Справа № 823/3042/14
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
справа № 823/3042/14

м. Черкаси

10 год. 10 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Рахліній В.В.,

за участю:

представників позивача товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Грано СВ» Грязона Р.М., Цинди Л.Г. - за
довіреностями,

представника відповідача державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області Барабаш О.П. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Грано СВ»
до державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ТОВ «Компанія Грано СВ»,
в якій останній просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області від 19.08.2014р. № .

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує,
що в період, який перевірявся ТОВ
«Компанія Грано СВ» мало
взаємовідносини з ТОВ «Інформер Торг»,
а саме: були укладені договори про
надання послуг. Умови зазначених
договорів сторонами були виконані в
повному обсязі, що підтверджується
належно оформленими первинними
бухгалтерськими документами,
відображеними у податковій звітності
позивача, в зв'язку з чим, твердження
ДПІ в м. Черкасах щодо фіктивності
господарських операцій між
зазначеними підприємствами, позивач
вважає хибним, оскільки, такі
твердження ґрунтуються лише на
припущеннях податкового органу та не
підтверджуються належними доказами.
Позивач також зазначає, що він не
наділений повноваженнями щодо
контролю за господарською діяльністю
свого контрагента - відносно сплати ним
податків та інших обов'язкових зборів.
Крім цього зауважив, що використання в
акті перевірки ТОВ «Компанія Грано
СВ» акту про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Інформер Торг»
є безпідставним та незаконним,
оскільки висновки податкового органу
мають ґрунтуватися виключно на аналізі
бухгалтерських та податкових
документах підприємства, яке
перевіряється. Таким чином, позивач
вважає висновки ДПІ у м. Черкасах, що
викладені в акті перевірки ТОВ
«Компанія Грано СВ» від 04.08.2014р. №
277/23-01-22-04/38469401 та на підставі яких
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправними, що
і стало підставою звернення до суду з
вищевказаним позовом.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали адміністративний
позов та просили повністю задовольнити
вимоги ТОВ «Компанія Грано СВ».

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову товариства
заперечувала повністю з підстав
викладених у запереченні та просила
суд залишити його без задоволення,
наголосивши, що частина первинних
бухгалтерських документів по
взаємовідносинам ТОВ «Компанія Грано
СВ» з ТОВ «Інформер Торг» не
підтверджують факт надання послуг
останнім, оскільки оформлені з
порушенням вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Крім цього
зауважила, що отримання товару, згідно
наданих до перевірки податкових
накладних, відбулось Трофименко М.В. по
довіреностях від 26.03.2014р. № 79, від
27.03.2014р. № 80 та від 31.03.2014р. № 81, однак в
порушення вимог «Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
та використаних довіреностей на
одержання цінностей» до перевірки не
було надано журнал реєстрації
довіреностей ТОВ «Компанія Грано СВ»
на отримання товарів від своїх
контрагентів, а також були відсутні
товарно-транспортні накладні, в зв'язку
з чим не можливо було достовірно
встановити хто саме здійснював
транспортування зернових до станцій
відправлення.

З огляду на вказані обставини,
представник відповідача просила
відмовити в задоволенні
адміністративного позову ТОВ
«Компанія Грано СВ» в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія Грано СВ»
зареєстроване, як юридична особа
реєстраційною службою Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області 30.10.2012р., за
ідентифікаційним кодом - 38469401 (а.с.187). У
відповідності до свідоцтва № 200134571
товариство є платником ПДВ (а.с.184).

Посадовими особами ДПІ у м. Черкасах
була проведена документальна виїзна
позапланова перевірка ТОВ «Компанія
Грано СВ» з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах із ТОВ «Інформер
Торг» за березень 2014 року, про що
складено акт від 04.08.2014р. №
277/23-01-22-04/38469401 (а.с.11-21).

Висновками вказаного акту перевірки
було встановлено порушення: п.198.3 та
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI, п. 16 Порядку «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011р. № 1379, п. 18
Порядку «Про затвердження форми
податкової накладної та порядку її
заповнення», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
14.01.2014р. № 10, в результаті чого
встановлено заниження ПДВ, що підлягає
сплаті до бюджету всього на суму
138038,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Компанія Грано СВ» в періоді, який
перевірявся мало взаємовідносини з ТОВ
«Інформер Торг».

