Справа № 814/5230/13-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
814/5230/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.

секретаря Жукової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Миколаївської митниці Міндоходів на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства фірма
"Юнікс Трейд Ко" до Миколаївської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2013р. приватне підприємство фірма
"Юнікс Трейд Ко" звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів №504000003/2013/000137/2 від
06.09.2013р., картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення №504070000/2013/00037 від 06.09.2013р.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.03.2012р. між позивачем і підприємством
«Фердинанд Бильштайн ГмбХ+Ко. КГ»
(Німеччина) було укладено договір
постачання №3/12, за умовами якого
контрагент зобов'язувався поставити
позивачу автозапчастини, автомобільні
мастила і автохімію, згідно рахунків
/а.с.45-51/. Ціна товару повинна була
відображатись у рахунках продавця і
визначається на умовах FCA HELMSTEDT,
загальна сума договору складає 3000000,0
Євро (п. 1 пп. 1.1., п. 4 пп. 4.1.-4.3. договору).

05.09.2013р. позивач подав до митниці митну
декларацію №504070000/2013/005866, в якій митна
вартість імпортованих товарів
визначена за ціною договору, тобто за
основним методом, передбаченим ст.57 ч.1
п.1 МК України. /а.с.16-18/

Під час здійснення митного контролю,
відповідач поставив під сумнів
правильність визначення позивачем
митної вартості товарів за основним
методом, так як подані позивачем
документи не підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару. У зв'язку із цим, своїм запитом
митниця вимагала від позивача надання
специфікацій, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару;
висновків про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару.

06 вересня 2013р. позивач надав пояснення
щодо страхування товару і водія, а
також додав платіжне доручення про
оплату транспортних послуг, одночасно
зазначивши, що інші документи він на
час запиту не може надати, у зв'язку із
їх відсутністю. /а.с.68/

06.09.2013р. митниця склала картку відмови у
митному оформленні (випуску) товарів
№504070000/2013/00037. Того ж дня відповідач
прийняв рішення про коригування митної
вартості товарів № 504000003/2013/000137/2.
/а.с.73-76/ Як слідує з цих документів,
основний метод визначення митної
вартості товару (за ціною договору) не
застосовувався, у зв'язку із тим, що
задекларовані позивачем дані не
підтверджені документально, а в
наданих ним документах відсутні
відомості, які підтверджують числові
значення складової митної вартості
товарів. У зв'язку із цим, митна
вартість була визначена відповідачем
за допомогою другорядного методу,
передбаченим ст. 57 ч. 1 п. 2 пп. «б» МК
України - за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст.54 Митного
кодексу України, орган доходів і зборів
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються, зокрема, у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному митним органом
відповідно до частини сьомої статті 55
цього Кодексу.

Згідно зі ст.53 Митного кодексу України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч.1ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний: 1) здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 2) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; 3) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію щодо порядку і
методу визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

У разі якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ст.55 Митного кодексу
України, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що сам по собі факт
відмінності ціни на імпортуємий товар
від звичайної, не може безпосередньо
свідчити про її заниження декларантом,
так як ціна товару є результатом
домовленості продавця і покупця та
залежить від багатьох факторів, а тому
у господарських правовідносинах
звичайною практикою є встановлення
різної ціни на один і той самий товар.

За повідомленням «Фердинанд Бильштайн
ГмбХ+Ко. КГ», позивач співпрацює з
постачальником понад 10 років, у зв'язку
із чим користується особливими цінами
та системою максимальних знижок, чим і
пояснюється менша митна вартість
товарів позивача, порівняно із
звичайними цінами, які діють на ринку
аналогічних товарів. /а.с.190/

24 червня 2013р. позивач повідомив
митницю, що страхування вантажу не
здійснювалось. /а.с.59/ Посилання
відповідача на відсутність страховки
суперечить п.3.1.9. договору №02/2013р. на
транспортно-експедиційне
обслуговування, оскільки сторонами
договору є ФОП ОСОБА_2 і ТОВ
«Актуал-Логістик» і його умови
регулюють правовідносини виключно між
цими двома суб'єктами, а тому
перенесення умов цього договору на
позивача суперечить змісту договірних
правовідносин. /а.с.99-101/

Згідно п. 3.2.1. договору, товар
поставляється продавцем на умовах FCA
HELMSTEDT, у відповідності до Інкотермс
2010р., які передбачають, що продавець
доставляє вантаж, зазначеному покупцем
перевізнику до названого місця. Вибір
місця постачання вплине на
зобов'язання з навантаження й
розвантаження товару в даному місці.
Якщо постачання здійснюється в
приміщенні продавця, то продавець несе
відповідальність за завантаження, якщо
ж постачання здійснюється в інше місце,
продавець за відвантаження товару
відповідальності не несе.

За повідомленням продавця, роботи з
навантаження на транспортні засоби
виконувались в м.Хельмштед, силами
«Фердинанд Бильштайн ГмбХ+Ко. КГ».
/а.с.122/

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
посилання відповідача на таку
обставину, як знаходження продавця в
іншому місці, ніж пункт навантаження, в
даному спорі не має значення і не
вплинуло на формування митної
вартості.

Судом встановлено, що в платіжному
дорученні №666 від 22 серпня 2013р. /а.с.103/
сума платежу в розмірі 57290Євро
відрізняється від суми 50458,64Євро в
інвойсі №10286085, оскільки цим платіжним
дорученням позивач оплатив два інвойси
- вищезазначений і інвойс №10286084 від 21
травня 2013р. на суму 6831,36Євро
(50458,64+6831,36=57290), що не суперечить вимогам
законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку про
скасування картки відмови та рішення
про коригування митної вартості
товарів.

На підставі викладеного, оскільки суд
першої інстанції вірно застосував
норми матеріального закону та вирішив
справу по суті правильно, тому
постанова суду першої інстанції в
порядку ст.200 КАС України підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської
митниці Міндоходів - залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі.

Головуючий:
А.В. Крусян

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
О.І. Шляхтицький