Справа № 826/14565/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2014 року 14:29
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., за участі секретаря
судового засідання Голод А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Техенерготрейд»до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києвіпро
скасування податкового
повідомлення-рішення
представник позивача: Чернюк О.О.
представник відповідача: Мартичук А.В.
На підставі ч. 3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 04.11.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техенерготрейд»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві, в
якій просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення від 19.09.2014 №
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.09.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 06.10.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
для вирішення спору по суті заявлених
позовних вимог.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та зазначив, що
не погоджується з висновками акта
перевірки щодо порушення позивачем
відповідних положень Податкового
кодексу України, оскільки висновки
відповідача за наслідками проведеної
перевірки щодо порушень позивачем
положень Податкового кодексу України
при визначенні суми від'ємного
значення з ПДВ є хибними, базуються
виключно на суб'єктивних припущеннях
перевіряючих, які не мають
підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову
заперечував, при цьому посилаючись на
те, що під час проведення перевірки
встановлено господарські
взаємовідносини позивача з
підприємством, яке, на думку
податкового органу, має ознаки
фіктивності. А тому, правочини, що
укладені між позивачем та контрагентом
є такими, що не мали на меті настання
реальних наслідків, а у позивача
відсутнє законне право на віднесення
сум по спірним правовідносинам до
податкового кредиту з податку на
додану вартість. За таких обставин,
податковий орган просив суд в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

19 вересня 2014 відповідачем на підставі
акта перевірки № 140/22-13/32531054 від 17.09.2014
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу за порушення п.п. 198.6, 200.1
Податкового кодексу України зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість за жовтень
2013 в розмірі 40 907 534 грн.

Як вбачається з акта перевірки та
письмових заперечень відповідача,
зменшення розміру від'ємного значення
ґрунтується на обставинах
безтоварності господарських операцій
ТОВ «Техенерготрейд» з ТОВ «Сістем
Енерджи Нью» внаслідок фіктивності
останнього.

Позивач, не погоджуючись з
правомірністю зазначеного податкового
повідомлення-рішення, звернувся до
суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
зазначає наступне.

В перевіряємому періоді між позивачем
(замовник) і ТОВ «Сістем Енерджи Нью»
(підрядник) укладено ряд однотипних
договорів на виконання будівельних
робіт, перелік яких зазначено в акті
перевірки (а.с. 15 - 16 Том І).

У відповідності до пп. 1.1 договорів
підрядник зобов'язується власними
силами і засобами та на свій ризик
виконати (різноманітні) будівельні
роботи в установлені договорами строки
на об'єкті «Будівництво промтоварних
та розподільчих складів з окремо
розташованою будівлею холодильника та
благоустроєм прилеглої території на
території Калинівської селищної ради
Броварського району Київської
області» Друга черга.

Оскільки в більшості договорів суть
будівельних робіт не розривається,
найменування робіт та їх обсяг вказано
в актах виконаних робіт.

Так, наприклад, згідно актів виконаних
робіт по договорам № 16-10/13-Х від 16.10.2013
(а.с. 117 Том І Додатків), № 23-09/13-Х від
23.09.2013 (а.с. 133 - 134 Том І Додатків) та №
02-09/13-Х від 02.09.2013 (а.с. 168 Том І Додатків) в
найменуванні робіт зазначено:
«монтажні роботи, трубопроводи,
холодильна автоматика тощо».

В той же час відповідно до пп. 1.1
Договору № 17-09/13-Х (а.с. 137 Том І Додатків)
підрядник зобов'язався виконати роботи
по виготовленню і монтуванню силового
електрообладнання. Згідно пп. 1.1
Договору № 03-07/13-Х від 03.07.2013 (а.с. 1 Том ІІ
Додатків) підрядник зобов'язався
виготовити і влаштувати стельовий
фахверк, а в пп. 1.1. договору № 11-06/13-Х
підрядник зобов'язався за більш ніж 45
мільйонів гривень виконати роботи по
влаштуванню майданчика для зберігання
будівельних матеріалів (а.с. 41 Том ІІ
Додатків).

На підтвердження належного виконання
умов договорів позивачем до матеріалів
справи долучено копії: актів
здачі-приймання виконаних робіт,
довідок про погодження договірної
ціни, податкових накладних і платіжних
доручень (а.с. 105 - 226 том І Додатків; а.с. 1
- 225 Том ІІ Додатків).

Інших документів, що стосуються
досліджуваних господарських операцій,
на підтвердження правомірності
формування спірних показників
податкової звітності позивачем не
надано, незважаючи на те, що суд їх
витребовував (наприклад дозволи на
виконання будівельних робіт, договори
охорони, експертні звіти, проектна
документація тощо).

