Справа № 809/3110/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.
Справа № 876/14716/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14.11.2013 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську,
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області про зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

08.10.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до відповідача -
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області про зобов'язання вчинити дії.

Згідно заяви про доповнення позовних
вимог, позивач просить суд зобов'язати
відповідача провести перерахунок
заробітньої плати за час виконання
обов'язків в зоні відчуження
Чорнобильської АЕС, провести виплату
заробітної плати та видати довідку для
перерахунку пенсії чорнобильця згідно
звітних нормативно-правових актів
колишнього СРСР.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є учасником ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС першої
категорії, інвалід третьої групи по
захворюванням, пов'язаним з роботами по
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується відповідним
посвідченням. Інвалідність пов'язана з
виконанням обов'язків військової
служби під час ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, в період
проходження служби на посаді
інспектора ІСМ Тлумацького РВВС, під
час навчання в учбовому центрі УВС м.
Києва.

ОСОБА_1 зазначає, що він неодноразово
звертався у відділ фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку УМВС України в
Івано-Франківській області із
проханням видати довідку про заробітну
плату за період роботи в зоні
відчуження Чорнобильської АЕС для
перерахунку пенсії по інвалідності з
урахуванням чинного законодавства та у
зв'язку з змінами в нарахуванні пенсії.

Відповідачем на підставі облікових
даних по заробітній платі, що
зберігається у даному підрозділі, 23
лютого 2012 року видана довідка №5/58-311
про заробітну плату за період роботи в
зоні відчуження, з якою позивач не
згідний.

Так, позивач зазначає, що вказана
відповідачем у довідці сума заробітної
плати нарахована в порушення вимог
постанови ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС
№524-156 від 07.05.1986 року, постанови Ради
Міністрів СРСР та ВЦСПС №665-195 від 05.06.1986
року наказу МВС СРСР №0103 від 11.05.1986 року
і наказу МВС СРСР №0189 від 30.06.1986 року, що
суттєво впливає на розмір пенсії.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
розміру грошового утримання з
урахуванням вимог вищенаведених
правових актів та видачу відповідної
нової довідки. Проте, відповідач листом
відмовив позивачу, що і стало підставою
для звернення до суду.

Ухвалами від 23.10.2013 року та від 06.11.2013
року Івано-Франківським окружним
адміністративним судом було залучено
до участі у розгляді справи третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську,
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.11.2013 р. позов задоволено повністю.

Зобов'язано відділ фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку УМВС України в
Івано-Франківській області:

зробити перерахунок заробітної плати
ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження
Чорнобильської АЕС з 26.04.1986 року по
30.04.1986 року із врахуванням приписів
частини 2 пункту 1 постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС №524-156 від 07.05.1986
року;

провести виплату ОСОБА_1 заробітної
плати з розрахунку перерахованої
заробітної плати за роботу у зоні
відчуження Чорнобильської АЕС з 26.04.1986
року по 30.04.1986 року;

видати ОСОБА_1 довідку про заробітну
плату за роботу у зоні відчуження за
вказаний період з врахуванням
проведеного перерахунку заробітної
плати для подачі в органи пенсійного
забезпечення для перерахунку пенсій по
інвалідності.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення в описовій
частині зазначив та порахував, що
позивачу при видачі довідки не
враховано 60 % премії підвищеної
заробітної плати, однак судом не
враховано, що відповідно до пункту 4
Постанови Всесоюзної центральної ради
Профспілок «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій
та установ, занятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
запобіганням забруднення
навколишнього середовища» від 05.06.1986 №
665-195, який в подальшому втратив
чинність на підставі Постанови Ради
Міністрів СРСР від 21.04.1988 № 491-106,
встановлено максимальний розмір
премії працівникам, які виконують
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та запобіганням забруднення
навколишнього середовища, до 60 %,
водночас граничний розмір такої премії
не може перевищувати 400 крб., але
виходячи зі змісту зазначеної норми
закону це не є фіксованим розміром
премії, а позивачем не надано доказів
на підтвердження того, що йому
передбачалась премія саме в цьому, а не
в меншому, розмірі.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін, з
наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Так, відповідно до витягу з Наказу
начальника управління внутрішніх
справ м. Києва від 23.05.1986 року №189 л/с
слідує, що позивач з 26 квітня 1986 року
був направлений для виконання
спеціальних завдань по ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС із
цілодобовим перебуванням у м. Прип'ять
третьої зони небезпеки, за що йому була
нарахована і виплачена заробітна плата
(а.с.10).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався
у відділ фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку УМВС України в
Івано-Франківській області із
проханням видати довідку про заробітну
плату за період роботи в зоні
відчуження Чорнобильської АЕС для
перерахунку пенсії по інвалідності з
урахуванням чинного законодавства та у
зв'язку з змінами в нарахуванні пенсії.

