Справа № 21-445а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоКривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Маринченка В.Л.,
Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л.,
Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м. Селидове Донецької області (далі -
управління ПФУ, ПФУ відповідно) про
визнання відмови перерахувати пенсію
протиправною та зобов'язання
перерахувати пенсію,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління ПФУ про
перерахунок пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

На обґрунтування позовних вимог
зазначила, що є вдовою гірника, який
загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок
нещасного випадку на шахті «Україна»
при виконанні службових обов'язків.

7 жовтня 2009 року їй призначено пенсію у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1788-XII). Позивач вважала, що
відповідач обчислив розмір її пенсії
без урахування положень статті 37
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 1058-IV). У
перерахунку пенсії позивачу
відмовлено з тих підстав, що пенсія
призначена згідно з нормами чинного
законодавства. О?С?О?Б?А?_1 вважала таку
відмову протиправною, з огляду на що
просила позов задовольнити.

Селидівський міський суд Донецької
області постановою від 6 червня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6 вересня 2012 року, позов
задовольнив: зобов'язав управління ПФУ
провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
зв'язку з втратою годувальника згідно з
вимогами частини першої статті 37
Закону № 1058-IV, а саме з 4 жовтня 2011 року.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 17 жовтня 2013 року рішення
судів попередніх інстанцій скасував та
ухвалив нове - про відмову в
задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції дійшов
висновку, що призначення позивачу
пенсії в розмірі 30 % заробітку
годувальника, але не менше соціальної
пенсії, встановленої для відповідної
категорії непрацездатних осіб, не
суперечить вимогам Закону № 1058-IV,
оскільки цим Законом не визначено
розмір пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Не погоджуючись із постановою суду
касаційної інстанції, ОСОБА_1
звернулась із заявою про її перегляд
Верховним Судом України з підстави
неоднакового застосування касаційним
судом статей 36, 37, 38, абзаців першого,
другого пункту 16 Прикінцевих положень
Закону № 1058-IV, положень Закону № 1788-XII.

На обґрунтування заяви додала копії
ухвал Вищого адміністративного суду
України від 6 листопада 2013 року та 3
липня 2014 року, які, на думку заявника,
підтверджують неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

В ухвалі від 6 листопада 2013 року Вищий
адміністративний суд України вказав,
що згідно з абзацом другим пункту 16
Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV [у
редакції Закону України від 17
листопада 2005 року № 3108-ІV «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з прийняттям Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 3108-ІV)] положення Закону № 1788-XII
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років. Оскільки
позивач у листопаді 2009 року порушував
питання про перехід на інший, не
зазначений у цій правовій нормі, вид
пенсії - у зв'язку з втратою
годувальника, то суди дійшли
правильного висновку про
безпідставність застосування
відповідачем до спірних правовідносин
положень Закону № 1788-XII.

В ухвалі від 3 липня 2014 року суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що призначення і виплата пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, його дружині має
здійснюватись відповідно до вимог
Закону № 1058-IV, а отже, погодився з
висновком судів попередніх інстанцій
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Із наведених судових рішень
убачається, що суд касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосував статті 36, 37, 38,
абзаци перший, другий пункту 16
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV,
положення Закону № 1788-XII, внаслідок
чого були ухвалені різні за змістом
судові рішення.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні
касаційним судом наведених норм права,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України виходить із такого.

Статтею 9 Закону № 1058-IV встановлено
види пенсійних виплат і соціальних
послуг, зокрема в частині першій
зазначено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів ПФУ в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено
умови призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника (стаття 36), розмір
такої пенсії (стаття 37), період, на який
вона призначається, зміна розміру
(стаття 38), призначення однієї пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на всіх
членів сім'ї, виділення частки пенсії
(стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до частини
першої статті 37 цього Закону пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
одного непрацездатного члена сім'ї
призначається в розмірі 50 % пенсії за
віком померлого годувальника.

Разом з тим згідно з частиною восьмою
статті 36 Закону № 1058-IV пенсії у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначаються
відповідно до Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1105-XIV). Відповідно до частини
четвертої статті 33 Закону № 1105-XIV
пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством. Тобто вказана норма
містить посилання на законодавство про
пенсійне забезпечення, оскільки, як
визначено абзацом сьомим частини
другої статті 5 Закону № 1058-IV, виключно
цим Законом визначаються умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат.

Абзацом першим пункту 16 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV, який прийнятий
пізніше Закону № 1788-XII, встановлено, що
до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим пункту 16
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV
положення Закону № 1788-XII
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років. Цим абзацом
було доповнено вказаний пункт згідно
із Законом України від 17 листопада 2005
року № 3108-ІV «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Таким чином, враховуючи, що Закон №
1058-IV, який прийнятий останнім у часі та,
як зазначено у його преамбулі,
розроблений відповідно до Конституції
України та Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів ПФУ, що
формуються за рахунок страхових
внесків роботодавців, бюджетних та
інших джерел, передбачених цим Законом,
а також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом, а
також те, що він чітко визначає, в якій
частині застосовується Закон № 1788-XII,
пріоритетному застосуванню до
відносин, пов'язаних з призначенням і
виплатою пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Право на призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника закріплено,
зокрема, абзацом другим частини першої
статті 36 Закону № 1058-IV, відповідно до
якого батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України
вважає, що призначення і виплата пенсії
у зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, його дружині має
здійснюватись відповідно до вимог
Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена Верховним Судом України при
вирішенні спорів цієї категорії,
зокрема, у постанові від 15 квітня 2014
року (справа № 21-67а14).

Оскільки суд касаційної інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, його постанова
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий касаційний розгляд.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в
и л а:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вищого адміністративного
суду України від 17 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. КривенкоСудді:
М.І. ГрицівМ.Б. Гусак
О.А. КороткихВ.Л. Маринченко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л.
Самсін О.О. Терлецький