Справа № 815/5760/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5760/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Одеса

11 год. 24 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Гречаній Ю.Г.

за участю сторін:

представник позивача -
Богорел О.В. (за довіреністю)

представник позивача -
Голота Т.Я. (за довіреністю)

представник відповідача
- Єлістратов К.Ю. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Регіонального ландшафтного
парку «Тилігульський» Одеської
області () до Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
рішення ДПІ у Комінтернівському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску № від 24.09.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду з позовом
звернувся ландшафтного парку
«Тилігульський» Одеської області () до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
рішення ДПІ у Комінтернівському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску № від 24.09.2014
року. Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 26.09.2014 року позивачем отримано
рішення № від 24.09.2014 року про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, яке на думку позивача є
протиправним та таким, що прийнято без
наявності законних підстав, оскільки
підприємство позивача фінансується
від Одеської обласної ради, будь-яких
інших джерел прибутку не має та у 2014
році профінансований тільки на оплату
праці. Відповідно до вимог чинного
законодавства, позивач має обов'язок
незалежно від наявності коштів
щомісяця нараховувати заробітну плату
своїм працівникам, які відпрацювали у
поточному місяці. Так, у січні 2014 року,
РЛП «Тилігульський» Одеської області
нарахував заробітну плату своїм
працівникам, що працювали у січні 2014
року, але на момент нарахування по
28.02.2014 року в РЛП «Тилігульський»
Одеської області ніяких грошових
коштів не було. Після надходження 28.02.2014
року до позивача коштів, підприємством
того ж дня було проведено сплату
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Вказаний факт підтверджується
виписками по рахунку, витягом з
розподілу показників зведених
кошторисів на 2014 рік, витягом з
розподілу зведених планів асигнувань
загального фонду місцевого бюджету на
2014 рік. Таким чином, на думку позивача,
оскільки несвоєчасна сплата єдиного
внеску відбулась по незалежним від
нього причинам, підприємство не має
відповідати за викладені в рішенні
порушення - несвоєчасна сплата єдиного
внеску.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, надали пояснення та
просили суд задовольнити їх з підстав,
викладених в адміністративному позові
(аркуш справи 3).

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, вважав його безпідставним
мотивуючи тим, що Конституцією України
та Податковим кодексом України
передбачено обов'язок платників
податків нараховувати та сплачувати
податки у встановлені законодавством
терміни. Відсутність коштів для
нарахування соціального внеску та його
сплати як форс-мажор яка звільняє
платника від обов'язку своєчасно
нарахувати сплатити соціальний внесок
законодавчо не передбачена. У разі,
коли є фонд оплати праці та платником
використовується праця найманих
працівників, які виконують свої
посадові обов'язки, повинно своєчасно
та у повному обсязі здійснюватись
нарахування та сплата єдиного внеску.
Зазначені принципи закріплені у п. 7.1
розділу VII наказу Міністерства доходів
і зборів України № 455 від 09.09.2013 року,
яким передбачено застосування до
платників, на яких згідно із законом
покладено обов'язок нараховувати,
обчислювати та сплачувати єдиний
внесок, фінансових санкцій (штраф, пеня)
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за порушення
норм законодавства про єдиний внесок.
Також, представник відповідача
зазначив, що вказаним Законом не
передбачено такої підстави, як
відсутність фінансових ресурсів, для
несплати (неперерахування) чи
несвоєчасної сплати (несвоєчасного
перерахування) єдиного внеску.

Письмових заперечень проти позову
відповідачем суду не надано.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши обставини якими
обґрунтовуються вимоги та заперечення,
а також докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
Регіональний ландшафтний парк
«Тилігульський» Одеської області
засновано Одеською обласною державною
адміністрацією, вид діяльності - 91.04 -
функціонування ботанічних садів,
зоопарків і природних заповідників
(основний), дата державної реєстрації -
10.07.1998 року, дата та номер в Єдиному
державному реєстрі про включення до
Єдиного державного реєстру відомостей
про юридичну особу - у разі, коли
державна реєстрація юридичної особи
була проведена до набрання чинності
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» - 27.07.2007 року, № 1 015311.

Як вбачається з матеріалів справи,
підприємство має самостійний баланс,
рахунки в установах банків, печатку зі
своїм найменуванням, тощо.
Підприємство несе відповідальність за
своїми зобов'язаннями майном та
коштами, що перебувають у його
розпорядженні.

При цьому, згідно реєстраційних даних,
засновником є Одеська обласна державна
адміністрація.

Згідно наявних в матеріалах справи
письмових доказів вбачається, що у
січні 2014 року Регіональним
ландшафтним парком «Тилігульський»
було зареєстровано бюджетні
зобов'язання в органах Державної
казначейської служби на оплату
заробітної плати та сплати податків за
січень 2014 року (аркуші справи 28-29).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем в УДКСУ у Комінтернівському
районі Одеської області зареєстровано
заявку на видачу готівки та
перерахування коштів на вкладні
рахунки від 27.01.2014 року, відповідно до
якої, позивачем була нарахована, крім
іншого сума єдиного внеску, яка
підлягала сплаті за січень 2014 року.
Розділом ІІІ вказаної відомості
підтверджується, що перерахуванню
підлягає єдиний соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 16 372
грн. 00 коп. (аркуші справи 30-31).

Розпорядженням № 122/А-2014 від 21.02.2014 року,
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»,
рішення Одеської обласної ради № 1004-VI
від 25.01.2014 року «Про обласний бюджет
Одеської області на 2014 рік»,
розпорядження Одеського голови
обласної державної адміністрації №
65/А-2014 від 05.02.2014 року «Про затвердження
Порядку використання коштів обласного
бюджету на фінансову підтримку
підприємств, які належать до спільної
власності територіальних громад, сіл,
селищ, міст області, управління якими
здійснює обласна рада», булим виділені
кошти Департаменту економічного
розвитку і торгівлі Одеської ОДА для
надання фінансової підтримки
підприємствам, згідно додатку до
розпорядження, в тому числі позивачу за
період січень-лютий 2014 року у сумі 122 944
грн. 00 коп. відповідно до наданої заяви
з обґрунтуванням (аркуші справи 22-23, 26-27,
32).

Таким чином, кошти на оплату заробітної
плати за січень 2014 року надійшли на
р/рахунок позивача 28.02.2014 року і того ж
дня було перераховано єдиний внесок за
вказаний звітний період (січень 2014
року) (аркуші справи 5-8, 24-25).

Таким чином, у зв'язку з даними
обставинами ДПІ у Комінтернівському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області було встановлено несвоєчасні
погашення РЛП «Тилігульський»
платежів по єдиному соціальному внеску
за січень 2014 року, що позивачем не
заперечується.

Рішенням ДПІ у Комінтернівському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області № від 24.09.2014 року,
на підставі ч. 10 та п. 2 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, до
Регіонального ландшафтного парку
«Тилігульський» застосовано штраф у
розмірі 1 798 грн. 92 коп. (10% своєчасно не
сплачених сум) та нараховано пеню у
сумі 0,1 % від суми недоїмки, що у
гривневому еквіваленті складає 143
грн. 92 коп. (аркуш справи 4).

Вказане рішення позивачем отримано
26.09.2014 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивачем на адресу заступника
начальника ДПІ у Комінтернівському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області було надіслано лис № 237
від 30.09.2014 року з викладом заперечень
проти прийнятого рішення та проханням
відізвати зазначене рішення, оскільки
на момент нарахуванням та до 28.02.2014 року
позивач не мав змоги провести сплату
єдиного внеску у зв'язку з відсутністю
грошових коштів, що свідчить про
відсутність у діях платника будь-якого
умислу (чи необережності) направленого
на несплату або несвоєчасну сплату
обов'язкових платежів. Несвоєчасне
перерахування єдиного внеску як
зазначив позивач, відбулось по
незалежним від платника причинам. Крім
того, підприємство також вказало про
те, що зазначений у рішенні штраф та
пеню РЛП «Тилігульський» також не
зможе своєчасно сплатити, так як гроші
на такі витрати Одеською обласною
радою не виділені (аркуш справи 35).

Розглянувши вказаний лист, на адресу
позивача було надіслано відповідь ДПІ
у Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області №
7701/10/15-17-17-01-13 від 07.10.2014 року, якою
повідомлялось про те, що за
результатами розгляду листа позивача,
відповідач дійшов висновку про
відсутність підстав для відкликання
та/або скасування рішення № від
24.09.2014 року та зазначив про передання
рішення для виконання органу державної
виконавчої служби, у разі несплати
визначеної у ньому суми протягом п'яти
робочих днів з дня отримання (аркуш
справи 34).

Позивач вважає, що оскаржуване рішення
є протиправним, оскільки згідно нього
вина за несвоєчасну сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладена саме
на позивача, який в період, зазначений у
вказаному рішенні (з 21.02.2014 року по
28.02.2014 року) просто фізично по
незалежним від себе причинам не зміг
своєчасно провести оплату єдиного
внеску. Таким чином, оскільки в діях
позивача відсутні складові
суб'єктивної сторони вказаного
порушення, а саме (відсутність в діях
підприємства будь-якого умислу або
необережності, які спровокували
несвоєчасну сплату єдиного внеску), РЛП
«Тилігульський» не має нести
відповідальність у вигляді штрафу та
пені, які визначені рішенням №
від 24.09.2014 року.

Суд не погоджує з такими доводами
позивача з наступних підстав.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 1 частини першої статті 4
вказаного Закону передбачено, що
платниками єдиного внеску є
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до пункту 3
розділу II Прикінцевих положень Закону
України № 406-VІІ від 04.07.2013 року «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи в Україні»,
процедури адміністрування, які
здійснюють органи доходів і зборів,
встановлені цим Законом, поширюються
на періоди до набрання чинності цим
Законом.

Заходи адміністрування органами
доходів і зборів здійснюються не
раніше дня набрання чинності Законом
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної
реформи».

При цьому, відповідно до пункту 1
частини 2 статті 6 Закону України № 2464-VI
від 08.01.2010 року, платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 статті 7 цього
Закону, єдиний внесок нараховується на
суми, зазначені в частинах першій та
другій цієї статті, незалежно від
джерел їх фінансування, форми, порядку,
місця виплати та використання, а також
від того чи виплачені такі суми
фактично після їх зарахування до
сплати.

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 20
числа наступного місяця.

Тобто, згідно вказаних приписів, під
час нарахування заробітної плати за
відпрацьований місяць, платник єдиного
внеску, не пізніше 20 числа наступного
місяця повинен нарахувати єдиний
внесок та сплатити у встановлені
нормами чинного законодавства строки.

Згідно частини 8, частини 12 статті 9
Закону України № 2464-VI від 08.01.2010 року,
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

З наведених норм Закону України № 2464-VI
від 08.01.2010 року, який визначає правові
та організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку слідує, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску орган
доходів і зборів застосовує до
платника єдиного внеску штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно
несплачених сум.

Відповідно до приписів ст. 25 Закону
України № 2464-VI від 08.01.2010 року,
одночасно на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Крім того, дані норми також
кореспондуються з нормами Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої Наказом Міністерства
доходів і зборів України № 455 від 09.09.2013
року.

Вказані обставини дають підстави суду
вважати, що оскаржуване рішення,
винесене контролюючим органом
правомірно, з дотриманням норм
законодавства, а тому скасуванню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

На підставі встановлених обставин та
зазначених норм чинного законодавства,
що регулюють спірні правовідносини,
суд дійшов висновку, що Регіональний
ландшафтний парк «Тилігульський»
Одеської області зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 20
числа наступного місяця. При цьому,
фінансовий стан позивача не звільняє
його від сплати єдиного внеску, а тому,
посилання позивача на відсутність
бюджетного фінансування, що призвело
до несвоєчасної сплати єдиного внеску,
як на підставу протиправності
оскаржуваного рішення, суд вважає не
доцільними та такими, що у даному
випадку не доводять правомірності дій
позивача щодо несвоєчасного виконання
зобов'язань по оплаті єдиного внеску.

З урахуванням зазначеного, рішення
відповідача № від 24.09.2014
року, яким до позивача застосовано
штрафні санкції та нараховано пеню
скасуванню не підлягає, як таке, що
прийнято на підставі, у межах та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Регіонального ландшафтного парку
«Тилігульський» Одеської області про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску №
від 24.09.2014 року є необґрунтованими та
такими, що не підтверджені належними
письмовими доказами, у зв'язку з чим у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Оскільки питання щодо розміру судового
збору під час відкриття провадження у
справі не вирішувалось задля не
допущення порушення прав позивача на
судовий захист, відповідно до ст. 161
Кодексу адміністративного судочинства
України, під час прийняття постанови,
суд в тому числі вирішує, як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Згідно приписів ч. 1 ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Відповідно до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати підлягають
стягненню з позивача.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає закон України
«Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011
року, згідно з п. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4
якого встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Розмір судового
збору за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру складає 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1827 грн. 00 коп.) та не більше 4 розмірів
мінімальних заробітних плат (4 872 грн. 00
коп.).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», за подання
до адміністративного суду заяви про
забезпечення доказів або позову
справляється ставка судового збору у
розмірі 0,1 розміру мінімальної
заробітної плати, що у гривневому
еквіваленті складає 121 грн. 80 коп.

Доказів звільнення позивача від сплати
судового збору до суду не надано.

Таким чином, з позивача Регіонального
ландшафтного парку «Тилігульський»
Одеської області підлягають стягненню
судові витрати у вигляді судового
збору за подання позову майнового
характеру у розмірі 1 827 грн. 00 коп. та
подання клопотання про вжиття заходів
забезпечення адміністративного позову
у розмірі 121 грн. 80 коп., яке було
розглянуто судом.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 87, 94,
159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративний позов
Регіонального ландшафтного парку
«Тилігульський» Одеської області (, адреса: 67500, Одеська
область, смт. Комінтернівське, вул.
Центральна, 33) до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
рішення ДПІ у Комінтернівському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску № від 24.09.2014 року -
відмовити.

Стягнути з Регіонального ландшафтного
парку «Тилігульський» Одеської
області (, адреса: 67500,
Одеська область, смт. Комінтернівське,
вул. Центральна, 33) суму судового збору
у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. та
перерахувати на р/р 4005, одержувач
ГУ ДКС України в Одеській області, , МФО 828011, банк ГУ ДКС
України в Одеській області, код
класифікації доходів 22030001, призначення
платежу: судовий збір, код 35118626, пункт
3.1.

Стягнути з Регіонального ландшафтного
парку «Тилігульський» Одеської
області (, адреса: 67500,
Одеська область, смт. Комінтернівське,
вул. Центральна, 33) суму судового збору,
за подання до адміністративного суду
клопотання про забезпечення позову, у
розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80
(вісімдесят) коп. та перерахувати на
р/р 4005, одержувач ГУ ДКС
України в Одеській області, , МФО 828011, банк ГУ ДКС України в
Одеській області.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 13 листопада 2014 року.

Суддя
Я.В. Балан