Відповідачем на підставі облікових
даних по заробітній платі, що
зберігається у даному підрозділі, 23
лютого 2012 року видана довідка №5/58-311
про заробітну плату за період роботи в
зоні відчуження (а.с.11).

Колегія суддів поділяє висновок суду
першої інстанції, про те, що
відповідачем вказана у довідці сума
заробітної плати нарахована в
порушення вимог постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР та ВЦРПС №524-156 від 07.05.1986
року, постанови Ради Міністрів СРСР та
ВЦСПС №665-195 від 05.06.1986 року, наказу МВС
СРСР №0103 від 11.05.1986 року і наказу МВС
СРСР №0189 від 30.06.1986 року, що суттєво
впливає на розмір пенсії.

Так, дана довідка не враховує
підвищення ОСОБА_1 грошового
забезпечення збільшеного на 100%, згідно
постанови ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС
№524-156 від 07.05.1986 року, нарахування
премії в межах до 60% на нараховану
підвищену заробітну плату відповідно
до постанови Ради міністрів СРСР та
ВЦСПС №665-195 від 05.06.1986 року та
нарахування грошового забезпечення за
знаходження у стані бойової
готовності, що є порушенням
вищезазначених нормативних актів.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що збережена середня заробітна
плата за місцем служби (виходячи з п.1
постанови Ради міністрів СРСР та ВЦСПС
№665-195 від 05.06.1986 року, п.1 постанови Ради
Міністрів УРСР та Укрсовпрофу №207-7 від
10.06.1986 року) повинна була обчислена
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на кількість робочих
днів у зоні відчуження.

Середньоденний заробіток визначається
із заробітної плати за два попередніх
місяці лютий та березень 1986 року при
посадовому окладі 90.00 крб., окладі за
спеціальне звання 110,00 крб. та 10%
підвищенні за розряд - 9,00 крб., із
врахуванням кількості робочих днів у
цих місяцях.

Тобто, заробіток за лютий місяць 1986
року - 209.00 крб., за березень 1986 року - 209,00
крб., кількість робочих днів у лютому -
20, у березні - 22. Таким чином
середньоденний заробіток 9,95 крб.
((209,00+209,00) : (20+22)).

Оскільки в зоні відчуження було
введено шестигодинний робочий день та
шестигодинний робочий тиждень, на
період з 26.04.1986 року по 30.04.1986 року
припадає 4 робочих дні та 1 вихідних
день, неділя 27.04.1986 року.

Збережений заробіток за 4 робочі дні за
основним місцем роботи становить (9,95х4)
= 39,80 крб. Оскільки м. Прип'ять
знаходиться в третій зоні небезпеки,
оплата праці проводилась в кратності 5,
а для відрядження у кратності 4, із
врахуванням збереженої заробітної
плати за основним місцем роботи.

Тому, виходячи із п.1 постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС №524-156 від 07.05.1986
року, п. п. 1,4 постанови Ради міністрів
СРСР та ВЦСПС №665-195 від 05.06.1986 року, п.1
Ради Міністрів УРСР та Укрсовпрофу
№207-7 від 10.06.1986 року оплата праці за
роботу в зоні відчуження мала бути
проведена з урахуванням кратності зони
небезпеки по годинній тарифній ставці
(посадовий оклад + оклад за спеціальне
звання ) підвищений у два рази (наказ
МВС СРСР №0103 від 11.05.1986 року і наказ МВС
СРСР №0189 від 30.06.1986 року).

Несення служби в стані бойової
готовності здійснювалось в третій зоні
небезпеки, де нормативними актами для
відряджених на оплату праці була
встановлена кратність 4, тому при
нарахуванні оплати за несення служби в
стані бойової готовності, як і за іншу
роботу в цій зоні повинен
застосовуватись коефіцієнт 4.

Тобто 1,28:3х30 годин (5 днів по 6 годин) х 4
кратність = 51,20 крб. Відповідно до
розрахунку оплата праці в зоні
відчуження повинна становити
321,60+51,20=372,80 крб. Максимальний розмір
премії, при підвищеній оплаті праці,
становить 60%, тобто 373,80х0,6=223,68 крб.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що сума заробітної
плати за час роботи в зоні відчуження з
урахуванням збереженої заробітної
плати за основним місцем роботи та
премії мала становити відповідно до
вищезазначених нормативних документів
не менше 39,80 крб.+321,60крб.+51,20 крб.+223,68 крб.
= 636,28 крб.

Так, видана довідка із вказаною
заробітною платою в сумі яка в декілька
разів менше вказаної, суттєво впливає
на розмір пенсії ОСОБА_1

Як наслідок, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги є підставними та
обґрунтованими, відтак, підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205,
ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14.11.2013 р. по
справі № 809/3110/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар