Справа № 826/13203/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2014 року №
О 16 годині 39 хвилині в приміщенні
Окружного адміністративного суду
міста Києва за адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а,
Окружний адміністративний суд міста
головуючого Бояринцевої М.А. при
секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу
за позовом Дочірнього підприємства
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві
про визнання протиправними та
скасування постанови та рішення,
Дочірнє підприємство "Електролюкс ЛЛС"
звернулося до суду з позовом про
визнання незаконними та скасування
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві про
накладення штрафних санкцій від 9
травня 2014 року № 000059 та рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 30 травня 2014 року № 000063.
В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на закони України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції", "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції", Технічний регламент з
електромагнітної сумісності
обладнання, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29 липня
2009 року № 785, Технічний регламент
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29
жовтня 2009 року № 1149, та зазначає, що
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Києві про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 30 травня 2014 року № 000063 та
постанова про накладення штрафних
санкцій від 9 травня 2014 року № 000059 є
протиправними, оскільки Дочірнім
підприємством "Електролюкс ЛЛС" надані
всі необхідні матеріали на
підтвердження відповідності продукції
встановленим технічним регламентам.

Представник відповідача заперечила по
суті заявлених позовних вимог з огляду
на положення законів України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції", "Про загальну
безпечність нехарчової продукції", "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", "Про стандарти, технічні
регламенти та процедури оцінки
відповідності", Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 № 573 "Про
затвердження переліку органів
державного ринкового нагляду та сфер
їх відповідальності", Положення про
інспекції з питань захисту прав
споживачів у Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 9 листопада 2011
року № 206, Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29 липня
2009 року № 785, Технічного регламенту
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
жовтня 2009 року № 1149, Технічного
регламенту приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856, та зазначила,
що Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві правомірно та
в межах своїх повноважень прийнято
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 30 травня 2014
року № 000063 та постанову про
накладення штрафних санкцій від 9
травня 2014 року № 000059, оскільки Дочірнім
підприємством "Електролюкс ЛЛС" не
надано повного складу технічної
документації, передбаченої технічними
регламентами, які розповсюджуються на
неї, що свідчить про те, що продукція не
відповідає встановленим вимогам.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В період з 18 квітня 2014 року по 6 травня
2014 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у місті Києві на
підставі наказу від 13 березня 2014 року №
157, направлення від 13 березня 2014 року №
000205 та згоди Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів від 25 лютого 2014 року № 1164-2-7/6
проведено позапланову невиїзну
перевірку з питань відповідності
продукції (газова поверхня "Electrolux"
EGG6243NOX), яка вводиться в обіг Дочірнім
підприємством "Електролюкс ЛЛС"
вимогам Технічних регламентів, дія
яких розповсюджується на зазначену
продукцію, Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції".

За результатами проведеної перевірки
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві складено акт
перевірки характеристик продукції від
6 травня 2014 року № 000096, яким
встановлено порушення Дочірнім
підприємством "Електролюкс ЛЛС" Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції",
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29 липня
2009 року № 785, Технічного регламенту
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
жовтня 2009 року № 1149, Технічного
регламенту приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856, Правил
застосування національного знаку
відповідності, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 листопада 2001 року № 1599, а саме:
Дочірнім підприємством "Електролюкс
ЛЛС" щодо продукції, яка була об'єктом
перевірки не надано технічну
документацію в обсязі, передбаченому
Технічними регламентами, дія яких
розповсюджується на продукцію, що
згідно з положенням статті 29 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції"
свідчить, що продукція не відповідає
встановленим вимогам.

В акті зазначено, що під час проведення
позапланової перевірки характеристик
продукції, що вводить в обіг Дочірнє
підприємство "Електролюкс ЛЛС"
з'ясовувалися питання відповідності
продукції встановленим вимогам. В ході
перевірки характеристик продукції
уповноваженій особі Дочірнього
підприємства "Електролюкс ЛЛС" Ушакову
В.В. вручено направлення на проведення
перевірки, ознайомлено з підставою та
запропоновано надати документи на
продукцію (газова поверхня "Electrolux"
EGG6243NOX), перелік яких визначений у
частині сьомій статті 23 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції".

Згідно супровідного листа Дочірнього
підприємства "Електролюкс ЛЛС" від 5
травня 2014 року щодо продукції, яка була
об'єктом перевірки (газова поверхня
"Electrolux" EGG6243NOX) надано наступні
документи та матеріали: договір
купівлі-продажу від 1 січня 2013 року №
01/SEJ/UKR; інвойс 163495 від 29 жовтня 2012 року;
митну декларацію 125190000/2012/935261; договір
поставки № 240511 від 24 травня 2011 року;
видаткову накладну № ВН-005609 від 27
березня 2013 року; декларацію про
відповідність продукції від 29 грудня
2012 року № UA.TR012.D.00590-12; протокол
випробувань № 112/11 від 12 квітня 2011 року;
протокол випробувань № 113/11 від 12
квітня 2011 року; протокол випробувань №
11-149-02 від 25 березня 2011 року; акт
експертизи технічної документації №
64-ЕД/12; сертифікат відповідності №
UA.TR.012.C.0359-12 від 29 грудня 2012 року; каталог
запасних частин; інструкцію з
експлуатації.

За результатами аналізу представлених
документів встановлено, що Дочірнє
підприємство "Електролюкс ЛЛС" щодо
продукції (газова поверхня "Electrolux"
EGG6243NOX) не надано повного складу
технічної документації, яка повинна
надавати можливість оцінити
відповідність продукції вимогам
Технічного регламенту та включати
процес проектування, виробництва та
функціонування продукції, а саме
відсутні: опис конструкції, креслення,
схеми; опис і пояснення до креслень,
схем, що стосуються функціонування
приладу; інструкція з монтажу та
технічного обслуговування, наявність
яких передбачена Технічним
регламентом з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 2009 року № 785, Технічним
регламентом безпеки низьковольтного
електричного обладнання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 жовтня 2009 року № 1149, Технічним
регламентом приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856.

Також в акті зазначено, що форми
декларації про відповідність
продукції вимогам Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 жовтня 2009 року
№ 1149, Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785, та Технічного
регламенту приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856, різні за
формою та затверджені відповідною
постановою Кабінету Міністрів України.
Складання однієї декларації про
відповідність вищезазначеним
Технічним регламентам одночасно є
неправомірним (Дочірнім підприємством
"Електролюкс ЛЛС" надано декларацію від
29 грудня 2012 року № UA.TR012.D.00590-12 про
відповідність продукції вимогам
вищевказаним технічним регламентам
одночасно).

В акті зазначено, що оскільки актом
перевірки характеристик продукції від
9 квітня 2014 року № 000085 вже було
зафіксовано факт введення в обіг
Дочірнім підприємством "Електролюкс
ЛЛС" продукції, що не відповідає
встановленим вимогам, виявлення
зазначеного порушення при перевірці
Дочірнього підприємства "Електролюкс
ЛЛС" (згідно направлення від 13 березня
2014 року № 000205) свідчить про повторність
вчинення такого самого правопорушення,
за яке на особу вже було накладено
штраф.

На підставі акту перевірки
характеристик продукції Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві також складено протокол про
виявлені порушення від 6 травня 2014 року
№ 000071, згідно якого Дочірнє
підприємство "Електролюкс ЛЛС" вводить
в обіг продукцію, яка не відповідає
встановленим вимогам, а саме: на
продукцію, яка була об'єктом перевірки,
не надано технічну документацію в
обсязі, передбаченому Технічними
регламентами, дія яких
розповсюджується на неї, за що
передбачена відповідальність, згідно
пункту 2 частини другої статті 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції".

За результатами розгляду справи
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві винесено
постанову про накладення штрафних
санкцій від 9 травня 2014 року №
000059, якою накладено на Дочірнє
підприємство "Електролюкс ЛЛС" штраф у
розмірі 3 000 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у сумі 51 000
грн. за порушення вимог пункту 2 частини
другої статті 44 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції", а саме: Дочірнє
підприємство "Електролюкс ЛЛС" є
особою, що вводить в обіг продукцію
(газова поверхня "Electrolux" EGG6243NOX), на яку
не надано документацію в обсязі,
передбаченому Технічними
регламентами, дія яких поширюється на
неї, що згідно із положеннями статті 29
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" свідчить, що продукція не
відповідає встановленим вимогам.

Рішенням Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Києві про
вжиття обмежувальних (корегованих)
заходів від 30 травня 2014 року № 000063
обмежено надання продукції на ринку
шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами та тимчасово заборонено
надання продукції на ринку у
відповідності з частиною п'ятою статті
30 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції".

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 465/2011, Держспоживінспекція України
входить до системи органів виконавчої
влади і реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Згідно пункту 7 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відповідно до статті 4 Закону України
від 02.12.2010 № 2735-VІ "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" (із змінами та доповненнями,
далі - Закон № 2735-VІ) метою здійснення
ринкового нагляду є вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
з відповідним інформуванням про це
громадськості щодо продукції, яка при
її використанні за призначенням або за
обґрунтовано передбачуваних умов і при
належному встановленні та технічному
обслуговуванні становить загрозу
суспільним інтересам чи яка в інший
спосіб не відповідає встановленим
вимогам.

Метою здійснення контролю продукції є
забезпечення відповідності продукції,
що ввозиться на митну територію
України, встановленим вимогам до
моменту її випуску у вільний обіг на
митній території України та
недопущення ввезення на митну
територію України продукції, яка
становить серйозний ризик суспільним
інтересам.

Згідно статті 23 Закону № 2735-VІ під час
перевірок характеристик продукції
проводяться документальні перевірки, у
разі необхідності - обстеження зразків
продукції, а за наявності підстав
вважати, що продукція є небезпечною,
становить ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, - відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції.

При проведенні перевірок
характеристик продукції органи
ринкового нагляду враховують ступінь
ризику, який може становити відповідна
продукція, а також відомості, що
містяться у зверненнях споживачів
(користувачів) про захист їх права на
безпечність продукції, та іншу
інформацію щодо продукції.

Органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.

Перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності". У разі
одержання інформації про надання на
ринку продукції, що становить
серйозний ризик, відповідні накази та
посвідчення (направлення) видаються і
оформляються невідкладно.

Перевірка характеристик продукції
може бути невиїзною (за
місцезнаходженням органу ринкового
нагляду) або виїзною. У разі потреби
органи ринкового нагляду для перевірки
характеристик продукції можуть
поєднувати невиїзні та виїзні
перевірки.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності".

Відповідно до частини першої статті 6
Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
далі - Закон № 877-V) підставами для
здійснення позапланових заходів є,
зокрема, звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

У відповідності до статті 7 Закону № 877-V
для здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт.

З урахуванням наведених норм права та з
огляду на встановлені у суді обставини,
суд приходить до висновку, що
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві проведена
перевірка Дочірнього підприємства
"Електролюкс ЛЛС" в межах своїх
повноважень.

Щодо висновків Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті Києві
відносно того, що Дочірнє підприємство
"Електролюкс ЛЛС" є особою, що вводить в
обіг продукцію (газова поверхня "Electrolux"
EGG6243NOX), яка не відповідає встановленим
вимогам, суд зазначає про наступне.

Як встановлено під час розгляду справи,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві з метою
встановлення відповідності продукції
зобов'язано Дочірнє підприємство
"Електролюкс ЛЛС" надати документи,
перелік яких визначений у частині
сьомій статті 23 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції".

Згідно частини сьомої статті 23 Закону
№ 877-V під час невиїзної перевірки
характеристик продукції у випадках,
передбачених цим Законом, перевірці
підлягають такі документи (їх копії) та
інформація:

1) декларація про відповідність;

2) супровідна документація, що
додається до відповідної продукції
(включаючи інструкцію щодо
користування продукцією);

3) загальний опис продукції та схема
(креслення) конструкції виробу, а також
повний склад технічної документації на
відповідну продукцію, передбачений
технічним регламентом;

4) документи щодо системи якості чи
системи управління якістю;

5) висновки експертиз та протоколи
випробувань зразків відповідної
продукції, відібраних (узятих) у межах
здійснення ринкового нагляду і
контролю продукції;

6) документи, що дають змогу відстежити
походження відповідної продукції та її
подальший обіг (договори,
товарно-супровідна документація тощо);

7) документи і матеріали щодо стану
виконання суб'єктом господарювання
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, у тому числі в
межах моніторингу дій суб'єктів
господарювання, що вживаються ними для
вилучення відповідної продукції з
обігу та/або її відкликання;

8) повідомлення та інша інформація,
надана суб'єктами господарювання,
органами доходів і зборів, органами з
оцінки відповідності згідно з
положеннями цього Закону та Закону
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції";

9) інші документи та матеріали,
звернення, одержані органами ринкового
нагляду відповідно до положень цього
Закону та Закону України "Про загальну
безпечність нехарчової продукції".

Вимоги стосовно електромагнітної
сумісності обладнання та його введення
в обіг або в експлуатацію на ринку
України встановлює Технічний
регламент з електромагнітної
сумісності обладнання, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 2009 року № 785.

Згідно пункту 9 Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, обладнання повинно
відповідати таким основним вимогам:

1) вимоги щодо захисту:

обладнання повинно бути спроектовано
та виготовлено з урахуванням рівня
технічного розвитку таким чином, щоб
забезпечувати, що:

створювані електромагнітні завади не
перевищують рівня, вище якого радіо- і
телекомунікаційне та інше обладнання
не може працювати за призначенням;

воно має рівень завадостійкості до
електромагнітних завад, очікуваних під
час його експлуатації за призначенням,
який забезпечує його працездатність
без неприйнятного погіршення його
роботи за призначенням;

2) особливі вимоги до стаціонарних
установок:

установлення та використання
комплектувальних виробів за
призначенням;

стаціонарна установка повинна
встановлюватися із застосуванням
належного інженерного досвіду та з
урахуванням інформації про
використання її комплектувальних
виробів за призначенням для
забезпечення виконання вимог щодо
захисту, встановлених у підпункті 1
цього пункту. Відповідна документація
повинна зберігатися відповідальною
особою (особами) протягом усього часу
експлуатації стаціонарної установки.

У відповідності до пунктів 15, 16
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, технічна документація
повинна надавати можливість
оцінювання відповідності апаратури
основним вимогам та охоплювати
проектування та виробництво апаратури.

Технічна документація повинна,
зокрема, містити:

- загальний опис апаратури;

- доказ відповідності апаратури
національним стандартам з переліку
національних стандартів, якщо такі
стандарти застосовувалися повністю
або частково;

- якщо виробник не застосовував
національних стандартів з переліку
національних стандартів або
застосовував їх частково, описи та
пояснення щодо рішень, прийнятих
виробником для забезпечення
відповідності основним вимогам цього
Технічного регламенту, включаючи:

- опис оцінювання електромагнітної
сумісності, передбачений в абзаці
другому пункту 13 цього Технічного
регламенту;

- результати проектних розрахунків і
проведених експертиз;

- протоколи випробувань тощо;

- сертифікат відповідності апаратури,
виданий призначеним органом, якщо
застосовувалася процедура оцінки
відповідності апаратури згідно з
пунктом 14 цього Технічного регламенту.

Декларація про відповідність повинна,
зокрема, містити:

- посилання на цей Технічний регламент;

- ідентифікаційні відомості про
апаратуру, які встановлені в пункті 23
цього Технічного регламенту;

- найменування та місцезнаходження
виробника та/або уповноваженого
представника;

- позначення нормативних документів з
роками їх затвердження, відповідність
яким декларується для забезпечення
відповідності апаратури положенням
цього Технічного регламенту;

- дату складення декларації;

- прізвище, ім'я, по батькові та підпис
особи, уповноваженої брати
зобов'язання від імені виробника або
уповноваженого представника.

Вимоги до низьковольтного
електричного обладнання та його
введення в обіг або в експлуатацію на
ринку України встановлює Технічний
регламент низьковольтного
електричного обладнання, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 жовтня 2009 року № 1149.

Додатком 3 до Технічного регламенту
визначено процедуру оцінки
відповідності низьковольтного
електричного обладнання (внутрішній
контроль виробництва)

Внутрішній контроль виробництва є
процедурою оцінки відповідності, за
якою виробник або уповноважений
представник, який виконує зобов'язання,
встановлені в пункті 2 цього додатка,
гарантує та заявляє, що низьковольтне
електричне обладнання (далі -
електрообладнання) відповідає вимогам
Технічного регламенту низьковольтного
електричного обладнання (далі -
Технічний регламент), що
застосовуються до нього.

Виробник або уповноважений
представник повинен нанести
національний знак відповідності на
електрообладнання та скласти
декларацію про відповідність згідно з
вимогами пункту 2 додатка 4 до
Технічного регламенту.

Виробник повинен скласти технічну
документацію, визначену в пункті 3
цього додатка, яку він або
уповноважений представник має
зберігати на території України не
менше ніж 10 років після дати випуску
останнього виробу і надавати її для
перевірки відповідним органам
державного ринкового нагляду в
установлених законодавством випадках.

У разі коли виробник не є резидентом
України та не має уповноваженого
представника в Україні, ці зобов'язання
покладаються на особу, яка ввела
електрообладнання в обіг на ринку
України.

Технічна документація має надавати
можливість оцінити відповідність
електрообладнання вимогам Технічного
регламенту та, наскільки це стосується
такого оцінювання, включати
проектування, виробництво та
функціонування електрообладнання. До
зазначеної документації мають бути
включені:

загальний опис електрообладнання;

загальні конструкторські та виробничі
креслення, електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо;

описи та пояснення, необхідні для
розуміння зазначених креслень та схем
і функціонування електрообладнання;

список стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, визначених
у Технічному регламенті, якщо
стандарти не було застосовано;

результати виконаних проектних
розрахунків, проведених перевірок
тощо;

протоколи випробувань.

Виробник або уповноважений
представник повинен зберігати
примірник декларації про
відповідність разом із технічною
документацією.

Виробник повинен вживати всіх заходів,
необхідних для того, щоб виробничий
процес забезпечував відповідність
виготовленої продукції технічній
документації, зазначеній у пункті 3
цього додатка, та вимогам Технічного
регламенту, що застосовані до неї.

Технічний регламент приладів, що
працюють на газоподібному паливі,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 24 вересня 2008 року
№ 856, визначає вимоги до приладів, що
працюють на газоподібному паливі (далі
- прилади), їх безпеки, процедури
підтвердження відповідності таким
вимогам, і встановлює вимоги щодо
маркування і введення в обіг.

Згідно пункту 26 Технічного регламенту
приладів, що працюють на газоподібному
паливі, технічна документація на
прилад повинна мати опис всіх стадій
проектування, виготовлення і
використання, давати змогу оцінити
його відповідність вимогам цього
Технічного регламенту та містити:

загальний опис приладу;

опис конструкції, креслення, схеми;

опис і пояснення до креслень, схем, що
стосуються функціонування приладу;

перелік національних стандартів, які в
разі застосування є доказом
відповідності приладу вимогам цього
Технічного регламенту;

відомості про результати проектних
розрахунків, випробувань;

звіт про випробування приладу;

інструкцію з монтажу, інструкцію з
експлуатації та технічного
обслуговування.

У разі потреби до технічної
документації можуть додаватися
сертифікати відповідності складових
частин приладу, атестати і сертифікати
на виготовлення та/або контроль
виготовлення приладу.

Разом з тим, як встановлено під час
розгляду справи, Дочірнім
підприємством "Електролюкс ЛЛС" під час
проведення перевірки не надано повного
складу технічної документації, яка
повинна надавати можливість оцінити
відповідність продукції вимогам
Технічного регламенту та включати
процес проектування, виробництва та
функціонування продукції, а саме
відсутні: опис конструкції, креслення,
схеми; опис і пояснення до креслень,
схем, що стосуються функціонування
приладу; інструкція з монтажу та
технічного обслуговування, наявність
яких передбачена Технічним
регламентом з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 2009 року № 785, Технічним
регламентом безпеки низьковольтного
електричного обладнання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 жовтня 2009 року № 1149, Технічним
регламентом приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856.

При цьому, суд зазначає, що надання
декларації про відповідність
продукції вимогам технічних
регламентів не звільняє суб'єкта
господарювання від обов'язку подання
матеріалів, наявність яких передбачена
технічними регламентами.

Відносно висновків посадових осіб
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві щодо
неможливості складання однієї
декларації про відповідність
продукції Технічним регламентам № 785,
№ 1149 та № 856, суд зазначає про наступне.

Правові та організаційні засади
розроблення і застосування
національних стандартів, технічних
регламентів та процедур оцінки
відповідності, а також основоположні
принципи державної політики у сфері
стандартизації, технічного
регулювання та оцінки відповідності
визначає Закон України "Про стандарти,
технічні регламенти та процедури
оцінки відповідності".

Відповідно до частини першої статті 32
Закону України від 01.12.2005 № 3164-ІV "Про
стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності" (із
змінами та доповненнями) виробник
продукції складає декларацію про
відповідність щодо всіх уведених в
обіг товарів, які є об'єктами технічних
регламентів, якщо інше не передбачено
технічним регламентом.

На виконання положень статті 32 Закону
України "Про стандарти, технічні
регламенти та процедури оцінки
відповідності" наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від 6
березня 2009 року № 99 затверджено
Тимчасовий порядок обліку декларацій
про відповідність та надання
інформації щодо облікованих
декларацій про відповідність, який
встановлює процедуру обліку
декларацій про відповідність і надання
інформації щодо облікованих
декларацій про відповідність.

Відповідно до пункту 1.3 Тимчасового
порядку обліку декларацій про
відповідність та надання інформації
щодо облікованих декларацій про
відповідність, декларація складається
виробником або його уповноваженим
представником, або постачальником, що
відповідає за введення продукції в
обіг в Україні. При цьому уповноважений
представник та постачальник мають бути
резидентами України, офіційно
уповноваженими виробником на введення
продукції в обіг в Україні, та повинні
нести повну відповідальність за
відповідність продукції вимогам
чинних в Україні технічних
регламентів, що її стосуються.

Комплект документів, які є доказовою
базою відповідності продукції вимогам,
що встановлені технічними
регламентами, повинен бути
представленим для перевірки на вимогу
призначених органів, які проводять
роботи з обліку декларацій та
визначених законодавством органів
виконавчої влади виробником або його
офіційно уповноваженою особою. У разі
відсутності уповноваженої виробником
особи - резидента України, зобов'язання
щодо збереження технічної
документації покладають на особу, яка
ввела продукцію в обіг (пункт 1.4
Тимчасового порядку обліку декларацій
про відповідність та надання
інформації щодо облікованих
декларацій про відповідність).

Пунктом 2.4 Тимчасового порядку обліку
декларацій про відповідність та
надання інформації щодо облікованих
декларацій про відповідність
визначено, що занесення до реєстру
призначеного органу декларації
здійснюється призначеним органом за
результатами аналізу та експертизи
наданих документів щодо їх достатності
для оцінки відповідності продукції
вимогам технічних регламентів, повноти
та правильності оформлення шляхом
присвоєння декларації відповідного
номера.

Проте, під час розгляду даної
адміністративної справи суду не
пред'явлено декларації про
відповідність продукції (газова
поверхня "Electrolux" EGG6243NOX) вимогам
Технічних регламентів, а тому суд не
має можливості надати оцінку висновкам
відповідача та доводам позивача щодо
відповідності декларації вимогам
чинного законодавства.

Враховуючи ненадання та з огляду на
обставини щодо не надання Дочірнім
підприємством "Електролюкс ЛЛС"
повного складу технічної документації,
яка повинна надавати можливість
оцінити відповідність продукції
(газова поверхня "Electrolux" EGG6243NOX) вимогам
Технічного регламенту та включати
процес проектування, виробництва та
функціонування продукції суд зазначає
про правомірність висновків Інспекції
з питань захисту прав споживачів у м.
Києві щодо невідповідності продукції
встановленим вимогам технічних
регламентів.

З приводу листа Державного
госпрозрахункового підприємства -
Сертифікаційного випробувального
центру опалювального обладнання від 25
вересня 2014 року № 1419/3 "Щодо аналізу
акту перевірки характеристик
продукції торгової марки "Electrolux"
(рішення № 000063 від 30 травня 2014 року)" суд
зазначає наступне.

Наявність позитивного висновку
експертної установи щодо
відповідності продукції вимогам
технічних регламентів не позбавляє
суб'єкта господарської діяльності
обов'язку щодо заповнення декларацій
відповідності згідно всіх технічних
регламентів, які застосовуються до
певного виду продукції, а тому
зазначені позивачем докази не
приймаються судом як відсутність вини
позивача щодо належного оформлення
декларації на продукцію, яка вводиться
в обіг.

Відповідно до абзацу шостого частини
першої статті 8 Закону № 877-V орган
державного нагляду (контролю) в межах
повноважень, передбачених законом, під
час здійснення державного нагляду
(контролю) має право накладати штрафні
санкції та вживати заходи, передбачені
законом.

У відповідності до пункту 6 частини
першої статті 11 Закону № 2735-VІ з метою
здійснення ринкового нагляду органи
ринкового нагляду в межах сфер їх
відповідальності приймають у випадках
та порядку, визначених цим Законом,
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, здійснюють
контроль стану виконання суб'єктами
господарювання цих рішень.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини
першої статті 22 Закону № 2735-VІ заходами
ринкового нагляду є обмежувальні
(корегувальні) заходи, що включають:

а) обмеження надання продукції на
ринку;

б) заборону надання продукції на ринку;

в) вилучення продукції з обігу;

г) відкликання продукції.

Частиною першою статті 29 Закону № 2735-VІ
встановлено, у разі якщо органом
ринкового нагляду встановлено, що
продукція не відповідає встановленим
вимогам (крім випадків, передбачених
статтею 28 цього Закону), орган
ринкового нагляду невідкладно вимагає
від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Згідно статті 30 Закону № 2735-VІ
обмеження надання продукції на ринку
здійснюються шляхом:

1) приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами (згідно з
частинами першою і третьою статті 29
цього Закону);

2) тимчасової заборони надання
продукції на ринку.

Обмеження надання продукції на ринку,
визначені у пункті 1 частини першої
цієї статті, застосовуються органами
ринкового нагляду у випадках,
передбачених цим Законом, якщо існує
можливість приведення такої продукції
у відповідність із встановленими
вимогами. Зазначені обмеження можуть
застосовуватися до продукції, що
надається на ринку, у тому числі тієї,
що зберігається на складах виробників
(імпортерів), та/або продукції, що
перебуває у споживачів (користувачів).

Приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за місцем проживання
(місцезнаходженням) споживачів
(користувачів) або за
місцезнаходженням розповсюджувачів,
виробників (імпортерів) чи підприємств,
що здійснюють технічне обслуговування
та ремонт продукції, а також в інших
місцях, у яких можливо здійснити таке
приведення. Суб'єкти господарювання в
ланцюгу постачання відповідної
продукції зобов'язані співпрацювати
між собою з метою приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами.

Приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за рахунок суб'єкта
господарювання, внаслідок дій чи
бездіяльності якого продукція стала
такою, що не відповідає встановленим
вимогам.

Тимчасова заборона надання продукції
на ринку застосовується органами
ринкового нагляду у разі прийняття
ними рішення про:

1) відбір зразків продукції для
проведення їх експертизи
(випробування) - на строк проведення
експертизи (випробування);

2) приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами - на строк
дії відповідного обмеження.

Тимчасова заборона надання продукції
на ринку запроваджується одночасно з
прийняттям рішень, зазначених у цій
частині.

З урахуванням наведеного та з огляду на
те, що під час проведення перевірки
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві встановлено,
що продукція (газова поверхня "Electrolux"
EGG6243NOX) не відповідає встановленим
вимогам технічних регламентів, суд
приходить до висновку про
правомірність рішення Інспекції з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 30 травня 2014
року № 000063.

Частиною першою статті 44 Закону № 2735-VІ
встановлено, що суб'єкти
господарювання за порушення цього
Закону несуть згідно з законами
України цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність.

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 44 Закону № 2735-VІ до особи, яка
ввела продукцію в обіг або відповідно
до цього Закону вважається такою, що
ввела продукцію в обіг, застосовуються
штрафні санкції у разі введення в обіг
продукції, яка не відповідає
встановленим вимогам (крім випадків,
передбачених статтею 28 цього Закону), у
тому числі нанесення Національного
знака відповідності на продукцію, що не
відповідає вимогам технічних
регламентів, - у розмірі від п'ятисот до
тисячі п'ятисот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф, - у
розмірі від тисячі до трьох тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як встановлено під час розгляду справи,
Дочірнім підприємством "Електролюкс
ЛЛС" вчинено правопорушення щодо
введення в обіг продукції, яка не
відповідає технічним регламентам
повторно, а саме: постановою Інспекції
з питань захисту прав споживачів у м.
Києві від 15 квітня 2014 року № 000053
накладено на Дочірнє підприємство
"Електролюкс ЛЛС" штраф у розмірі 5 000
грн. за порушення пункту 2 частини
другої статті 44 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції".

Враховуючи наведене та з огляду на те,
що під час розгляду даної
адміністративної справи встановлено,
що Дочірнім підприємством "Електролюкс
ЛЛС" введено в обіг продукцію, яка не
відповідає технічним регламентам, суд
приходить до висновку про винесення
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві постанови про
накладення штрафних санкцій від 9
травня 2014 року № 000059 в межах своїх
повноважень та з дотриманням вимог
чинного законодавства.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, тому позов визнається
таким, що задоволенню не підлягає.

Позивачем під час подання
адміністративного позову, який містить
вимоги немайнового та майнового
характеру сплачено 256 грн. судового
збору.

Згідно пункту 3 частини другої статті 4
Закону України "Про судовий збір" (із
змінами та доповненнями) за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру справляється судовий збір в
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати, за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру справляється судовий збір в
розмірі 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Частиною першою статті 3 Закону України
"Про судовий збір" встановлено, що
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
установлено з 1 січня 2014 року
мінімальну заробітну плату в розмірі 1
218 грн.

Таким чином, в даному випадку судовий
збір складає 1 827 грн. за вимогу
майнового характеру та 73,08 грн. за
вимоги немайнового характеру.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

З урахуванням наведеного та
враховуючи, що під час розгляду справи
встановлено необґрунтованість
позовних вимог, відповідно решта суми
судового збору за вимогу майнового
характеру в розмірі 1 644,08 грн. підлягає
стягненню з позивача до спеціального
фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову Дочірнього
підприємства "Електролюкс ЛЛС" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування постанови
та рішення відмовити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Електролюкс ЛЛС" судовий збір в
розмірі 1 644 (одна тисяча шістсот
сорок чотири) грн. 08 коп. на рахунок
4007, отримувач: УДКСУ у м. Києві, код
отримувача: 38004897, банк отримувача: ГУ
ДКСУ у місті Києві, код банку
отримувача: 820019, .

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А.
Бояринцева

Повний текст постанови складений 18
листопада 2014 року.