Справа № 816/2982/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа № 816/2982/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представника позивача - Пахомової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.08.2014р. по
справі № 816/2982/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Відділу державної виконавчої
служби Новосанжарського районного
управління юстиції Полтавської
області

про визнання незаконною та скасування
постанови,

ВСТАНОВИЛА:

29.07.2014 року публічне акціонерне
товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі по
тексту - позивач, ПАТ"УКРТРАНСГАЗ" ) -
звернулось до суду з адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Новосанжарського
районного управління юстиції
Полтавської області, в якому просило
визнати незаконною та скасувати
постанову від 20.06.2014 р. про стягнення з
боржника виконавчого збору в сумі 1360,00
грн. у виконавчому провадженні №43387031.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.08.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі.

Відповідач подав до суду апеляційної
інстанції заперечення на апеляційну
скаргу позивача, в яких, посилаючись на
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
просив залишити її без змін, а
апеляційну скаргу позивача - без
задоволення.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримала
в повному обсязі, просила постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не прибув, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представника позивача, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідно до ч. 4 ст.7
Закону України "Про трубопровідний
транспорт", згідно розпорядження
Кабінету Міністрів України "Про
реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" від 13.06.2012 року №360-р
та наказу Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України "Про
реорганізацію Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" від 18.07.2012
року №530 проведено реорганізацію
Дочірньої компанії "Укртрансгаз"
шляхом перетворення в публічне
акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ".

Публічне акціонерне товариство
"УКРТРАНСГАЗ" зареєстровано в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців за № 1 048562, що підтверджується випискою із
вказаного Реєстру серія АБ № 464856.

Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ
"УКРТРАНСГАЗ" є правонаступником усіх
майнових та немайнових прав та
обов'язків ДК "Укртрансгаз" НАК
"Нафтогаз України".

05 червня 2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Новосанжарського РУЮ
Задорожнім С.Ю. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження
№43387031 з виконання виконавчого листа №
2-17/2005 про зобов'язання дочірньої
компанії "Укртрансгаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" зареєструвати будинок в
АДРЕСА_1, в бюро технічної
інвентаризації, як житловий (а.с. 49).

Вказаною постановою боржнику надано
строк для добровільного виконання до
12.06.2014.

Згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення, наявного в
матеріалах виконавчого провадження
№43387031, позивач отримав постанову про
відкриття виконавчого провадження
11.06.2014 (а.с. 51).

19.06.2014 державним виконавцем направлено
запит до Реєстраційної служби
Новосанжарського районного управління
юстиції про надання інформації щодо
реєстрації будинку в АДРЕСА_1 як
житлового. (а.с. 52).

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 19.06.2014 № 60919765 та
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна від 20.06.2014
№ 23281142, що надійшли на запит державного
виконавця, відповідні відомості у
Державному реєстрі були відсутні. (а.с.
53, 55)

20 червня 2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Новосанжарського РУЮ
Задорожнім С.Ю. винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 1360,00 грн., у зв'язку із
невиконанням боржником виконавчого
листа у встановлений для добровільного
виконання строк (а.с.58).

Не погодившись з постановою від 20.06.2014
року про стягнення виконавчого збору,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що постанова від 20.06.2014 про
стягнення з боржника виконавчого збору
є правомірною.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно положень статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №
606-XIV (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 19 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, як виконавчі листи, що
видаються судами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно приписів частини 1 статті 27
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

В силу положень частини першої статті 28
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі невиконання
боржником рішення немайнового
характеру у строк, встановлений
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного його виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи.

Частинами третьою та четвертою
вказаної статті Закону передбачено, що
постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю. При наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні.

Із постанови про відкриття виконавчого
провадження від 05.06.2014 р. вбачається, що
державним виконавцем надано боржнику
строк для добровільного виконання
виконавчого листа - до 12.06.2014р. (а.с.49).

Як правомірно враховано судом першої
інстанції, позивачем отримано
постанову про відкриття виконавчого
провадження 11.06.2014 р., клопотань про
відкладення виконавчих дій у зв'язку з
наявністю обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або
несвоєчасним одержанням документів
виконавчого провадження, в порядку
статті 35 Закону України "Про виконавче
провадження", до ВДВС Новосанжарського
РУЮ не направлено, доказів виконання
виконавчого листа № 2-17/2005 у
встановлений для добровільного
виконання строк не надано, у зв'язку з
чим державним виконавцем розпочато
примусове виконання рішення.

Згідно інформаційних довідок з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, наданих на запит
відділу державної виконавчої служби
Новосанжарського районного управління
юстиції Полтавської області від 19.06.2014
р. за № 3367, у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно - житловий
будинок в АДРЕСА_1 відомості відсутні.

У зв'язку з ненаданням боржником
підтвердження виконання рішення суду
станом на 20.06.2014 р. державним
виконавцем, відповідно до вимог
частини 1 статті 28 Закону України "Про
виконавче провадження" винесено
постанову від 20.06.2014 про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
1360 грн. (80 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян).

Отже, за своєю правовою природою
виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

Щодо доводів позивача про вжиття усіх
необхідних заходів для добровільного
виконання рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 12.07.2005, на
виконання якого видано виконавчий лист
№ 2-17/2005, колегія суддів зазначає
наступне.

Судовим розглядом встановлено, що
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 12.07.2005р.
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та
зобов'язано дочірню компанію
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
зареєструвати будинок в АДРЕСА_1, в бюро
технічної інвентаризації, як житловий
(а.с. 19 - 20).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 24.04.2013 змінено порядок і
спосіб виконання судового рішення та
зобов'язано реєстраційну службу
Новосанжарського районного управління
юстиції зареєструвати будинок в
АДРЕСА_1, як житловий (а.с. 74).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 16.12.2013р. роз'яснено ухвалу
від 24.04.2013 р., та зазначено, що ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 24.04.2013р. зобов'язано дочірню
компанію "Укртрансгаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" зареєструвати будинок в
АДРЕСА_1, як житловий в реєстраційній
службі Новосанжарського районного
управління юстиції (а.с. 73).

Із матеріалів справи вбачається, що
06.09.2013 року УМК "Черкаситрансгаз" було
подано заяву про державну реєстрацію
права власності ( державної) на
житловий будинок по АДРЕСА_1.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийнятої 06.09.2013р., державним
реєстратором відмовлено у державній
реєстрації права власності права
власності, форма власності: державна,
на житловий будинок, А-2, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.
17)

Рішення державного реєстратора про
відмову у державній реєстрації у
встановленому порядку заявником не
оскаржувалося.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6
частини першої цієї статті, не
позбавляє заявника права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

Не зважаючи на те, що рішення
державного реєстратора про відмову у
державній реєстрації від 08.10.2013 № 6521125
прийнято на підставі пункту 4 частини 1
статті 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (подані документи
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують), що
вбачається із змісту рішення, позивач
не вжив заходів щодо повторного
подання документів на державну
реєстрацію.

Таким чином, беручи до уваги те, що
заходи на виконання рішення
Апеляційного суду Полтавської області
від 12.07.2005 р. вжито позивачем до
відкриття виконавчого провадження №
43387031, і, крім того, такими заходами
рішення суду не виконано, інших
необхідних дій не вчинено, в тому числі
і після отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження від
05.06.2014, посилання позивача на те, що
боржником вжито у добровільному
порядку усі необхідні заходи на
виконання виконавчого листа № 2/17-2005,
суд вважає безпідставними.

Законом України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
визначено гарантії держави щодо
виконання судових рішень щодо
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Як правомірно враховано судом першої
інстанції, що спір, за результатами
розгляду Апеляційним судом
Полтавської області прийнято рішення
від 12.07.2005 р., на підставі якого видано
виконавчий лист № 2-17/2005, має немайновий
характер, а тому підлягає виконанню в
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження", Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" на його
виконання не поширюється .

З матеріалів справи убачається, що
Дочірня компанія "УКРТРАНСГАЗ"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (ідентифікаційний
код 30019801) 27.12.2012 р. реорганізована
шляхом перетворення в публічне
акціонерне товариство "Укртрансгаз" (
ідентифікаційний код 30019801).

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого
провадження змінила найменування (для
юридичної особи) або прізвище, власне
ім'я чи по батькові (для фізичної особи),
державний виконавець за наявності
підтверджуючих документів своєю
постановою, яка затверджується
начальником відділу, змінює назву
сторони виконавчого провадження.

Згідно частини 5 статті 12 Закону
України "Про виконавче провадження"
сторони зобов'язані письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Разом з тим, боржником - Дочірньою
компанією "УКРТРАНСГАЗ" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" - всупереч вимогам статті 12
Закону України "Про виконавче
провадження" не повідомлено державного
виконавця про реорганізацію, не вжито
заходів щодо заміни правонаступником,
а тому заміна боржника в межах
виконавчого провадження ВП № 43387031 не
проведена.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що визначення у даному
випадку особи боржника у постанові про
стягнення виконавчого збору впливає на
виконання цієї постанови і не свідчить
про її протиправність. Згідно частини 7
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження" у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору. У разі
неможливості стягнення виконавчого
збору до закінчення виконавчого
провадження, питання про стягнення
виконавчого збору вирішується в межах
виконавчого провадження із виконання
постанови про стягнення виконавчого
збору, під час якого може бути вирішено
також питання щодо заміни сторони
виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що відповідач при
прийнятті постанови від 20.06.2014 про
стягнення з боржника виконавчого збору
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, тому
права позивача не порушені.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.08.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.08.2014р. по
справі № 816/2982/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 10.11.2014 р.