Справа № 2а-939/12/0770
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/129492/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Голош Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29
травня 2012 року по справі № 2а-0770/939/12 за
позовом ОСОБА_3 до Чопської митниці
Державної митної служби України
(правонаступником якої є Чопська
митниця Міндоходів) про скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Чопської
митниці Державної митної служби
України, в якому просив скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 28 лютого 2012 року № 66 та
№ 67.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідачем протиправно
нараховано йому антидемпінгове мито за
переміщення через митний кордон
України холодильників побутових
торгових марок «Gorenje» та «Liebherr»,
оскільки інформація про країни
походження згаданих товарів є
загальновідомою. Також вказував на
помилковість накладення на нього
штрафу в розмірі, передбаченому
статтею 123 Податкового кодексу України,
так як на момент виникнення в нього
податкових зобов'язань Податковий
кодекс України не набрав чинності.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала вимоги поданої
позивачем апеляційної скарги та
просила її задовольнити, посилаючись
на викладені в ній доводи.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржуване рішення прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі акта перевірки від 09 лютого
2012 року № 0021/1/305000000/НОМЕР_1, складеного
за результатами невиїзної
документальної перевірки стану
дотримання вимог законодавства
України з питань митної справи ОСОБА_3
при митному оформленні товару за
Уніфікованою митною квитанцією форми
МД-1 від 24 жовтня 2010 року серія КА № 0101736,
Чопською митницею Державної митної
служби України прийнято податкові
повідомлення-рішення від 28 лютого 2012
року № 66, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за
антидемпінговим митом на товари,
ввезені на територію України
громадянами, на суму 2816.23 грн., з яких на
2252.98 грн. за основним платежем та на 563.25
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, та № 67, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість з товарів, що ввозяться на
територію України громадянами, на суму
563.24 грн., з яких на 450.59 грн. за основним
платежем та на 112.65 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Підставою для визначення позивачеві
податкових зобов'язань слугував
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог статті 282 Митного
кодексу України, статті 11 Закону
України «Про Єдиний митний тариф» та
рішення Міжвідомчої комісії з
міжнародної торгівлі від 04 лютого 2008
року № АД-171/2008/143-46, який обґрунтований
посиланням на помилкове
незастосування при митному оформленні
холодильників побутових торгових
марок «Gorenje» та «Liebherr» заходів,
передбачених рішенням Міжвідомчої
комісії з міжнародної торгівлі від 04
лютого 2008 року № АД-171/2008/143-46 «Про
застосування остаточних
антидемпінгових заходів щодо імпорту в
Україну побутової та морозильної
техніки походження з Китайської
Народної Республіки та Турецької
Республіки», у зв'язку з відсутністю
сертифікатів про країну походження
згаданих вище товарів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що за
відсутності належним чином
оформленого сертифіката чи додаткових
відомостей про країну походження
товару, ввезеного позивачем, така
країна Чопською митницею Державної
митної служби України правомірно
визнана невідомою, а відповідно
пропуск вказаного товару з метою його
переміщення через митний кордон
України правомірно здійснений з
нарахуванням позивачу мита за повними
ставками. Також вказано на
правомірність нарахування позивачу
штрафу за нормами Податкового кодексу
України, чинного на день прийняття
відповідачем оскаржуваних рішень.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своєї компетенції з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку (пункт 15 частини 1
статті 1 Митного кодексу України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до статті 69 Митного кодексу
України незалежно від закінчення
операцій митного контролю, оформлення
та пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» митне оформлення
єдиного неподільного товару, митна
вартість якого перевищує 200 євро та
вага перевищує 50 кг, що ввозиться
(пересилається) громадянином у
супроводжуваному, несупроводжуваному
багажі, надходить на адресу
громадянина у міжнародному поштовому
відправленні, здійснюється за умови
його письмового декларування шляхом
заповнення митної декларації,
передбаченої для громадян, та після
сплати громадянином або уповноваженою
на те особою ввізного мита в розмірі 20
відсотків від митної вартості такого
предмета, податку на додану вартість та
у передбачених законодавством України
випадках акцизного та інших зборів.

Відповідно до статті 86 Митного кодексу
України митна декларація приймається
та реєструється митним органом у
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України або уповноваженим
ним органом.

Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Статтею 11 Закону України «Про Єдиний
митний тариф» передбачено, що з метою
захисту економічних інтересів України,
українських виробників та у випадках,
передбачених законами України, у разі
ввезення на митну територію України і
вивезення за межі цієї території
товарів незалежно від інших видів мита
можуть застосовуватися особливі види
мита: спеціальне мито; антидемпінгове
мито; компенсаційне мито.

Антидемпінгове мито застосовується,
зокрема, відповідно до Закону України
«Про захист національного
товаровиробника від демпінгового
імпорту» у разі ввезення на митну
територію України товарів, які є
об'єктом демпінгу, яке заподіює шкоду
національному товаровиробнику (стаття
13 Закону України «Про Єдиний митний
тариф»).

Як видно з матеріалів справи, 24 жовтня
2010 року позивачем ввезено на митну
територію України через пункт пропуску
«Тиса» наступні товари: 1) холодильник
побутовий, бувший у використанні,
торговельної марки «Gorenje», об'ємом 156 л,
вагою 36 кг, 2) холодильник
побутовий, компресійний, бувший у
використанні, торговельної марки
«Liebherr», місткістю 165 л, вагою 38 кг.

При заповненні митної декларації від 24
жовтня 2010 року серія КА № 0101736
позивачем зазначено країни походження
зазначених товарів - Словенія та
Німеччина відповідно. При чому під час
митного оформлення сертифікати або
інші документи на підтвердження країни
походження вказаних товарів позивачем
не надавались.

Зазначені обставини визнані сторонами
та не викликають у суду сумніву щодо їх
достовірності та добровільності їх
визнання, а згідно з частиною 3 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не потребують доказуванню.

Згідно з статтею 276 Митного кодексу
України країна походження товару
визначається з метою застосування
тарифних та нетарифних заходів
регулювання ввезення товару на митну
територію України та вивезення товару
з цієї території, а також забезпечення
обліку товарів у статистиці зовнішньої
торгівлі.

Порядок визначення країни походження
товару, що переміщується через митний
кордон України затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 грудня 2002 року № 1864 (далі
- Порядок).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку відомості
про країну походження товару, що
переміщується через митний кордон
України, зазначаються в митній
декларації, яка подається митному
органу під час здійснення митного
оформлення у визначеному
законодавством порядку та випадках.

Декларант визначає країну походження
товару, що переміщується через митний
кордон України, на підставі
сертифіката про походження товару чи
декларації про походження товару, що
подається митному органу для
підтвердження цих відомостей.

Подання сертифіката є обов'язковим у
випадках, передбачених Митним кодексом
України.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що за
відсутності належним чином
оформленого сертифіката чи додаткових
відомостей про походження товару або у
разі неможливості достовірно
визначити країну походження товару
така країна визнається невідомою.
Товари, країна походження яких
невідома, пропускаються митним органом
з метою їх переміщення через митний
кордон України за умови сплати мита за
повними ставками.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті
282 Митного кодексу України у разі
ввезення товару на митну територію
України сертифікат про походження
товару подається обов'язково на товари,
ввезення яких з відповідної країни
регулюється кількісними обмеженнями
(квотами) чи іншими заходами
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до абзацу 2 розділу 4 Порядку
справляння митними органами ввізного
(вивізного) та особливих видів мита під
час митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, затвердженого наказом
Державної митної служби від 23 січня 2006
року № 30, подання сертифіката про
походження товарів є обов'язковим для
товарів, увезення яких з відповідної
країни регулюється рішеннями
Міжвідомчої комісії з міжнародної
торгівлі щодо застосування заходів
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, прийнятих в межах
повноважень, визначених Законами
України «Про захист національного
товаровиробника від демпінгового
імпорту», «Про захист національного
товаровиробника від субсидованого
імпорту», «Про застосування
спеціальних заходів щодо імпорту в
Україну».

Згідно з пунктом 1 рішення Міжвідомчої
комісії з міжнародної торгівлі від 04
лютого 2008 року N АД-171/2008/143-46 «Про
застосування остаточних
антидемпінгових заходів щодо імпорту в
Україну побутової холодильної та
морозильної техніки походженням з
Китайської Народної Республіки та
Турецької Республіки» застосовано
остаточні антидемпінгові заходи щодо
імпорту в Україну товару походженням з
Китайської Народної Республіки та
Турецької Республіки, що має такий
опис:

побутові комбіновані
холодильники-морозильники з окремими
зовнішніми дверима місткістю не більш
як 340 л, що класифікуються згідно з
УКТЗЕД за кодом 8418 10 99 10;

побутові холодильники однокамерні
компресійні місткістю не більш як 250 л
(крім умонтованих та моделей у формі
стола), що класифікуються згідно з
УКТЗЕД за кодом 8418 21 91 00;

побутові холодильники однокамерні
компресійні місткістю понад 250 л, але не
більш як 340 л (крім умонтованих та
моделей у формі стола), що
класифікуються згідно з УКТЗЕД за
кодом 8418 21 99 00;

побутові морозильники типу "шафа"
місткістю не більш як 250 л, що
класифікуються згідно з УКТЗЕД за
кодом 8418 40 91 00.

Пунктом 2.4 вказаного вище рішення
визначено розміри ставки остаточного
антидемпінгового мита, саме: для
товару, зазначеного у пункті 1 цього
рішення, походженням з Китайської
Народної Республіки: для експортера
"Samsung Electronics Overseas B.V.", що розташований за
адресою Olof Palmestraat 10, 2616 LR Delft, the Netherlands
(Олоф Палместраат 10, 2616 ЛР Делфт,
Королівство Нідерланди) - 0 %; для
експортера "LG Electronics Overseas Trading FZE", що
розташований за адресою P.O.Box 261561, Jebel Ali,
Dubai, U.A.E (П.О. Бокс (поштова скринька) 261561,
Джебел Алі, Дубай, ОАЕ) 0 %; для інших
експортерів - 135,45 %; для товару,
зазначеного в пункті 1 цього рішення,
походженням з Турецької Республіки -
97,71 %.

Згідно з пунктом 2.7 цього ж рішення
остаточне антидемпінгове мито
справляється митними органами України
незалежно від сплати інших податків і
зборів (обов'язкових платежів), у тому
числі мита, митних зборів тощо, які, як
правило, справляються під час імпорту в
Україну товарів.

Враховуючи зазначені вище правові
норми, а також те, що при декларуванні
товарів, що переміщувались через
митний кордон України, позивачем не
надано сертифікатів про походження
товару в підтвердження зазначених в
декларації відомостей щодо країни їх
походження, відповідачем зроблено
вірний висновок про наявність підстав
для визнання таких країн невідомими, а
відтак, необхідність сплати позивачем
мита за повними ставками.

Таким чином, Чопською митницею
Державної податкової служби України
правомірно нараховано ОСОБА_3
антидемпінгове мито в повному розмірі -
135.45 % вартості товару.

Що стосується застосованих до позивача
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями штрафних
санкцій у розмірі, передбаченому
пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України, то суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про їх правомірність, оскільки
відповідно до пункту 11 підрозділу 10
розділу ХХ Податкового кодексу України
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
наслідками перевірок, які здійснюються
контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних (фінансових) санкцій (з
урахуванням норм пункту 7 цього
підрозділу).

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року по справі № 2а-0770/939/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 07
листопада 2014 року.