Суд відхиляє надані позивачем до
матеріалів копії документів, як
неналежні докази правомірності
формування показників податкової
звітності, з огляду на наступне.

Так, сам по собі документ під назвою
«акт виконаних робіт», навіть за умови
його складення у відповідності до
вимог ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», не може бути
безумовним та виключно - достатнім
доказом фактичності вчинення
господарської операції (будівельних
робіт), адже обставина виконання робіт
одним суб'єктом господарювання на
користь іншого суб'єктами
господарювання тягне за собою
наслідком внесення змін до відповідних
регістрів бухгалтерського обліку, на
підставі яких власне і формуються в
подальшому відповідні показники
податкової звітності.

Тобто, в разі фактичного виконання
господарської операції, вбачається за
можливе прийти до висновку про
обов'язковість причинно-наслідкового
зв'язку між оформленням актів
виконаних робіт, змінами в
бухгалтерському обліку підприємства
на підставі таких актів та подальшим
відображенням матеріальних показників
господарської діяльності підприємства
в його (підприємства) податковій
звітності.

Наполягаючи на фактичності виконання
різноманітних будівельних робіт з боку

ТОВ «Сістем Енерджи Нью», позивач до
матеріалів справи не надав жодного
письмового доказу відображення
господарських операцій в
бухгалтерському обліку підприємства,
станом на дати, зазначені в актах
виконаних робіт.

При цьому, стосовно актів виконаних
робіт, як належних доказів
повідомлених в них обставин виконання
контрагентом будівельних робіт, суд
зазначає наступне.

У відповідності до Сертифікату серії
ІУ № 88 (а.с. 1 Том І Додатків),
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України, станом на 07.11.2013,
засвідчила відповідність закінченого
будівництвом об'єкту «Будівництво
промтоварних та розподільчих складів з
окремо розташованою будівлею 2 черга
будівництва» проектній документації
та підтвердила готовність об'єкта до
експлуатації. Замовник об'єкта - ТОВ
«Техенерготрейд», генеральний
підрядник - ТОВ «Арсан-Буд»,
генеральний підрядник (підрядник) - ТОВ
«Алєксандрія». Водночас, у зазначеному
сертифікаті жодних згадувань про
підприємство ТОВ «Сістем Енерджи Нью»
не міститься.

Відповідно до Дозволу на виконання
будівельних робіт від 14.06.2012

№ КС 8 (а.с. 7 Том І Додатків)
позивачем отримано погодження
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області на те, що виконання
будівельних робіт на об'єкті
будівництва буде виконувати лише ТОВ
«Алєксандрія».

Як пояснила, допитана в судовому
засіданні в якості свідка по справі
ОСОБА_3 (згідно довіреності № 7 від
03.01.2013 (а.с. 135 Том І) - уповноважена особа

ТОВ «Техенерготрейд»), будівельні
роботи на Об'єкті виконувались не лише

ТОВ «Алєксандрія», а й низкою інших
організацій, в т.ч. ТОВ «Сістем Енерджи
Нью».

ОСОБА_3 зазначила, що до виконання одних
і тих самих робіт могли приступати
декілька організацій, однак акти
виконаних робіт підписувались лише з
тією, яка, зі слів ОСОБА_3, виконала
будівельні роботи.

При цьому, свідок не змогла пояснити
суду економічну та юридичну
доцільність укладання ряду договорів
безпосередньо підряду з ТОВ «Сістем
Енерджи Нью», за умови наявності
генерального підрядника ТОВ
«Алєксандрія».

Викликаний в судове засідання в якості
свідка по справі директор позивача
ОСОБА_4 в судове засідання не прибув,
натомість надав до матеріалів справи
письмові пояснення, відповідно до
змісту яких ОСОБА_4 жодною інформацією
про господарські відносини його
підприємства з ТОВ «Сістем Енерджи
Нью» не володіє.

Частиною 1 ст. 318 Господарського кодексу
України визначено, що за договором
підряду на капітальне будівництво одна
сторона (підрядник) зобов'язується
своїми силами і засобами на замовлення
другої сторони (замовника) побудувати і
здати замовникові у встановлений строк
визначений договором об'єкт відповідно
до проектно-кошторисної документації
або виконати зумовлені договором
будівельні та інші роботи, а замовник
зобов'язується передати підряднику
затверджену проектно-кошторисну
документацію, надати йому будівельний
майданчик, прийняти закінчені
будівництвом об'єкти і оплатити їх.

До матеріалів справи позивачем не
надано проектно-кошторисної
документації, що стосується ТОВ
«Сістем Енерджи Нью» та не надано
доказів передачі будівельного
майданчика спірному контрагенту.

Водночас, дослідивши акти виконаних
робіт, суд встановив наступне.

