Справа № 2а-9547/12/0170/24
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/7655/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на посаді та
спонукання до виконання певних дій,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 05
жовтня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим про
визнання протиправним та скасування
наказу №211 о/с від 30 липня 2012 року,
поновлення її на посаді начальника
відділу організації оплати праці
Управління фінансового та
матеріального забезпечення Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим та стягнення з відповідача на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу починаючи з 31 липня
2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05 жовтня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 обіймала посаду
начальника відділу організації оплати
праці Управління фінансового та
матеріального забезпечення Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим, мала спеціальне звання
начальницького складу - майор міліції.

01 січня 2011 року позивач досягла
граничного віку перебування на службі
-45 років.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим від 30 липня 2012 року №211 о/с ОСОБА_3
звільнено зі служби в органах
внутрішніх справ України у відставку
за п.65 «а» (за віком) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Підставою для винесення вищевказаного
наказу стало рішення кадрової комісії
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим від 28 липня 2012 року,
яким позивачеві відмовлено у
продовженні строку перебування на
службі в органах внутрішніх справ.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з рішенням
якого погодився суд апеляційної
інстанції, зробив висновок про
законність оскаржуваних наказів,
оскільки позивачем досягнуто
граничного віку перебування на службі
та керівництвом відмовлено у
продовженні такого строку.

Такий висновок судів першої та
апеляційної інстанцій відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначені Положенням про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Пунктом 7 цього Положення встановлений
вік перебування на службі в органах
внутрішніх справ для осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу залежно від присвоєних їм
спеціальних звань. Зазначеним пунктом
Положення встановлено, що особи
середнього і старшого начальницького
складу, за винятком полковників
міліції та полковників внутрішньої
служби, перебувають на службі до 45
років.

Відповідно до пункту 8 Положення (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних відносин) особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу, які досягли встановленого для
них пунктом 7 цього Положення віку
перебування на службі, підлягають
звільненню в запас із постановкою на
військовий облік або у відставку.

Начальник, якому надано право
призначати на посаду може, при
необхідності, залишити на посаді особу
середнього і старшого начальницького
складу до полковника міліції та
полковника внутрішньої служби включно
на строк до 5 років.

Умови і підстави такого звільнення
визначені розділом VII «Звільнення зі
служби» Положення, згідно з яким особи
рядового і начальницького складу мають
право звільнитися в запас або у
відставку залежно від граничного віку
їх перебування в запасі.

Відповідно до підпункту «а» пункту 65
Положення особи рядового і
начальницького складу звільняються зі
служби у відставку (із зняттям з
військового обліку) за віком при
досягненні граничного віку,
встановленого Законом СРСР «Про
загальну військову повинність» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання.

Отже, умовами для звільнення зі
служби осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу органів
внутрішніх справ у відставку на
підставі підпункту «а» пункту 65
Положення є досягнення віку
перебування на службі залежно від
присвоєного спеціального звання, а
також наявність граничного віку
перебування в запасі у відповідному
військовому званні.

Вирішення питання про продовження
терміну перебування на службі є
виключною компетенцією відповідної
посадової особи МВС України.

Отже, при видачі наказу про звільнення
позивача зі служби за віком, у зв'язку
із настанням граничного віку
перебування на службі, Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим діяло на підставі чинного
законодавства та у межах повноважень, а
тому судами зроблено обґрунтований
висновок про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05 жовтня 2012 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: