Справа № 2а-2160/10/0270
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/29005/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МП Юлія" на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011 у
справі № 2а-2160/10/0270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МП Юлія"

до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Вінницькій області

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року Товариством до суду
заявлений позов про визнання
протиправним та скасування рішення
Державної податкової інспекції від
08.04.2010 № -21 про застосування до
позивача фінансових санкцій у сумі 6
800,00 грн. за порушення вимог Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів".

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.06.2010 позов
задоволено, визнано протиправним та
скасовано оскаржуване рішення про
застосування фінансових санкцій в сумі
6 800,00 грн. з тих підстав, що реалізований
позивачем тютюновий виріб є сигарою, а
заборона реалізації поштучно на
зазначений виріб не розповсюджується.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011
рішення суду першої інстанції
скасовано, у задоволення позову
відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що термін дії
сертифікату відповідності, який
засвідчує, що проданий позивачем
тютюновий виріб є сигарою, на момент
проведення перевірки та реалізації
продукції сплинув.

Не погодившись із судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, позивач до
Вищого адміністративного суду України
подав касаційну скаргу, де посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначене судове рішення скасувати та
направити справу на новий розгляд.
Основним мотивом для скасування
судового рішення апеляційної
інстанції інстанціями зазначено
незаконність податкової перевірки.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
позапланова виїзна перевірка
господарської одиниці (магазину)
позивача з питань дотримання вимог
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", за підсумками якої складено
акт від 04.03.2010 № 0117/32/2-13317261.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено порушення позивачем вимог
п. 8 ч. 1 ст. 15 3 Закону України від 19.12.1995 №
481/95-ВР "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" (далі -
Закон № 481/95-ВР), що полягало у
здійсненні роздрібної торгівлі
тютюновими виробами поштучно, а саме
цигарками марки "Вlackstone LC Cherri".

На підставі акта перевірки Державна
податкова інспекція прийняла
оспорюване рішення про застосування
фінансових санкцій.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Питання правомірності проведення
перевірок на час спірних правовідносин
врегульовано Законом України "Про
державну податкову службу в Україні"
від 04.12.1990 № 509-ХІІ (далі - Закон № 509- XII).

За змістом ч. 7 ст. 11 1 Закону № 509 - XII
перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених
Законами України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" вважаються позаплановими
перевірками. Це, у свою чергу, означає,
що на такі (як планові, так і
позапланові) перевірки поширюються
"процедурні" правила проведення
позапланових перевірок, передбачені
ст. 11 Закону № 509-XII. Тому, посадові особи
податкового органу мають право
приступити до проведення як планових,
так і позапланових перевірок РРО за
умови надання суб'єкту господарювання
під розпис: направлення на перевірку та
копії наказу керівника податкового
органу про проведення перевірки. При
цьому обидва документи має бути
оформлено відповідно до вимог,
установлених ст. 112 Закону № 509-XII.

Також слід зазначити, що, встановлюючи
умови допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до
проведення планових та позапланових
виїзних перевірок, ст. 112 Закону № 509-XII
одночасно встановлює наслідки
недотримання контролюючим органом цих
умов. Згідно з ч. 2 цієї статті ненадання
посадовими особами органу державної
податкової служби платнику податків
документів, перелік яких наведений в
частині першій, або їх надання з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, є
підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової
служби до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника
податків в проведенні органом
державної податкової служби перевірки
його діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб органу державної
податкової служби до перевірки. Якщо ж
допуск до перевірки відбувся,
предметом розгляду є лише суть
виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється Державною податковою
інспекцією.

Як вбачається з матеріалів справи
фахівці податкової інспекції були
допущені до перевірки.

Таким чином, посилання позивача у
касаційній скарзі на дії посадових
осіб державної податкової служби щодо
проведення перевірки та застосування
фінансових санкцій за її наслідками є
безпідставними.

Щодо суті виявлених порушень під час
проведення перевірки, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 15 Закону №
481/95-ВР забороняється продаж тютюнових
виробів поштучно (крім сигар).

Згідно пунктів 8, 9 Наказу Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України "Про затвердження
Правил роздрібної торгівлі тютюновими
виробами" від 24.07.2002 № 218, тютюнові
вироби, що надходять до продажу,
повинні бути з відповідними
документами, наявність яких
передбачена законодавством. Тютюнові
вироби підлягають обов'язковій
сертифікації в порядку та у строки,
визначені законодавством України.
Роздрібна торгівля тютюновими
виробами здійснюється за наявності в
документах, згідно з якими вони
надійшли, реєстраційних номерів
сертифіката відповідності чи
свідоцтва про визнання відповідності.

Відповідно до ст. 18 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про стандартизацію
і сертифікацію" відповідність
продукції (товару), яка ввозиться і
реалізується на території України,
стандартам, що діють в Україні, має
підтверджуватися сертифікатом
відповідності чи свідоцтвом про
визнання відповідності, виданим або
визнаним центральним органом
виконавчої влади з питань технічного
регулювання або акредитованим в
установленому порядку органом із
сертифікації, який уповноважений на
здійснення цієї діяльності в
законодавчо регульованій сфері.

Відповідно до ст. 14 вказаного Декрету
державну систему сертифікації створює
центральний орган виконавчої влади з
питань технічного регулювання -
національний орган України з
сертифікації, який проводить та
координує роботу щодо забезпечення її
функціонування та яким, відповідно до
Указу Президента України від 18.03.2003 №
225/2003 є Державний комітет України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики.

Саме Держспоживстандарт України
згідно пунктів 4, 5 Положення "Про
Державний комітет України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики" відповідно до покладених на
нього завдань у сфері управління
якістю здійснює в межах своєї
компетенції контроль за додержанням
законодавства у сфері регулювання
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами та має право в разі
невідповідності продукції вимогам
нормативних документів, зазначеним у
декларації про відповідність або у
сертифікаті відповідності чи
свідоцтві про визнання відповідності
забороняти суб'єктам господарської
діяльності реалізовувати споживачам
продукцію, яка підлягає підтвердженню
відповідності в законодавчо
регульованій сфері.

З аналізу наведеного вбачається, що
саме Держспоживстандарт визначає
відповідність продукції (товару)
стандартам та видає відповідні
сертифікати.

Так, з сертифікатів відповідності №
328736 серії ВВ (термін дії з 03.02.2009 по
03.02.2010) та № 229398 серії ВВ (термін дії з
09.02.2010 по 09.02.2011) та додатків до них, що
містяться в матеріалах справи (а.с. 9-10,
49) вбачається, що реалізований
позивачем тютюновий виріб "Вlackstone LC Cherri"
є сигарами.

Крім того, матеріали справи містять
Декларацію про встановлені виробником
або імпортером максимальні роздрібні
ціни на підакцизні товари від 19.11.2009,
відповідно до якого, тютюновий виріб
"Вlackstone LC Cherri" віднесено до коду товару
за УКТ ЗЕД 2402 10 00 00 (сигари, включаючи
сигари з відрізними кінцями та
сигарили (тонкі сигари) з вмістом
тютюну), що також підтверджує
приналежність проданого позивачем
поштучно тютюнового виробу саме до
сигар.

Отже, суд апеляційної інстанції
скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, помилково не врахував
вищезазначеного та безпідставно
дійшов висновку про порушення
позивачем вимог Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів".

Таким чином, з урахуванням викладеного
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог, тому рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а рішення ухвалене судом
першої інстанції - залишенню в силі.

Таким чином, керуючись ст. ст. 160, 167, 210 -
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "МП Юлія"
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.04.2011 у
справі № 2а-2160/10/0270 скасувати та
залишити в силі постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
29.06.2010.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко