Справа № 556/985/14-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" листопада 2014 р.
Справа № 556/985/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області на постанову
Володимирецького районного суду
Рівненської області від "27" червня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області про зобов'язання до вчинення
дій ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 27 червня
2014 року визнано протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області у призначенні ОСОБА_3 пенсії за
віком із зниженням пенсійного віку на
шість років.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
постійно проживала на території
Володимирецького району Рівненської
області в зоні гарантованого
добровільного відселення, станом на
01.01.1993 року 3 роки 2 місяці 28 днів.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Володимирецькому
районі Рівненської області призначити
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 пільгову пенсію із
зниженням пенсійного віку на шість
років відповідно до вимог Закону
України

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
постанову суду першої інстанції із
ухваленням нової про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи
проводиться в порядку письмового
провадження за правилами,
встановленими ст. 197 КАС України.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 згідно
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 12
грудня 2000 року, має статус громадянки,
яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи 3 категорії.

При досягненні 50 - річного віку ОСОБА_3
звернулася до управління Пенсійного
фонду України в Володимирецькому
районі Рівненської області із заявою
про призначення пенсії відповідно до
вимог ст.55 Закону України "Про
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи".

Рішенням від 17.01.2014 року №136/03
управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області відмовило в призначенні пенсії
за нормами п.2 ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" або
надається їм право на одержання пенсій
на підставах, передбачених Законом
України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначено умови надання
пенсій за віком особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Згідно з пунктом 2 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст.26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", потерпілим від
Чорнобильської катастрофи: особам, які
постійно проживали або постійно
проживають чи постійно працювали або
постійно працюють у зоні гарантованого
добровільного відселення за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали у цій зоні не
менше 3 років, - зменшення віку
передбачено - 3 роки та додатково 1 рік
за 2 роки проживання, роботи, але не
більше 6 років.

Згідно статті 9 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи відносяться громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи та згідно п.3
ст.14 вказаного Закону до категорії 3
відносяться особи, які прожили або
відпрацювали у зоні гарантованого
добровільного відселення не менше
трьох років

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 20.01.1997 року №51 "Про
затвердження Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", іншими
актами законодавства.

Згідно статей 15, 65 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підставою
для визначення статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, які
проживають або працюють на забруднених
територіях, є довідка про період
проживання, роботи на цих територіях, а
посвідчення "Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи" і "Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС" є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користування пільгами, вставленими цим
Законом.

Таким чином, єдиним документом, що
підтверджує статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи та надає право на
користування пільгами, встановленими
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у тому числі призначення
пенсії зі зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій, є посвідчення "Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з частиною 3 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
призначення та виплата пенсій, особам
які мають право на її отримання із
зменшенням пенсійного віку,
провадиться відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і цього
Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Оскільки при зверненні до відповідача
із заявою про можливість призначення
пенсії зі зниженням пенсійного віку
відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивач не
мала відповідного віку, визначеного ст.
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
неправомірність дій суб'єкта владних
повноважень.

Окрім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити з приводу
встановлення судом першої інстанції
факту що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно
проживала на території
Володимирецького району Рівненської
області в зоні гарантованого
добровільного відселення, станом на
01.01.1993 року 3 роки 2 місяці 28 днів.

Частиною 4 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний позов
може містити вимоги про: скасування або
визнання не чинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень; зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; виконання зупиненої чи
не вчиненої дії; встановлення
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання не чинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії;
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; стягнення з
відповідача коштів; тимчасову заборону
(зупинення) окремих видів або всієї
діяльності об'єднання громадян;
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; визнання
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень.

Зазначений перелік є вичерпним, тобто
суд не може встановлювати обставини на
вимогу позивача, та встановлювати
наявність підстав - вказані вимоги не
можуть бути предметом розгляду при
вирішенні справи за нормами
адміністративного судочинства України
та підсудні адміністративному суду.

Встановлення обставин та фактів є
виключною компетенцією судів інших
видів юрисдикції, до компетенції яких
віднесено розгляд і вирішення справ за
такими позовними вимогами, тобто
звертаючись з такими позовними
вимогами до суду адміністративної
юрисдикції, суд зазначає, що позивачем
обрано неналежний захист своїх прав в
розумінні адміністративного
судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 234 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що окреме провадження - це
вид непозовного цивільного
судочинства, в порядку якого
розглядаються цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту каліцтва, якщо це потрібно для
призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
дійшла висновку про скасування
постанови суду першої інстанції із
ухваленням нової про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області задовольнити.

Постанову Володимирецького районного
суду Рівненської області від "27" червня
2014 р. скасувати та ухвалити нову про
відмову в позові.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області вул. Соборна, 28,смт.
Володимирець,Рівненська область,34300

- ,