Справа № 806/4575/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/4575/14

категорія 3.7.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Сичова О.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Файдал УА" до
Управління Укртрансінспекції у
Житомирській області про визнання
протиправною та скасування постанови
№022583 від 05.08.2014 р.,-

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Файдал УА"
звернулося до Житомирського окружного
адміністративного суду з вказаним
позовом, в якому просило визнати
протиправною та скасувати постанову
Управління Укртрансінспекції у
Житомирській області №022583 від 05
серпня 2014 року. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що товариство
не є автомобільним перевізником, не
надавало послуг з перевезення вантажу,
оскільки автомобіль був наданий в
оренду іншому підприємству. Відтак
вважає, що товариство не повинно нести
відповідальність, передбачену Законом
України "Про автомобільний транспорт".

Представники сторін в судове засідання
не прибули, хоча про місце, дату та час
судового розгляду справи були
повідомлені належним чином. Позивач
надіслав до суду клопотання про
розгляд справи без участі його
представника.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, суд прийшов до
висновку, що позов слід задовольнити в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 червня 2014 року о
11 годині 40 хвилин уповноваженими
особами управління Укртрансінспекції
у Київській області на 39 кілометрі
дороги Київ-Чоп проведено перевірку
автомобіля марки КАМАЗ-5320,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю "Файдал УА", що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 (а.с.12), щодо дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

За результатами перевірки був
складений акт від 16 червня 2014 року
№005065, у якому під час проведення
перевірки було зафіксовано порушення,
що виразилось у наданні перевізником
послуг з внутрішніх вантажних
перевезень, повна маса навантаження
яких понад 12 тонн, згідно
товарно-транспортної накладної від 16
червня 2014 року №0002168,
вантажовідправник ТОВ "Файдаль
Україна" до одержувача ТОВ "Епіцентр К",
без оформлених документів, а саме
протоколу перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу та
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку водія за
16.06.2014 року чим порушено вимоги статті
48 Закону України від 5 квітня 2001 року
№2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт"
(далі - Закон України №2344-ІІІ) (а.с.9).

На підставі вказаного акту перевірки
та за наслідками розгляду справи про
порушення позивачем законодавства про
автомобільний транспорт, відповідачем
винесено постанову №022583 від 05 серпня
2014 року про застосування до ТОВ "Файдал
УА" адміністративно-господарського
штрафу в сумі 1700 грн. 00 коп. (а.с.10).

Регулювання відносин між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень здійснюється у
відповідності до приписів Закону
України №2344-ІІІ, та постановою
Кабінету Міністрів України від 8
листопада 2006 року №1567 "Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті" (далі - Порядок №1567).

Вказаним Порядком №1567 визначається
процедура здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, виконанням
умов перевезень, визначених дозволом
на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до абзацу третього частини 1
статті 60 Закону України №2344-ІІІ за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Перевіряючи відповідність
оскаржуваного рішення вимогам частини
3 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд не може
визнати його таким, що прийняте законно
та обґрунтовано, зважаючи на наступне.

Згідно положень статті 1 Закону України
№2344-ІІІ автомобільний перевізник -
фізична або юридична особа, яка
здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи
(та) вантажів транспортними засобами;
послуга з перевезення пасажирів чи
вантажів - перевезення пасажирів чи
вантажів транспортними засобами на
договірних умовах із замовником
послуги за плату.

Отже, щоб кваліфікувати надану послугу
як послугу з перевезення вантажу
відповідач має довести сам факт
здійснення перевезення вантажу,
укладання договору між перевізником та
замовником, а також факт здійснення
таких відносин на платній основі.

Між тим, зазначені обставини всупереч
вимогам частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не були доведені відповідачем. Не
знайшли свого підтвердження такі
обставини і під час судового розгляду
справи.

Відповідач не надав доказів на
підтвердження того, що позивач надавав
послуги з перевезення вантажу.

В свою чергу позивачем надано до суду
договір найму (оренди) транспортного
засобу №1/А від 03.01.2011 року, відповідно
до якого ТОВ "Файдал УА" передає ТОВ
"Файдаль Україна" в тимчасове володіння
і користування за плату транспортні
засоби, що зазначені в додатку №1 до
цього договору.

Відповідно до додатку №1 до договору
№1/А від 03.01.2011 року (а.с.17-18),
транспортний засіб: марка КАМАЗ, модель
- 5320, держаний номер - НОМЕР_1 був
переданий в оренду ТОВ "Файдаль
Україна", що також стверджується актом
приймання №1 (а.с.19).

Відповідно до товарно-транспортної
накладної від 16 червня 2014 року №2171
автоперевізником є ТОВ "Файдаль
Україна" (а.с.21).

В акті перевірки зафіксовано, що 16
квітня 2014 року водієм ОСОБА_1 на
автомобілі марки КАМАЗ-54115, державний
номерний знак НОМЕР_2, здійснювалось
перевезення вантажу.

Водій ОСОБА_2 відповідно до наказу від 02
грудня 2013 року №ПР-028 працює водієм у
ТОВ "Файдаль Україна" (а.с.27).

Окрім того, згідно виписки з
банківського рахунку позивач
отримував кошти від ТОВ "Файдаль
Україна" згідно договору найму (оренди)
транспортного засобу №1/А від 03.01.2011
року (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.749 Цивільного
кодексу України, предметом договору
найму транспортного засобу можуть бути
повітряні, морські, річкові судна, а
також наземні самохідні транспортні
засоби тощо.

Згідно зі ст.800 Цивільного кодексу
України, наймач самостійно здійснює
використання транспортного засобу у
своїй діяльності і має право без згоди
наймодавця укладати від свого імені
договори перевезення, а також інші
договори відповідно до призначення
транспортного засобу.

Наймач зобов'язаний підтримувати
транспортний засіб у належному
технічному стані. Витрати, пов'язані з
використанням транспортного засобу, в
тому числі зі сплатою податків та інших
платежів, несе наймач (ст.801 ЦКУ).

Отже, в даному випадку автомобільним
перевізником є товариство з обмеженою
відповідальністю "Файдаль Україна", яке
здійснювало перевезення вантажу,
використовуючи транспортний засіб
орендований у позивача.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про необхідність
скасування постанови Управління
Укртрансінспекції у Житомирській
області №022583 від 05 серпня 2014 року.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 КАС
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Житомирській
області №022583 від 05 серпня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
О.П. Сичова