Справа № 2а-588/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/5769/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року

у справі № 2а-588/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айбокс»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва

про визнання протиправними рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Айбокс» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва (далі -
відповідач) про визнання протиправними
рішень ДПІ у Печерському районі м.
Києва про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 11 січня 2010 року
№ 00272308 та № 00282308.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2010 року позов задоволено
повністю. Визнано протиправними та
скасовано рішення ДПІ у Печерському
районі м. Києва про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 11
січня 2010 року № 00272308 та № 00282308.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Айбокс» 6,80 грн.
судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Печерському
районі м. Києва, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Айбокс», посилаючись на те, що
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 березня 2010 року
та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року є законними та обґрунтованими, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Генічеському районі Херсонської
області була проведена перевірка за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахункових
операцій за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - платіжного
терміналу, що розташований за адресою:
Херсонська область, м. Генічеськ, вул.
Миру, 20, та належить суб'єкту
господарської діяльності - ТОВ
«Айбокс», за результатами якої
складений акт від 22 грудня 2009 року
№0378/21/10/23/34046074.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги:
пунктів 1, 2, 3 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали у тому, що ТОВ
«Айбокс» здійснило продаж
електронного ваучера оператора
мобільного зв'язку МТС на телефонний
номер на суму 5,00 грн. з використанням
платіжного терміналу
(програмно-технічний комплекс
самообслуговування), який
незареєстрований та неопломбований у
встановленому законом порядку, та не
включенийдо Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій з
додержанням встановленого порядку їх
застосування; вимоги статті 3 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», які
полягали у тому ТОВ «Айбокс» здійснює
торгівельну діяльність без придбання
відповідного патенту.

11 січня 2010 року ДПІ у Печерському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла рішення №
00272308, яким на підставі пунктів 1, 2
статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до ТОВ «Айбокс»
штрафні (фінансові) санкції у сумі 365,00
грн.

11 січня 2010 року ДПІ у Печерському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла рішення №
00282308, яким на підставі статті 8 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»
застосувала до ТОВ «Айбокс» штрафні
(фінансові) санкції у сумі 4480,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач не здійснює
розрахункові операції при продажу
товарів (послуг), а є комерційним
агентом, який за допомогою
платіжно-технічного комплексу
самообслуговування здійснює приймання
платежів від імені і за рахунок банку
із зарахуванням грошових коштів на
рахунок банку, який, в свою чергу,
здійснює переказ отриманих платежів
абонентів на поточний рахунок
оператора. Також суд виходив з того, що
позивач не здійснює торгівельну
діяльність, з огляду на що у нього
відсутність обов'язок придбання
торгового патенту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) реєстратори
розрахункових операцій застосовуються
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності або
юридичними особами (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі - суб'єкти
підприємницької діяльності), які
здійснюють операції з розрахунків в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, а також
уповноваженими банками та суб'єктами
підприємницької діяльності, які
виконують операції купівлі-продажу
іноземної валюти.

При цьому, згідно з визначенням,
наведеним в абзаці 4 статті 2 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), розрахункова операція -
це приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

За приписами пункту 2 статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при виконанні усіх банківських
операцій (крім операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти).

За змістом статті 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) розрахункові
банківські операції - це рух грошей на
банківських рахунках, здійснюваний
згідно з розпорядженнями клієнтів або
в результаті дій, які в рамках закону
призвели до зміни права власності на
активи.

Згідно з частиною 1 статті 295
Господарського кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) комерційне
посередництво (агентська діяльність) є
підприємницькою діяльністю, що полягає
в наданні комерційним агентом послуг
суб'єктам господарювання при
здійсненні ними господарської
діяльності шляхом посередництва від
імені, в інтересах, під контролем і за
рахунок суб'єкта, якого він
представляє.

Відповідно до частини 2 статті 295
Господарського кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) комерційним
агентом може бути суб'єкт
господарювання (громадянин або
юридична особа), який за повноваженням,
основаним на агентському договорі,
здійснює комерційне посередництво.

З метою впорядкування здійснення
банками, платіжними організаціями
та/або членами платіжних систем
операцій із застосуванням
програмно-технічних комплексів
самообслуговування Правління
Національного банку України 05 березня
2008 року прийнято постанову № 53,
відповідно до пункту 1 якої (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), операції (приймання
готівки для подальшого переказу,
операції за допомогою спеціальних
платіжних засобів та інші операції,
пов'язані з рухом коштів (далі -
операції), а також отримання інформації
щодо стану рахунків) із застосуванням
програмно-технічних комплексів
самообслуговування (далі - ПТКС), до
яких згідно з їх функціональними
можливостями належать банківські
автомати самообслуговування,
депозитні банкомати, платіжні
термінали, термінали
самообслуговування тощо, можуть
здійснювати банки і небанківські
фінансові установи, які відповідно до
законодавства України отримали
відповідну ліцензію/дозвіл щодо
переказу коштів органів державної
влади, що здійснюють державне
регулювання відповідних ринків
фінансових послуг, і є платіжними
організаціями та/або членами платіжної
системи (далі - небанківські фінансові
установи), а також суб'єкти
господарювання, які уклали агентські
договори з банками.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що здійснювані
ТОВ «Айбокс» як агентом банку (згідно
агентських договорів) операції з
приймання від споживачів послуг
платежів (готівки) для подальшого їх
переказу на рахунок постачальника
таких послуг з використанням
програмно-технічних комплексів
самообслуговування, які виконуються
від імені, в інтересах, під контролем і
за рахунок банку, є розрахунковими
банківськими операціями, при виконанні
яких реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки
відповідно до вимог статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не
застосовуються.

Колегія суддів також погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що оскільки ТОВ «Айбокс» не
здійснює торгівельну діяльність,
вимоги статті 3 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» на нього
не поширюються.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
безпідставність застосування до ТОВ
«Айбокс» штрафних (фінансових) санкцій
оспорюваними рішеннями.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Печерському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2010 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 березня 2010 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна