Справа № 2а-1825/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Справа № 141750/11/9104 Львівський
апеляційний адміністративний суд в
складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника відповідача
Іванського В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Франківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року у справі за позовом приватного
підприємства «Нова Територія» до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова про
скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ПП «Нова Територія» 17.02.2011 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ДПІ у Франківському районі
м. Львова, в якому просило визнати дії
по анулюванню реєстрації платника
податку на додану вартість
неправомірними, скасувати акт про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість від 14.04.2010
року №455 із-за відсутності
оподатковуваних поставок з березня 2009
року по лютий 2010 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року позов задоволено. Визнано дії
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова по
анулюванню реєстрації платника
податку на додану вартість приватного
підприємства «Нова Територія»
неправомірними. Скасовано акт
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість приватного
підприємства «Нова Територія» від
14.04.2010 року №455.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ДПІ у Франківському
районі м. Львова оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Апелянт звертає увагу на те, що
поставка послуг - будь-які операції
цивільно-правового характеру з
виконання робіт, наданні послуг,
надання права на користування або
розпорядження товарами, у тому числі
нематеріальними активами, а також з
поставки будь-яких інших, ніж товари,
об'єктів власності за компенсацію, а
також операції з безоплатного
виконання робіт, надання послуг.
Поставка послуг, зокрема, включає
надання права на користування або
розпорядження товарами у межах
договорів оренди (лізингу) поставки,
ліцензування або інші способи передачі
права на патент, авторське право,
торговий знак, інші об'єкти права
інтелектуальної, в тому числі
промислової, власності.

Відповідно до наведеного
оподатковувана поставка є різновидом
оподатковуваної операції. При цьому
ознакою оподатковуваної операції, а
отже, і оподатковуваної поставки, є
виникнення в результаті її здійснення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість.

Тому під оподатковуваними поставками
слід мати на увазі поставку товарів або
поставку послуг, в результаті яких у
платника податку-постачальника
виникає об'єкт оподаткування податком
на додану вартість та, відповідно,
нараховуються податкові зобов'язання з
цього податку.

За таких обставин не повинно братися до
уваги здійснення платником податку
операцій з придбання товарів чи послуг,
а також операції що не є об'єктом
оподаткування або звільнені від
обкладення податком на додану
вартість, як підтвердження наявності у
платника оподатковуваних поставок.

Тому, апелянт вважає, що представлені
позивачем договори на придбання
товару, податкові накладні, уточнюючі
розрахунки по податку на додану
вартість з метою підтвердження факту
коригування податкової звітності та
пояснення директора підприємства про
допущення ним помилки при введенні
податкового обліку не впливають на
прийняте рішення про анулювання
платника податку на додану вартість.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився, що відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
приватному підприємству «Нова
територія» () 18.02.2009 р. видано
свідоцтво платника податку на додану
вартість № 100200275.

Довідкою № 247 від14.04.2010 року про
результати документальної невиїзної
(камеральної) перевірки податкової
декларації з податку на додану
вартість встановлено відсутність у
позивача протягом 12 послідовних
місяців, з березня 2009 року по лютий 2010
року, оподатковуваних поставок.

Актом від 14.04.2010 р. № 455 «Про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість» ПП «Нова територія», що
розташоване в м. Львові, по вул.
Городоцька, 153, на підставі норми п/п. "г"
п. 9.8. ст. 9 Закону України «Про податок
на додану вартість». було анульовано
його реєстрацію платником податку на
додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з чим погоджується
апеляційний суд, виходив з
безпідставності висновків податкового
органу про відсутність
оподатковуваних поставок та порушення
встановленого законом порядку
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість.

Так, згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до п.25.2 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01,03.2000 р. № 79 (далі -Наказ №
79), яке було чинним на момент спірних
правовідносин, анулювання реєстрації
на підставах, визначених у підпунктах
«б»- «г»цього пункту, здійснюється за
ініціативою відповідного податкового
органу. Податковий орган зобов'язаний
прийняти самостійне рішення про
анулювання реєстрації на підставах,
визначених у підпунктах «в»- «г» цього
пункту.

