інстанції постановив
правомірне рішення про обов'язок
донарахування позивачу недоплачених
сум пенсії.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "24" вересня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
с.Базарівка,Овруцький район,
Житомирська область,11100

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький
район, Житомирська область,11100

- ,