Справа № 817/1467/14
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"11" листопада 2014 р.
Справа № 817/1467/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в
м.Житомирі апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "21" липня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними дії щодо
невизнання податковою звітністю
уточнюючої податкової декларації та
зобов'язання прийняти уточнюючу
податкову декларацію.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що 14.05.2014 року ним до
податкового органу було подано
уточнюючу податкову декларацію про
майновий стан і доходи у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за 2012 рік. Однак, вказаний
уточнюючий розрахунок останнім не був
визнаний як податкова звітність з
посиланням на порушення умов п.50.1 ст.50
Податкового кодексу України (далі по
тексту ПК України). Позивач вважає такі
дії податкового органу протиправними
та просить суд зобов'язати відповідача
прийняти поданий уточнюючий
розрахунок та визнати його податковою
звітністю.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014
року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, щодо невизнання
податковою звітністю Уточнюючої
податкової декларації про майновий
стан і доходи від 14 травня 2014 року, у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за 2012 рік.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області прийняти Уточнюючу податкову
декларацію про майновий стан і доходи у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за 2012 рік, від 14
травня 2014 року, та визнати її
податковою звітністю.

Присуджено на користь позивача - ОСОБА_3
із Державного бюджету судовий збір у
розмірі 73,08 грн..

Вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Судом встановлено, що 14.05.2014 року ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
подано уточнюючу податкову декларацію
про майновий стан і доходи у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за 2012 рік (а.с.11,12).

Листом від 16.05.2014 року №-04-10 (а.с.6)
відповідачем повідомлено позивача, що
уточнююча декларація про майновий стан
і доходи у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за 2012 рік,
в якому зменшено суму податку на доходи
фізичних осіб, яка підлягала
перерахуванню до бюджету, за даними
звітного (податкового) періоду, в якому
виявлена помилка на 84461,81 грн., має
статус «не визнано як податкова
декларація» у зв'язку з тим, що
позивачем порушено умови п.50.1 ст.50 ПК
України, а саме: «платник податків, який
до початку його перевірки контролюючим
органом самостійно виявляє факт
заниження податкового зобов'язання
минулих податкових періодів,
зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку».

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами та задовольняючи
позовні вимоги, суд зазначив наступне.

Відповідно до ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

В силу ст.16 ПК України платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України податкова
декларація, розрахунок (далі податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 48.1 ст.48 ПК України передбачено,
що податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього
Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п.48.2 ст.48 ПК України
обов'язкові реквізити - це інформація,
яку повинна містити форми податкової
декларації та за відсутності якої
документ втрачає визначений цим
Кодексом статус із настанням
передбачених законом юридичних
наслідків.

Згідно з п.48.3 ст.48 ПК України податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий,
звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер;

- реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серію та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган
і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання)
платника податків;

- найменування контролюючого органу,
до якого подасться звітність;

- дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків;

- підписи платника податку - фізичної
особи та/або посадових осіб платника
податку, визначених цим Кодексом,
засвідчені печаткою платника податку
(за наявності).

Пунктом 48.7 ст.48 ПК України визначено, що
податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених п.46.4 ст.46
цього Кодексу.

Відповідно до п.49.8 ст.49 ПК України
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом (п.49.9 ст.49 ПК України).

Згідно з інформаційним листом Вищого
адміністративного суду України за
№1503/12/13-12 від 15.06.2012 року процедура
прийняття податкової декларації
полягає у вчиненні посадовою особою
органу державної податкової служби
фактичних дій із: 1) перевірки наявності
та достовірності заповнення
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 ПК України; 2)
реєстрації податкової декларації у
день її отримання органом державної
податкової служби.

У відповідності до п.49.10 ст.49 ПК України
відмова посадової особи контролюючого
органу прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

З наведених норм ПК України вбачається,
що податковий орган зобов'язаний
прийняти податкову декларацію без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників та може не визнати
податкову звітність як податкову
декларацію виключно з підстав
заповнення її всупереч правилам,
зазначеним у пункті 48.3 статті 48
Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи
(а.с.9-12) позивачем подано до податкового
органу уточнюючу податкову декларацію
про майновий стан і доходи у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за 2012 рік, - зменшено суму
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 84461,81
грн..

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України
передбачено, що у разі, якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Аналізуючи норми п.49.9 ст.49 ПК України та
враховуючи дотримання позивачем умов
ст.49 ПК України, у тому числі в частині
заповнення визначених ст.48 даного
Кодексу реквізитів, відповідач
зобов'язаний був прийняти уточнюючу
податкову декларацію про майновий стан
і доходи у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за 2012 рік
від 14 травня 2014 року датою його
фактичного отримання - 14.05.2014 року. При
цьому, суд вірно виходив з того, що
вказані повноваження органу контролю
не відносяться до дискреційних
повноважень суб'єкта владних
повноважень, оскільки подання
платником податку належним чином
заповненої податкової декларації
(розрахунку) не передбачає
альтернативних варіантів рішень (дій)
податкового органу, що передбачає
прийняття на власний адміністративний
розсуд владно-управлінського рішення
за даним фактом, а тільки викликає
зустрічний обов'язок зареєструвати
подану податкову декларацію
(розрахунок) податковою звітністю.

Колегія вважає, що суд першої
інстанції, дослідивши в судовому
засіданні надані сторонами по справі
докази обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги позивача.

Доводи, наведені апелянтом в поданій
ним апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"21" липня 2014 р.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33018

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,