Прийняттю податковим органом рішення
про анулювання свідоцтва платника ПДВ
має передувати проведення
документальної невиїзної перевірки
платника податків та складення
відповідного акта.( вданеому випадку
було складено довідку)

Зі змісту п. 1.11 Наказу Державної
податкової адміністрації України від
10.08.2005р. № 327, яким затверджено Порядок
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства (далі - Наказ № 327),
який діяв на момент спірних
правовідносин, вбачається, що для
проведення невиїзної документальної
перевірки податковий орган повинен
надіслати платнику податків письмове
запрошення і в разі неявки посадових
осіб суб'єкта господарювання для
проведення невиїзної документальної
перевірки протягом 10 днів після
отримання письмового запрошення
органу податкової служби складається
акт про неявку посадових осіб суб'єкта
господарювання на запрошення органу
податкової служби.

З матеріалів справи видно, що
податковим органом не було дотримано
вимог Наказу № 327 щодо направлення
позивачу запрошення на перевірку , а
тому позивач був позбавлений
можливості надати заперечення, як до
довідки №247 та до акту № 455 або взагалі
спростувати твердження податкового
органу щодо відсутності податкових
зобов'язань .

Відповідно до п.15.1.1 ст. 15 та п. 17.2 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», який діяв на момент спірних
правовідносин, платник податків, який
до початку його перевірки контролюючим
органом самостійно виявляє факт
заниження податкового зобов'язання
минулих податкових періодів,
зобов'язаний подати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму такої
недоплати і штраф у розмірі десяти
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку
протягом 1095 днів з моменту виявлення
такої недоплати.

Так, податковим органом не спростовано
твердження позивача, що 18.04.2010 року
бухгалтер ПП «Нова територія» подавав
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за лютий
та березень 2010 року, а також довідку про
нарахування суми податкових
зобов'язань і 10% штрафу.

Проте, податковий орган відмовив в
прийнятті вказаного розрахунку,
довідки та декларації за квітень 2010
року, з тих підстав, що Свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №100200275 від 18.02.2009 року вже
було анульоване.

Відповідно до п. 9.8 "ґ " ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» реєстрація платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у разі
подання ним декларацій, які свідчить
про відсутність оподатковуваних
поставок протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців ( в
даному випадку з березня 2009 року по
лютий 2010 року ) оподатковуваних
поставок.

Як видно з матеріалів справи, 25.02.2010
року між фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_2 та
ПП «Нова територія» було укладено
договір купівлі-продажу товарів №б/н1,
відповідно до якого перша продала, а ПП
«Нова територія» купило продовольчі
товари ( 50 шт. банок кави JACOBS MONARCH на суму
1750.00 грн.). Фактом передачі - отримання
товару є накладна №б/н 1 від 25.02.2010 року.(
а.с.10-101,106)

26.03.2010 року по договору купівлі-продажу
товарів №б/н2 між тими ж сторонами ПП
«Нова територія» купило продовольчі
товари (мелену каву Галка 50 шт. на суму
2000,00 грн.) згідно накладної №б/н 2 від
29.03.2010 року.( а.с.102-103, 107)

Відповідно до умов вищезазначених
договорів, ПП «Нова територія»
зобов'язувалося сплатити ОСОБА_2
загальну ціну товару протягом 10 днів з
моменту виставлення нею рахунку.

Крім того, 26.02.2010 року ПП «Нова
територія» згідно договору №1/а
купівлі-продажу продовольчих товарів,з
фізичною особою-суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_3 ПП
«Нова територія» продало ОСОБА_3
продовольчий товар, що підтверджується
накладними і оформленими податковими
накладними від 26 лютого 2010 року, 31
березня 2010 року та 29 квітня 2010 року.(
а.с.78-86)

Відповідно до п. 3.2 Договору №1/а від
26.02.2010 року, оплата ціни продукції
здійснюється у безготівковій формі,
шляхом перерахування грошових коштів
на банківський поточний рахунок ПП
«Нова територія» протягом 90 днів з
моменту підписання сторонами Акту
приймання-передачі продукції (таким
актом в даному випадку є оформлена
накладна).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3,
станом на день розгляду справи у суді
першої інстанції, не розрахувався за
поставлений товар.

Однак, згідно п. 7.3.1 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», який
діяв на момент спірних правовідносин,
датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій,що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а в разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Згідно п. 7.2.3 цього ж Закону податкова
накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках.

Оскільки накладні про передачу товару
по даних господарських операціях були
складені 26.02. 2010 року, 31.03. 2010 року ( а.с.
81-82), то суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про виникнення
податкових зобов»язань у позивача за 12
місяців (лютий 2009 року -березень2010
року), а відтак про безпідставність
анулювання реєстрації його платником
податку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2011 року у справі №2а-1825/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 11.11.2014
року.