Між вказаними товариствами були
укладені:

- договір № 2402 від 24.02.2014р., за яким ТОВ
«Інформер Торг» (продавець)
зобов'язується передати ТОВ «Компанія
Грано СВ» (покупцю)
запірно-пломбувальні пристрої, а
покупець прийняти і оплатити вартість
товару на умовах та у строки визначені
договором (а.с.27);

- договори доручення № 2402/П та № 2402/П-3
від 24.02.2014р., за якими ТОВ «Компанія
Грано СВ» (довіритель) доручає, а ТОВ
«Інформер Торг» (повірений) бере на
себе зобов'язання по: пошуку об'єктів
зернових у сільських, фермерських
господарствах, на зерноскладах та
елеваторах урожаю 2013-2014р.р., для
подальшого використання довірителем;
перевірці своєчасності прибуття
вагонів під завантаження об'ємів
зернових на станції Південної
залізниці; контролю за завантаженням
та безпекою пересування вагонів до
станції призначення; нагляду за
правильним зважуванням вагонів;
контролю за правильністю тарування
вагонів; контролю за правильністю
пломбування вагонів по станціях;
нагляду за оформленням супровідної
документації по вагонах та на вантаж
(а.с.28-29).

Також, 31.03.2014р. сторонами були підписані
доповнення за березень 2014 року до
договорів доручень № 2402/П та № 2402/П-3
від 24.02.2014р., які стосувались визначення
вартості окремих послуг, які
надавались ТОВ «Інформер Торг» в межах
вищевказаних договорів доручень (а.с.30).

Розрахунок по вищевказаним договорам
проводився в безготівковій формі
шляхом оплати вартості придбаних
товарів, робіт, послуг на розрахункові
рахунки ТОВ «Інформер Торг».

Контрагентом позивача на
підтвердження виконання зазначених
договорів (здійснення господарських
взаємовідносин) були виписані на ім'я
ТОВ «Компанія Грано СВ» первинні
бухгалтерські документи:
рахунки-фактури, видаткові та
податкові накладні, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та додатки до вказаних актів.

На підставі отриманих від ТОВ
«Інформер Торг» у березні 2014 року 27
податкових накладних на загальну суму
828225,16грн., в т.ч. ПДВ 138037,53грн., ТОВ
«Компанія Грано СВ» зазначена сума ПДВ
була включена до податкового кредиту
за відповідний період.

Під час розгляду справи судом також
встановлено, що в ході позапланової
перевірки позивача та при складанні
акту перевірки від 04.08.2014р. №
277/23-01-22-04/38469401, податковим органом був
використаний акт ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області від
27.06.2014р. № 301/22-03/39072313 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Інформер Торг» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за березень
2014р.».

У відповідності до вказаного акту,
зустрічну звірку ТОВ «Інформер Торг»
неможливо було провести у зв'язку з тим,
що підприємство за податковою адресою
не знаходиться (стан підприємства - 9).
Крім цього, встановлено, що на
підприємстві відсутні трудові ресурси,
складські приміщення, виробничі
потужності, які необхідні для
здійснення будь-якого виду діяльності.
Таким чином, в акті перевірки зроблено
висновок, що діяльність підприємства
була спрямована на надання податкової
вигоди третім особам, які не виконують
свої податкові зобов'язання, зокрема у
випадках, коли операції здійснюються
через посередництво з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, без реального
вчинення господарських правовідносин.

З урахуванням вищевказаних висновків,
в акті перевірки ТОВ «Компанія Грано
СВ» від 04.08.2014р. № 277/23-01-22-04/38469401
податковим органом зроблено висновок,
що правочини між позивачем та його
контрагентом, є нікчемним, тобто,
господарські операції фактично не були
проведені, а первинні бухгалтерські
документи не є дійсними.

На підставі акту перевірки позивача
від 04.08.2014р. № 277/23-01-22-04/38469401, податковим
органом 19.08.2014р. прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
, яким ТОВ «Компанія Грано СВ»
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 207057,00грн.грн., у
тому числі основний платіж в розмірі
138038,00грн. та штрафні санкції в розмірі
69019,00грн. (а.с.22);

Зазначене податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку було
оскаржено позивачем до Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області та до Державної фіскальної
служби Укарїни. Рішеннями вищевказаних
суб'єктів владних повноважень від
10.09.2014р. № 18901/2300-10-0210 (а.с.23-24) та від
29.09.2014р. № 4151/6/99-99-10-01-15 (а.с.25-26), в
задоволенні скарг позивача було
відмовлено (оскаржуване
повідомлення-рішення залишено в силі),
в зв'язку з чим, ТОВ «Компанія Грано СВ»
звернулось до суду за захистом своїх
прав та інтересів.

Повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, суд не
може погодитись з наведеними
висновками, викладеними в акті
перевірки та прийнятим на підставі
нього податковим
повідомленнями-рішеннями, з огляду на
наступне.

На час виникнення спірних
правовідносин (2014р.), порядок
нарахування та сплати податку на
прибуток, а також податку на додану
вартість врегульовано Податковим
Кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VI
(надалі - ПК України).

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України
визначено, що витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

При цьому, відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1
ст.139 ПК України, не включаються до
складу витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду
(п.198.3 ст.198 ПК України).

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України, визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із аналізу наведених положень ПК
України убачається, що підставою для
формування податкового кредиту є
наявність у платника податку покупця
належно оформленої податкової
накладної, яка видається платником
податку, що поставляє товари (роботи,
послуги), на підтвердження здійснення
такої поставки. Тобто, законодавець
пов'язує виникнення у платника ПДВ
права на включення сплачених ним сум
податку до податкового кредиту із
фактичним виконанням робіт (послуг) чи
поставкою товарів, у ціні яких цей
податок сплачений.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
платника податків виникає право на
віднесення вартості придбаних товарів
(робіт, послуг) до складу витрат з метою
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств та
право на податковий кредит за
наявності одночасно двох умов, а саме:
фактичного здійснення господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) та їх підтвердження первинними
документами бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV
(надалі - Закон № 996) визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

З урахуванням вищевказаних норм
законів, суд зазначає, що первинні
бухгалтерські документи по
господарським взаємовідносинам ТОВ
«Компанія Грано СВ» з ТОВ «Інформер
Торг», копії яких були надані
позивачем до перевірки, а також
долучені до матеріалів справи
(рахунки-фактури, видаткові та
податкові накладні, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та додатки до вказаних актів), в повній
мірі підтверджують факт реальності
здійснення господарських операцій між
зазначеними підприємствами, а також
дають змогу стверджувати, що вони
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», оскільки, містять
в собі всі необхідні реквізити (назви
підприємств від імені яких складений
документ, назви документів та дати їх
складання, зміст господарської
операції та її вимірники, посади,
прізвища і підписи осіб,
відповідальних за складання первинних
документів).

В судовому засіданні представник
відповідача зауважила, що в частина
первинних бухгалтерських документів,
зокрема додатки до актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
не підтверджують факт надання ТОВ
«Інформер Торг» послуг позивачеві,
оскільки оформлені з порушенням вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Зазначені твердження представника
відповідача суд сприймає критично,
оскільки з комплексного аналізу
первинних бухгалтерських документів
по взаємовідносинам вказаних
товариств, суд встановив, що позивачем
було правомірно сформовано податковий
кредит у відповідності до вимог ст.ст.
185, 198, 201 ПК України, внаслідок
реальності здійснення господарських
взаємовідносин з вищевказаним
контрагентом.

Крім цього, суд зазначає, що навіть
існування недоліків при оформленні
первинної бухгалтерської документації
не може тягнути за собою їх недійсність
та втрату позивачем права на
податковий кредит, без здійснення
аналізу господарських операцій по
суті, з урахуванням всіх наявних
документів.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 23.02.2012р. у справі № К-18043/09.

Не знайшли свого підтвердження, в ході
розгляду справи, доводи представника
відповідача щодо фіктивності
господарських операцій між вказаними
товариства, в зв'язку з ненаданням
позивачем до перевірки журналу
реєстрації довіреностей ТОВ «Компанія
Грано СВ» на отримання товарів від
своїх контрагентів (отримання товарів
від ТОВ «Інформер Торг» відбулось
Трофименко М.В. по довіреностях від
26.03.2014р. № 79, від 27.03.2014р. № 80 та від
31.03.2014р. № 81), що є порушенням вимог
«Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
довіреностей на одержання цінностей».

У відповідності до книги обліку
довіреностей ТОВ «Компанія Грано СВ»
на 2013 рік (копія з витягу якої була
досліджена в судовому засіданні та
долучена до матеріалів справи, а.с.200-201),
на ім'я Трофименко М.В., який є
менеджером ТОВ «Компанія Грано СВ»
були оформлені довіреності № № 79-81 на
отримання товарів від ТОВ «Інформер
Торг».

Посилання податкового органу в акті
перевірки позивача від 04.08.2014р. №
277/23-01-22-04/38469401 на акт ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області від
27.06.2014р. № 301/22-03/39072313 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Інформер Торг» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за березень
2014р.», на думку суду є безпідставним та
необґрунтованим, оскільки чинним
податковим законодавством не
передбачено права податкового органу
обґрунтовувати свої висновки а акті
перевірки будь-якими іншими актами та
довідками, складеними за результатами
перевірок інших контрагентів, оскільки
висновки податкового органу мають
ґрунтуватися виключно на аналізі
бухгалтерських та податкових
документах підприємства, яке
перевіряється.

Представник ДПІ у м. Черкасах не зміг
спростувати зазначене твердження в
судовому засіданні.

В свою чергу, суд зазначає, що ч. 4 ст. 91
Цивільного кодексу України визначено,
що цивільна правоздатність юридичної
особи виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення в ЄДР
відомостей про її припинення. Тобто,
державна реєстрація юридичної особи є
юридично-значимою дією, з якою цивільне
та господарське законодавство пов'язує
виникнення цивільної правоздатності. У
відповідності до ст.8 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців»,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні.

З огляду на вищевказане, суд наголошує,
що оскільки на час взаємовідносин
позивача з ТОВ «Інформер Торг»,
останній був зареєстрований в ЄДР
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців, що підтверджується копією
виписки з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.188), а
також взятий на податковий облік в
органах державної податкової служби,
як платники податку на додану вартість,
не мав податкового боргу, ставити під
сумнів правомочність здійснення
господарської діяльності своїм
контрагентів у позивача не було
підстав.

Крім того, зазначає, що позивач не може
і не повинен нести відповідальність за
якість здійснення господарської
діяльності своїми контрагентами,
перевіряти наявність персоналу,
складів, транспорту тощо, а також не
наділений повноваженнями щодо
контролю за господарською діяльністю
контрагента.

Реальність здійснення господарських
взаємовідносин між вищевказаними
підприємствами підтверджується
укладеним між ними договорами: № 2402 від
24.02.2014р., № 2402/П та № 2402/П-3 від 24.02.2014р.,
які на сьогоднішній день є чинним,
оскільки сторонами не розривався та в
судовому порядку недійсним не
визнавався. Представник ДПІ у м.
Черкасах не зміг надати докази, які б
спростовували зазначені твердження.

Суд зазначає, що належними доказом, в
даному випадку, який би підтверджував
факт фіктивності господарських
взаємовідносин, які відбулися між ТОВ
«Компанія Грано СВ» та ТОВ «Інформер
Торг» в період, що перевірявся може
бути вирок у кримінальній справі, який
набрав законної сили. Матеріали акту
перевірки не містять жодних посилань
на такий вирок, не зміг надати жодного
підтвердження його існуванні і
представник відповідача.

Таким чином, оскільки первинні
бухгалтерські документи по
взаємовідносинам позивача та його
контрагента відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», а також враховуючи
підтвердження в ході розгляду справи
реальності здійснення господарських
операцій між ТОВ «Компанія Грано СВ»
та ТОВ «Інформер Торг», суд дійшов
висновку про правомірність включення
ТОВ «Компанія Грано СВ» сум ПДВ в
розмірі 138037,53грн. до складу податкового
кредиту за березень 2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Тобто, суд дійшов висновку, що суб'єкт
владних повноважень не довів, що під
час прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
19.08.2014р. № він діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, в зв'язку з чим, вимоги ТОВ
«Компанія Грано СВ» є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаської області від
19.08.2014 р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання товариству з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Грано СВ» з податку на додану вартість
за основним платежем 138038грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями
69019грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача суму сплаченого
судового збору у розмірі 4142 (чотири
тисячі сто сорок дві) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка підлягає поданню до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. У
разі застосування судом частини 3
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною 4 статті 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений
17.11.2014р.