Справа № 816/2948/14
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.Справа № 816/2948/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
10.09.2014р. по справі № 816/2948/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно"

до Державної податкової інспекції
у м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно"
(далі-позивач) звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі-відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
21.05.2014 року № ,яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 8161 грн. та штрафними
санкціями у сумі 4081 грн., № ,яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
7772 грн. та штрафними санкціями у сумі 3886
грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.09.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
21.05.2014 року № , № .

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10 серпня
2014 року скасувати та прийняти нову
постанову якою відмовити у задоволенні
позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, положення Податкового
кодексу України, фактичні обставини
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач пройшов
процедуру державної реєстрації та
знаходиться на податковому обліку у
відповідача.

Працівниками відповідача проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинами з ТОВ "Агрофірма
Сокільське" як постачальником
сільськогосподарської продукції за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, про
що складено акт від 29.04.2014 року №
2701/16-01-22-07-13/30044094.

Порушення виявлені під час перевірки
склали у порушенні п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток у розмірі 8161 грн. за 2012 рік;
п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податку на
додану вартість у розмірі 7772 грн.

За результатами перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення від
21.05.2014 року №000522310, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 12242
грн.,у тому числі 8161 грн. за основним
платежем, 4081 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями та № , за
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 11658 грн. у тому числі
7772 грн. за основним платежем, 3886 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позову, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
оскаржуване рішення відповідача не
відповідає вимогам п. 138.2 ст. 138, п.198.1
ст.198 Податкового кодексу України, тому
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п. 138.8, п. 138.6 ст. 138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну). Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

На підставі п.201.10 ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податковим органом ставиться під
сумнів правильність формування
податкового кредиту за результатами
господарських відносин із ТОВ
"Агрофірма Сокільське" на суму 8161 грн.
та віднесення до валових витрат на суму
7772 грн., у зв'язку з відсутністю
реального характеру даної
господарської операції.

Як вбачається із матеріалів справи в
ході своєї господарської діяльності
позивач мав взаємовідносини з ТОВ
"Агрофірма Сокільське" , з яким укладено
договір поставки № 0112МО кукурудзи.

Колегія суддів погоджується з доводами
в позовній заяві позивача про те, що
надані до матеріалів справи, копії
документів, а саме: податкова накладна
№5/2 від 06.12.2011 року, видаткова накладна
№ 5/12 від 06.12.2011 року, рахунок-фактура №
5/12 від 06.12.2011 року, платіжне доручення №
9184 від 15.12.2011 року,копія довіреності від
01.11.2011 року підтверджують фактичне
здійснення позивачем даних
господарських операцій.

Колегія суддів вважає, що зазначені
документи відповідають вимогам статті
9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
.

Так, у відповідності до частини 2
названої статті первинні та зведенні
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми), дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Виходячи із вищенаведеного, колегія
суддів, вважає обґрунтованим доводи
позовної заяви про те, що позивачем
надано документи, які підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій з контрагентом позивача.

Стосовно доводів апеляційної скарги
про відсутність у видатковій накладній
посад осіб,які її підписали, а саме -
Герман Антоніни Григорівни, то колегія
суддів зазначає наступне.

У відповідності до роз'яснень
інформаційного листа від 01.11.2011 року
№1936/11/13-11 Вищого адміністративного
суду України, документи та інші дані,
що спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податкового обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, зміст послуг, що надають тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податку у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до листа-відповіді ТОВ
"Агрофірма Сокільське" від 27.08.2014 року №
78 вказано,що договір поставки
кукурудзи № 0112МО від 01.12.2011 року,який
був заключний з
позивачем,рахунок-фактура від 06.12.2011
року, видаткова накладна № 5/12 від 06.12.2011
року і податкова накладна № 5/2 від
06.12.2011 року підписані Герман Антоніною
Григорівною за довіреністю.

Для підтвердження даної обставини
надані до справи довіреність від 01.11.2011
року,яка свідчить про те, що на підставі
Статуту ТОВ "Агрофірма Сокільське"
(далі-довіритель) Герман Антоніна
Григорівна уповноважена представляти
інтереси довірителя перед
підприємствами, установами,
організаціями та надано право на
підписання різного роду документів,в
тому числі договорів, видаткових
накладних, податкових накладних.

Окрім цього позивачем надано до справи
копію товарно-транспортної накладної
№ 0634816 від 06.12.2011 року, рахунок № 5/12 від
06.12.2011 року, реєстр накладних № 00000547.

З приводу посилань апеляційної скарги
про відсутність державної реєстрації
на автомобіль КАМАЗ за ТОВ "Агрофірма
Сокільське", то колегія суддів
погоджується з позицією позивача про
те,що надані до суду документи
підтверджують факт про подальший рух
товару і позивач не несе
відповідальності за неналежне
оформлення своєї господарської
діяльності контрагентом.

Критерії протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень передбачені частиною 3
статті 2 КАС України.

Колегія суддів, вважає, що оскаржуване
рішення відповідача не відповідає
даним критеріям оскільки прийняті та
вчинені не на підставі, не в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; без
використання повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;не
обґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що судом першої
інстанції зроблені висновки, які
відповідають всім обставинам справи,
тому судове рішення не підлягає
скасування, а апеляційна скарга
задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.09.2014р. по
справі № 816/2948/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.