Справа № 826/1938/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1938/14
1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі:
Тищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
обласної митниці Державної митної
служби України - Митний пост "Східний
термінал" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Белтім полімери» до
Київської обласної митниці Державної
митної служби України - Митний пост
"Східний термінал" про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Белтім
полімери» з позовом до Київської
обласної митниці Державної митної
служби України - Митний пост "Східний
термінал" про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості №125110010/2013/010082/2 від
22.10.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.03.2014 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, а представник позивача
заперечував проти її задоволення,
зазначив, що судом першої інстанції
вірно встановлено обставини справи та
вирішено її з належним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб що
з'явилися до судового засідання
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту №LG13-0722-BT01 від 22.07.2013 року,
укладеного між позивачем та LG International
Corp. (Корея), позивачем було ввезено на
митну територію України обумовлений
договором товар, а саме
поліетилентерефталат у первинних
формах, що має характеристичну
в'язкість 80+-0,02мл/г марка BG80 - 42 000 кг. та
подано до Київської обласної митниці
Державної митної служби України -
Митний пост "Східний термінал" митну
декларацію №125110010/2013/960155 від 21.10.2013
року, та документи з метою здійснення
митного контролю та оформлення
товарів.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів,
відповідач дійшов висновку про те, що
вони не містили всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості (за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), а також містили
розбіжності, та зазначив, що дана марка
товару не вказана у біржових
котировках.

22.10.2013 року відповідачем було винесено
рішення про коригування митної
вартості товару №125110010/2013/010082/2 (а.с.24),
та надано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №125110010/2013/00135.

Виходячи з визначеної відповідачем
митної вартості товару, ТОВ «Белтім
полімери» було подано до митного
оформлення вантажні митні декларації:
№125110010/2013/960217 від 23.10.2013 року (а.с.28),
№125110010/2013/960360 від 30.10.2013 року (а.с.31) та
№125110010/2013/960395 від 31.10.2013 року (а.с.34),
якими збільшено митні платежі до 57 647,46
грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням відповідача про коригування
митної вартості товарів, звернувся з
позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Суди обох інстанцій ретельно дослідили
надані позивачем, на підтвердження
заявленої митної вартості документи,
передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу
України, а саме: контракт №LG13-0722-BT01;
міжнародну автомобільну накладну;
коносамент; банківські платіжні
доручення; висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» №4555 від
09.10.2013 року про вартісні характеристики
товару; інвойс, інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару,
сертифікат про походження товару,
митні декларації.

Частиною третьою ст.53 Митного кодексу
України, передбачено обов'язок
декларанта давати додаткові документи
(за наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому, такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, а ч.6 ст.54 МК України,
передбачено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом
митною вартістю виключно за наявності
обгрунтованих підстав, передбачених
цією частиною.

Між тим, відповідач, посилаючись на те,
що надані декларантом документи
містять розбіжності, не зазначив яким
чином вказані обставини впливають на
митну вартість імпортованого
позивачем товару. Загальні посилання
на норми Митного кодексу України,
зроблені в оскаржуваному рішенні, не
конкретизують підстави щодо
незастосування того чи іншого методу
визначення митної вартості, що не може
вважатися достатніми доводами
обґрунтованості прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішення. Ненадання
позивачем додатково витребуваних
відповідачем документів також не є
достатньою підставою для коригування
заявленої митної вартості, оскільки
відповідач витребував у позивача
додаткові документи за відсутності
жодних обґрунтованих сумнівів у
правильності визначення митної
вартості товару, всі складові якої
позивачем достеменно підтверджено під
час подання митної декларації.

Судом досліджено, що відповідно до
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
затверджених наказом Міністерства
Фінансів України від 24.05.2012 року, у
графі 33 Рішення вказуються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).
Посилання на використання цінової бази
ЄАІСДМС у рішенні допускається тільки
при визначенні митної вартості,
відповідно до положень ст.ст. 59, 60, 64
Митного кодексу України з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо, чого відповідачем не було
зроблено.

Серед іншого, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст.57 МК
України, основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості, згідно з
положеннями ст.ст.59, 60 МК України. Під
час таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Виходячи з наведеного, у разі незгоди
відповідача із митною вартістю
імпортованого товару, суб'єкт владних
повноважень, відповідно до вимог ст.266
МК, зобов'язаний провести процедуру
консультацій.

Проте, як свідчать матеріали справи,
відповідачем не надані докази
проведення процедури консультацій, що
спростовує правомірність застосування
резервного методу визначення митної
вартості.

Приймаючи рішення про визначення
митної вартості імпортованого
позивачем товару, митний орган не
вказав, яким чином митна вартість
товару була визначена саме в такому
розмірі, які складові вплинули на
формування такої вартості, та не
наведено жодних розрахунків, за якими
митним органом було визначено таку
вартість товару, що є порушенням ст. 55
Митного кодексу України.

Отже, колегія суддів вважає, що
ненадання декларантом всіх
запитуваних документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом коригування митної
вартості.

Зазначена правова позиція
узгоджується із позицією Верховного
суду України, викладеною в постановах
від 29.05.2012 р. по справі № 21-91а12, від 11.09.2012
р. по справі № 21-262а12.

Крім того, посилання відповідача на
відсутність зазначеної марки в
біржових котировках не є достатніми
причинами для здійснення коригування,
так як, згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу
України, біржові котировки не входять
до переліку документів, які
підтверджують митну вартість товарів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що визначення відповідачем
митної вартості товару та коригування
її у сторону збільшення здійснено з
порушенням вимог митного
законодавства України, що є підставою
для визнання дій при прийнятті такого
рішення протиправними та скасування
оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи, яким надана вірна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
31.03.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст.200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної
митниці Державної митної служби
України - Митний пост "Східний термінал"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 31.03.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.