Так, акт виконаних будівельних робіт по
договору № 16/10/13-Х від 16.10.2013 датований
груднем 2013 (а.с. 117 том І Додатків). Разом
з тим позивач, складаючи зазначений
акт, залишив поза увагою ту обставину,
що в листопаді 2013, тобто за місяць до
ніби-то виконуваних ТОВ «Сістем
Енерджи Нью» робіт, об'єкт будівництва,
який зазначений в даному Акті, вже був
готовий до експлуатації у
відповідності до проектної
документації, про що свідчить
Сертифікат серії ІУ № 88 (а.с. 1 Том
І Додатків).

Аналогічна ситуація стосується й інших
актів виконаних робіт (а.с. 134, 149 Том І
Додатків), в яких спірний контрагент
продовжував виконувати будівельні
роботи на об'єкті будівництва, який вже
був готовий до експлуатації.

Частинами 1, 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування, а обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Суд приймає Сертифікат ІУ № 88 як
належний доказ закінчення будівництва,
а тому приходить до висновку про те, що
будівельні роботи ТОВ «Сістем Енерджи
Нью» на Об'єкті будівництва після 07.11.2013
фактично не виконувались, наслідок
чого позивач позбавлений можливості
формувати показники податкової
звітності по господарським операціям,
підтвердженим лише документально.

Крім того, ряд актів виконаних робіт, що
надані позивачем, взагалі не містить в
собі вказання періодів, за які
будівельні роботи були виконані, та не
містить дат складання і підписів
уповноважених осіб, внаслідок чого
зазначеними актами неможливо
підтвердити виконання даних робіт ТОВ
«Сістем Енерджи Нью» до 07.11.2013 (а.с. 133, 134,
168, 169 Том І Додатків).

Оскільки позивачем до матеріалів
справи надано Дозвіл на виконання
будівельних робіт ТОВ «Алєксандрія»
від 14.06.2012 № КС 8 і надано
Сертифікат готовності об'єкта до
експлуатації ІУ № 88, відповідно
до якого будівельні роботи виконані
саме ТОВ «Алєксандрія» (генпідрядник),
суд дійшов переконання, що будівельні
роботи ТОВ «Сістем Енерджи Нью»
насправді не виконувались.

До того ж, приходячи до переконання про
відсутність у позивача права на
податковий кредит в сумі 40 907 534 грн.,
суд приймає до уваги наступне.

Під час розгляду справи в судовому
засіданні 04.11.2014 свідок і представник
позивача наполягали на тому, що
оскільки будівництво Об'єкту
здійснювалось за рахунок кредитних
коштів «Ощадбанку», то зазначена
банківська установа чітко
контролювала кожен етап будівництва,
оглядала відповідні документи, з метою
підтвердження обґрунтованості та
належності використання коштів.

Втім, на пропозицію суду щодо огляду
кредитного договору в судовому
засіданні, з метою підтвердження слів
свідка і представника позивача щодо
права Банку контролювати виконання ТОВ
«Сістем Енерджи Нью» будівельних робіт
за кредитні кошти, сторона позивача
заперечувала, посилалась на банківську
таємницю, тим самим даючи підстави
вважати Банк непричетним до відносин
позивача з зазначеним контрагентом,
адже в рамках інституту витребування
доказів суд наділений можливістю
оглядати в судовому засіданні
документи, що містять банківську
таємницю.

В судовому засіданні 04.11.2014 позивач
зазначив, щ надав суду всі наявні в
нього документи на підтвердження
виконання будівельних робіт саме ТОВ
«Сістем Енерджи Нью».

Зі змісту всіх без виключення
договорів позивача зі спірним
контрагентом в частині обов'язків
підрядника (а.с. 107, 121, 139 Том І Додатків,
тощо) видно, що підрядник зобов'язаний,
в т.ч.: вживати заходів для збереження
майна, переданого замовником;
здійснювати експертну перевірку,
випробування робіт, матеріалів;
вживати заходів щодо недопущення
передачі проектної документації
третім особам; передати по акту
замовнику до дати закінчення робіт всю
виконавчу документацію; призначити до
початку виконання робіт свого
повноважного представника, який буде
відповідальний за виконання робіт; до
початку виконання робіт передати
замовнику оформлені посвідчення на
виконання відповідних робіт на
працівників.

Однак, до матеріалів справи позивачем
не надано договорів про охорону,
доказів здійснення ТОВ «Сістем Енерджи
Нью» експертних перевірок матеріалів,
проектної документації, доказів
призначення повноважного працівника,
відповідального за виконання робіт та
оформлених посвідчень на працівників,
які б давали змогу ідентифікувати
конкретних осіб, що виконували роботи.

Надана свідком для огляду в судовому
засіданні 04.11.2014 копія документу
формату А4 з назвою «перепустки» була
відхилена, адже з зазначеного аркушу
паперу не вбачалось ідентифікації
конкретних фізичних осіб, а документ
являв собою лише незаповнений бланк
перепустки.

Усне клопотання представника позивача
про долучення до матеріалів справи
документів під назвою «Траншеві звіти»
(використання кредитних коштів)
залишено судом без задоволення, адже
дані документи не є первинними та є
результатом праці окремої експертної
установи з суб'єктивною думкою
конкретного експерта з приводу
належності, на його думку, використання
кредитних коштів, що жодним чином не
свідчить про факт виконання
будівельних робіт ТОВ «Сістем Енерджи
Нью», навіть за умови перерахування
останньому коштів.

Долучені представником позивача до
матеріалів справи копії ліцензії та
дозволів на виконання окремих робіт
ТОВ «Сістем Енерджи Нью» (а.с. 127 - 130 Том
І) судом відхиляються як належні докази
фактичності досліджуваних спірних
господарських операцій, адже
легалізоване державою право суб'єкта
господарювання на виконання певних
робіт не є безумовним доказом
виконання такою особою робіт, на які
вона має дозвіл.

За таких обставин, суд відзначає, що
наявність законодавчо визначених
документів для формування податкового
кредиту та витрат, зокрема, наявність
податкових накладних та актів
виконаних робіт, виписаних платником
податку, є обов'язковою, але, не
безумовною підставою для визнання
правомірності формування платником
податку показників податкової
звітності за умови, якщо судом буде
встановлено, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
в тому числі, коли господарські
операції не мали реального характеру
через їх безтоварність.

Суд відхиляє твердження позивача про
те, що наявність доказів оплати є
достатнім доказом правомірності
віднесення сум до податкового кредиту,
адже, як зазначено вище, первинні
бухгалтерські та податкові документи є
підставою для змін в бухгалтерському
та податковому обліку підприємства,
виключно за умови фактичного вчинення
господарської операції.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
21.10.2008 за результатами розгляду скарги
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротрейд» до ДПІ
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Тобто, наявність самих лише обставин
укладання цивільно-правового договору,
формальних доказів про його виконання,
не є безумовним свідченням
правомірності здійснення змін у
податковому обліку такого платника
податку.

За таких обставин суд погоджується з
доводами податкового органу, що
позивачем безпідставно сформовано
податковий кредит за перевіряємий
період, що призвело до втрат дохідної
частини Державного бюджету України.

Аналогічна позиція також викладена в
постанові ВАСУ від 20.02.2013 по справі
№2а-4458/12/2670.

Під час розгляду справи суд
неодноразово звертав увагу позивача на
необхідність надання додаткових
доказів по справі, однак окрім
вищевказаних актів виконаних робіт та
податкових накладних, інших доказів
позивачем надано не було.

Суд звертає увагу на приписи
Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11, зі змісту якого
вбачається, що задля вжиття належних
заходів із метою встановлення обставин
реальності здійснення спірної
господарської операції суди повинні
витребувати у платника податків ті
докази, які не надані учасниками
справи, але які, на думку суду, можуть
підтвердити або спростувати доводи
податкового органу щодо наявності
порушень з боку платника податків.
Відповідні дії можуть бути вчинені
судом на підставі пункту 1 частини
другої статті 110, статті 114 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У разі ненадходження витребуваних
додаткових доказів у строк,
установлений судом, спір може бути
розв'язано на підставі наявних у справі
доказів. Якщо позивач без поважних
причин ухиляється від надання доказів
на вимогу суду, а наявних у справі
матеріалів недостатньо для
спростування підтверджених належними
доказами висновків контролюючого
органу, покладених в основу ухваленого
ним спірного рішення, у позові платника
податків може бути відмовлено.

При цьому, сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

У відповідності до вищезазначених
приписів Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11: «судам апеляційної
інстанції при вирішенні питання про
прийняття доказів, які не
досліджувалися судом першої інстанції,
варто враховувати приписи частини
другої статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Згідно з наведеною нормою, суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які не досліджувалися у суді
першої інстанції, з власної ініціативи
або за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до суду
першої інстанції або необґрунтованим
відхилення їх судом першої інстанції.

Отже, у разі дослідження судом
апеляційної інстанції доказів, які не
досліджувалися в суді першої
інстанції, апеляційний суд повинен
зазначити у своєму рішенні поважні
причини, з яких такі докази не могли
бути надані до суду першої інстанції.
Наведене стосується також і доказів,
які були витребувані судом першої
інстанції, але не були надані позивачем
або відповідачем.".

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Техенерготрейд» відмовити повністю.

2. Стягнути з ТОВ «Техенерготрейд»
() решту суми судового
збору у розмірі 4384,00 грн. (чотири тисячі
триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.)
на розрахунковий рахунок № 4007 до
ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський