Справа № 337/7173/14-а
Суддя: Бондаренко І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10.11.2014 Справа № 337/7173/14-а
Пров. №2а/337/196/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року Хортицький
районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді
Бондаренко І.В.

при секретарі
Биковій С.Б.

за участю:представника позивача
Зінченко Н.П.

відповідача ОСОБА_1

перекладача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративний
позов Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області до громадянина
Республіки Гамбія ОСОБА_1 про примусове
видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області в особі
представника Зінченко Н.П. звернулося
до суду з позовом до громадянина
Республіки Гамбія ОСОБА_1 про примусове
видворення.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 11.06.2014 року до Хортицького РВ у м.
Запоріжжі УДМС України в Запорізькій
області звернувся ОСОБА_1 з питання
продовження терміну перебування в
Україні, але було встановлено, що він на
даний час перебуває в Україні з
порушенням правил перебування в
Україні, за що він був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст. 203 ч.1 КпАП України та було винесено
рішення про примусове повернення його
за межі України до 26.10.2014 року, яке він
не виконав, тому є підстави для
винесення рішення про його примусове
видворення.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав свої вимоги у
повному обсязі і наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю.

Вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Статтею 11 КАС України передбачено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засаді змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства України
іноземці чи особи без громадянства
можуть бути відповідачами за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства.

Як встановлено судом, громадянин
республіки Гамбії ОСОБА_1, особа якого
встановлена за паспортом НОМЕР_1,
виданим Республікою Гамбія 18.11.2013 року,
терміном дії до 18.11.2018 року, в якому
проставлена віза типу «Д» № Y05267128
терміном дії з 09.01.2014 року до 09.03.2014 року,
прибув на територію України 04.03.2014 року
з метою навчання в Запорізькому
національному технічному
університеті.

31.05.2014 року наказом № 186-С за порушення
умов контракту ОСОБА_1 був відрахований
з вказаного навчального закладу.

Згідно з клопотанням ЗНТУ до УДМСУ в
Запорізькій області було прийнято
рішення про вилучення та скасування
посвідки на тимчасове проживання
громадянину ОСОБА_1.

Після відрахування з університету та
вилучення посвідки гр.ОСОБА_1 у
визначений термін

територію України не покинув та
перейшов на нелегальне становище.

Постановою ПН МЗП 074325 від 26.09.2014 року
ОСОБА_1 був притягнутий до

адміністративної відповідальності за
ст.203 ч.1 КпАП України та на нього був
накладений штраф в сумі 510 грн., який не
сплачений до даного часу.

Близьких родичів в Україні у ОСОБА_1
немає, підстави для перебування на
території України відсутні.

26.09.2014 року було винесено рішення про
примусове повернення за межі України
громадянина республіки Гамбія ОСОБА_1,
та зобов»язано ОСОБА_1 покинути
територію України у термін до 26.10.2014
року, та заборонено останньому в»їзд в
України строком на 3 роки.

Про прийняте рішення був повідомлений
прокурор Хортицького району
м.Запоріжжя листом № 2315-3295 від 26.09.2014
року.

З вказаним рішенням ОСОБА_1
ознайомлений, проте до даного часу він
територію України не покинув,
мотивуючи відсутністю грошей, що він
підтвердив у судовому засіданні.

Законом України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
визначено правовий статус іноземців та
осіб без громадянства, які перебувають
в Україні, та порядок їх в'їзду в
Україну та виїзду з України.

Як вбачається із положень ст.26
вищезазначеного Закону, іноземець або
особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Законом України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

В судовому засіданні встановлено, що
вказане вище рішення відповідач на
даний час не виконав.

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що особа в будь-якому разі не
підлягає видворенню, якщо підпадає під
захист статті 3 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
або статті 31 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворені або видані чи
передані до країн: де їх життю або
свободі загрожуватиме небезпека за
ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства), належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань; де їм загрожує смертна кара
або страта, катування, жорстоке,
нелюдське або таке, що принижує
гідність, поводження чи покарання; де
їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя; де їм
загрожує видворення або примусове
повернення до країн, де можуть
виникнути зазначені випадки.

Щодо громадянина республіки Гамбія
ОСОБА_1 обставин, які вказані в статті 3
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод або статті 31
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства", та
унеможливлюють примусове видворення
за межі території України не
встановлено. Також не встановлено
обставин, відповідно до яких на
відповідача поширюється дія Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту".

Крім того, відповідач не звертався до
Управління Державної міграційної
служби у Запорізької області з заявою
про надання йому статусу біженця або
особи, яка потребує додаткового
захисту. Дана обставина не
заперечується відповідачем.

Ст.19 Конституції України встановлює,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Встановлені судом обставини, а саме
відсутність у відповідача близьких
родичів на території України, власного
житла, постійного законного джерела
існування, дозволу на
працевлаштування, притягнення до
адміністративної відповідальності,
свідчать про те, що останній порушив
вимоги ст.ст. 4, 9, 16 згаданого вище
Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30
цього ж Закону підлягає примусовому
видворенню, оскільки є достатні та
обґрунтовані підстави вважати, що
останній ухилиться від самостійного та
добровільного залишення території
України, оскільки з 26.09.2014 року до
теперішнього часу громадянин
республіки Гамбія ОСОБА_1 на
Батьківщину не відбув.

Щодо підсудності вказаного позову
судом враховано наступне.

Згідно ч.1 ст.18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
щодо примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

При цьому, як було роз'яснено
інформаційним листом Вищого
Адміністративного суду України від
13.06.2013 року № 844/12/13-13 позивачем у
справах про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України може бути
Державна міграційна служба України
безпосередньо або її територіальні
органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України територіальним
органом чи підрозділом Державної
міграційної служби України відповідно
до частини першої статті 183-5
Кодексу адміністративного
судочинства України подається до
адміністративного суду за
місцезнаходженням цього органу або за
місцезнаходженням пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Згідно ст. 183-5 КАС України позовні
заяви іноземців та осіб без
громадянства щодо оскарження рішень
про їх примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України подаються до
адміністративного суду за
місцезнаходженням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу охорони державного
кордону чи Служби безпеки України або
за місцезнаходженням пункту
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що
територіально представник позивача за
належним чином оформленою довіреністю
знаходиться у Хортицькому районі м.
Запоріжжя, суд вважає дотриманими
правила територіальної підсудності.

Згідно ст.183-5 КАС України позовні заяви
іноземців та осіб без громадянства
щодо оскарження рішень про їх
примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України розглядаються судом у
п'ятиденний строк з дня надходження
позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим
той факт, що іноземний громадянин
знаходиться на території України
незаконно, ухиляється від виїзду з
України, законних підстав перебування
його на території України судом не
встановлено, у зв'язку з чим суд вважає
заявлені позовні вимоги законними та
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України суд, який
прийняв постанову, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або з власної
ініціативи може зазначаючи про це в
постанові звернути до негайного
виконання постанову про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства",
п.6 ст.18, 162,183-5, 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Державної міграційної служби України в
Запорізькій області до громадянина
Республіки Гамбія ОСОБА_1 про примусове
видворення з України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина
Республіки Гамбія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
паспорт НОМЕР_1, виданий Республікою
Гамбія 18.11.2013 року, терміном дії до
18.11.2018 року, за межі України.

Допустити негайне виконання постанови
суду.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги.

Суддя