Справа № К/9991/15984/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/15984/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості
Полтавської області в інтересах Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття на ухвалу
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року у справі за позовом
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості в інтересах Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_4 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що у липні 2009 року
відповідачу за його заявою було надано
статус безробітного та призначено
виплату допомоги по безробіттю. У
квітні 2010 року в результаті
розслідування страхового випадку було
встановлено, що в період перебування на
обліку з 28 липня 2009 року по 12 квітня 2010
року позивач одночасно був
зареєстрований як фізична-особа
підприємець з 08 липня 2009 року,
внаслідок чого незаконно отримав
допомогу по безробіттю в розмірі 13 068,42
грн., яку просив стягнути.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року, позовну заяву залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, позивач ставить питання про
скасування судових рішень та
направлення справи для продовження
розгляду.

Перевіривши правильність застосування
судами норм процесуального права
колегія суддів приходить до висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції чинній на час
звернення до суду, адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В обґрунтування поважності пропуску
строку звернення до суду представник
позивача посилався на те, що право на
звернення до суду з позовом виникло
після встановлення факту незаконного
отримання ОСОБА_4 допомоги по
безробіттю та винесення директором
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості наказу від 28 квітня 2010 року
про повернення допомоги по безробіттю.
На час винесення вказаного наказу
відповідно до статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України спори
щодо призначення, обчислення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
інших соціальних виплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг,
речового майна, пайків або грошової
компенсації замість них - розглядалися
у порядку цивільного судочинства,
відповідно до якого строк позовної
давності становив три роки. Дана норма
була визнана неконституційною 09
вересня 2010 року, а тому строк звернення
до адміністративного суду має
обчислюватися після цієї дати.

Судами попередніх інстанцій вказані
підстави поважності причин пропуску
строку звернення до суду з позовом
визнані необґрунтованими та в
задоволенні клопотання про його
поновлення відмовлено, у зв'язку з чим
позовну заяву залишено без розгляду.

З такими висновками погодитися неможна
з огляду на наступне.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України, в редакції, яка була чинною на
час, коли позивач дізнався про
порушення свої прав, було встановлено,
що суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
спорів з приводу призначення,
обчислення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг, речового
майна, пайків або грошової компенсації
замість них.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України спори, пов'язані із соціальними
виплатами, незалежно від статусу
відповідача належало розглядати в
порядку цивільного судочинства, за
яким строк позовної давності становив
три роки (стаття 257 Цивільного кодексу
України).

Таким чином у позивача було право в
межах зазначеного строку звернутися з
позовом до квітня 2013 року.

Проте, з 09 вересня 2010 року - дня набрання
чинності рішенням Конституційного
Суду України від 09 вересня 2010 року
№19-рп/2010 положення пункту 2 частини 1
статті 15 Цивільного процесуального
кодексу України визнані як такі, що є
неконституційними втратили чинність й
з цієї дати даний позов підлягав
розгляду в порядку адміністративного
судочинства (стаття 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України) й застосуванню підлягав строк
звернення до адміністративного суду
встановлений вказаним Кодексом.

З часу зміни підсудності (09 вересня 2010
року) до подачі позову (03 березня 2011
року) не сплинув шестимісячний строк
звернення до адміністративного суду.
Отже, суди попередніх інстанцій
необґрунтовано залишили позовну заяву
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Порушення судами норм процесуального
права призвели до постановлення
незаконної ухвали, що відповідно до
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судових рішень судів першої
та апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості
Полтавської області в інтересах Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року - скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/