Справа № 2510/808/2012 (6-а-2510/76/2012)
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № №2510/808/2012 (6-а-2510/76/2012)
Головуючий у 1-й інстанції: Корх О.І.
Суддя-доповідач: Горбань
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Бєліцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 07.06.2012 року у справі за її позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Корюківського
районного суду Чернігівської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області про визнання дій Управління
Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області по невиконанні постанови
Корюківського районного суду за №2-а-3577
від 8.06.2011 року в частині нарахування та
виплати позивачу на підставі ст.ст. 50, 54
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-XII «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»державну
пенсію по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,
та 50 відсотків мінімальної пенсії за
віком відповідно, з врахуванням ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування» неправомірними;
скасування розпорядження Управління
Пенсійного фонду України в
Корюківському районі №115108 від 01.04.2012
року про перерахунок пенсії
позивачу, починаючи з 01.04.2012 року і
довічно, визнання незаконними дій
відповідача щодо несвоєчасної та не в
повному обсязі виплати пенсії за
квітень місяць 2012 року згідно
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в Корюківському районі
№115108 від 25 серпня 2011 року; стягнення з
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Корюківському районі
Чернігівської області на користь
позивачки ОСОБА_2 недоплачену за
квітень 2012 року згідно винесеного
розпорядження Управлінням Пенсійного
фонду України в Корюківському районі
за №115108 від 25.08.2011 року пенсію у
розмірі 4483 грн. 30 коп.; допустити
негайне виконання постанови суду.

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 07.06.2012
року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на її думку, судове рішення
та постановити нове про задоволення
позову. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувальним засобом
при розгляді справи не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області по справі
2-а-3577/11, яка набрала законної сили 01.07.2011
року, було забов'язано відповідача
зробити перерахунок та виплату
державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст. ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 12.04.2011 року і без обмежень
кінцевим терміном.

Як стверджує позивач, відповідач з
листопада місяця 2011 року нарахував та
виплатив пенсію позивачу у розмірі,
який не відповідає розміру пенсії,
призначеної за розпорядженням
відповідача № 115108 від 25.08.2011 року,
зокрема за оскаржуваний період, тобто
за квітень 2012 року відповідач виплатив
позивачу пенсію у розмірі 963,70 грн. З
вказаним позивач не згодна.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком з огляду на наступне.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2011 рік" N 3491-VI від 14 червня 2011
року встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 )
(Відомості Верховної Ради України,
1992 р., 13, ст. 178 з наступними
змінами), статті 6 Закону
України "Про соціальний захист
дітей війни" ( 2195-15 ) (Відомості
Верховної Ради України, 2005 р., 4,
ст. 94 з наступними змінами),
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких
інших осіб" ( 2262-12 ) (Відомості Верховної
Ради України, 1992 р., 29, ст. 399 з
наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

З огляду на викладене,
до набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України
на 2011 рік" ( 2857-17 ), до 22.07.2011
року застосуванню підлягали положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ),
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" ( 219515 ), статей
14, 22, 37 та частини третьої
статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" ( 2262-12 ).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно із ч.2 ст. 95 Конституції
України виключно законами України про
Державний бюджет України на
відповідний рік визначаються будь-які
видатки на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків, а відповідно до п.3 ст. 116
Конституції України Кабінет Міністрів
України забезпечує, зокрема,
проведення політики у сфері
соціального захисту.

Враховуючи бюджетні призначення,
Кабінет Міністрів України встановлює
розмір окремих видів компенсацій і
допомог, зокрема у розмірах, визначених
постановою КМУ від 06.07.2011 року №745, а
потім визначених постановою КМУ від
23.11.2011 року №1210.

В рішенні Конституційного суду
№20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що
передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно ст..17 Конституції
України є найважливішою функцією
держави. Верховна Рада України,
доповнивши пунктом 4 розділ УІІ
«Прикінцеві положення»Закону України
«Про державний бюджет на 2011 рік»
визначила Кабінет Міністрів України
державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних програм,
тобто надала право Кабінету Міністрів
України визначати порядок та розміри
соціальних виплат, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного Фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в пунктах 2,3
статті 116 Конституції України. Таким
чином, вказаним рішенням
Конституційного суду №20-рп/2011 від
26.12.2011 року визнано такими, що
відповідає Конституції України ( є
конституційним), пункт 4 розділ УІІ
«Прикінцеві положення»Закону України
«Про державний бюджет на 2011 рік»від 23
грудня 2010 року №2857-УІ з наступними
змінами. Дане рішення є обов»язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Рішенням Конституційного суду №3-рп/2012
від 25.01.2012 року передбачено, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також нормативно
правових актів відповідних органів
державної влади, виданих на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Дане рішення є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

За таких підстав, враховуючи, що
відповідачем виплачено позивачу
основну та додаткову пенсії відповідно
довідки відповідача (а.с. № № 9, 91-101),
після рішень Конституційного суду
20-рп/2011 від 26.12.2011 року та 3-рп/2012 від
25.01.2012 року, тобто відповідач діяв в
межах закону, тому суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 07.06.2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 07.11.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.