Справа № 712/2557/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Київ К/800/50261/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Логвиненка А.О., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року

у справі № 2а/712/141/14

за позовом ОСОБА_3

до Черкаської міської ради,
Департаменту архітектури
містобудування та інспектування,
Комісії по вирішенню земельних спорів
у межах міста Черкаси

третя особа ОСОБА_2

про скасування
рішення

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Соснівського районного суду міста
Черкаси з адміністративним позовом до
Черкаської міської ради, Департаменту
архітектури містобудування та
інспектування, Комісії по вирішенню
земельних спорів у межах міста Черкаси,
третя особа: ОСОБА_2, про скасування
рішення від 25.02.2013 № 92 по вирішенню
земельних спорів у межах міста Черкаси.

Постановою Соснівського районного
суду міста Черкаси від 07.04.2014 у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.09.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано
рішення комісії по вирішенню земельних
спорів у межах міста Черкаси від 25.02.2013
№ 92.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2
оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просила
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що суд апеляційної
інстанції, на думку касатора, дійшов
помилкового висновку про порушення
відповідачем порядку розгляду
земельного спору.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_3 просив залишити рішення
суду апеляційної інстанції без змін, а
скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, позивач проживає у АДРЕСА_1.
Як вважає позивач, у 2008 році до
державного акта на право власності на
земельну ділянку серія ЯД № 784325,
виданого 16.09.2008 ОСОБА_2, була включена
частина, приватизованої позивачем у 1999
році земельної ділянки з частиною його
споруди та газовими комунікаціями, з
чим він не згодний.

07.06.2012 Комісією по вирішенню земельних
спорів у межах міста Черкаси було
прийнято рішення № 80, яким
рекомендовано сторонам цього спору
укласти мирову угоду та встановити
межу між домоволодіннями по АДРЕСА_2 та
по АДРЕСА_1 по фактичному користуванню
відповідно до існуючої огорожі.

26.06. 2012 цією ж комісією повторно було
розглянуто земельний спір між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 і прийнято рішення № 83, яким
рішення від 07.06.2012 № 80 залишено без
змін.

25.02.2013 Комісією по вирішенню земельних
спорів у межах міста Черкаси було
прийнято оскаржуване рішення № 92, яким
вирішено визнати такими, що втратили
чинність рішення комісії по вирішенню
земельних спорів у межах міста Черкаси
від 07.06.2012 № 80 та від 26.06.2012 № 83. Також
вирішено, що враховуючи фактичне
використання земельних ділянок, з
метою раціонального
землекористування, встановити межу між
домоволодіннями по АДРЕСА_2 та по
АДРЕСА_1, відповідно до плану
встановлених меж, розробленого ТОВ
«Геоземпроект».

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що чинним наказом
директора Департаменту містобудування
Черкаської міської ради від 02.07.2012 № 38
створено Комісію по вирішенню
земельних спорів у межах міста Черкаси,
якою і було прийнято рішення № 92 від
25.02.2013.

Крім того, суд апеляційної інстанції
встановив, що ОСОБА_3 не був запрошений
на розгляд земельного спору між ним та
ОСОБА_2, що підтверджується копією
протоколу № 129 засідання Комісії по
вирішенню земельних спорів у межах
міста Черкаси.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оспорюване рішення не містить
безпосередньо для позивача
обов'язкових приписів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що Комісія по вирішенню земельних
спорів у межах міста Черкаси порушила
порядок розгляду земельного спору під
час прийняття оспорюваного рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 158
Земельного кодексу України органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

Частиною другою статті 159 Земельного
кодексу України установлено, що
земельні спори розглядаються за участю
зацікавлених сторін, які повинні бути
завчасно повідомлені про час і місце
розгляду спору. У разі відсутності
однієї із сторін при першому вирішенні
питання і відсутності офіційної згоди
на розгляд питання розгляд спору
переноситься. Повторне відкладання
розгляду спору може мати місце лише з
поважних причин.

Нормами статті 160 Земельного кодексу
України передбачено, що сторони, які
беруть участь у земельному спорі, мають
право знайомитися з матеріалами щодо
цього спору, робити з них виписки, брати
участь у розгляді земельного спору,
подавати документи та інші докази,
порушувати клопотання, давати усні і
письмові пояснення, заперечувати проти
клопотань та доказів іншої сторони,
одержувати копію рішення щодо
земельного спору, і, у разі незгоди з
цим рішенням, оскаржувати його.

Таким чином, розглянувши земельний
спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без
повідомлення про це позивача, Комісія
по вирішенню земельних спорів у межах
міста Черкаси позбавила останнього
установленого земельним
законодавством права на захист прав та
законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Ураховуючи, що оспорюване рішення від
25.02.2013 № 92 відповідач прийняв не у
спосіб, що передбачений земельним
законодавством України, суд касаційної
інстанції вважає правильним висновок
суду апеляційної інстанції щодо
наявності підстав для задоволення
позову та скасування вказаного
рішення.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.