Справа № 826/14783/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства "АМВ" до Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку України Центрального
територіального департаменту
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку про визнання
нечинною постанови ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство «АМВ»
звернулось до суду з позовом до
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку, Центрального
територіального департаменту
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку про скасування
постанови від 14.05.2014 №538-ЦД-1-Е.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскарженою постановою позивача двічі
притягнуто до відповідальності за одне
й те саме правопорушення, що, на думку
позивача, свідчить про протиправність
Відповідач - Центральний
територіальний департамент
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідач - Національна комісія з
цінних паперів та фондового ринку -
письмових заперечень по суті позовних
вимог суду не надав, явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча був
належним чином повідомлений про час,
дату та місце судового вирішення
справи.
Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема "Іззетов проти України", "Пискал
проти України", "Майстер проти України",
"Субот проти України", "Крюков проти
України", "Крат проти України", "Сокор
проти України", "Кобченко проти
України", "Шульга проти України", "Лагун
проти України", "Буряк проти України",
"ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик
проти України" суду потрібно
дотримуватись розумного строку для
судового провадження.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст.
128 КАС України ухвалено про вирішення
справи в порядку письмового
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,
Відповідно до акту про правопорушення
на ринку цінних паперів та фондового
ринку цінних паперів від 29.04.2014
№485-ЦД-1-Е встановлено факт порушення
ПрАТ «АМВ» вимог п. 10 ст. 8 Закону
України «Про державне регулювання рину
цінних паперів в Україні», а саме:
невиконання розпорядження про
усунення порушень законодавства про
цінні папери від 18.09.2013 №2004-ЦД-1-Е,
термін виконання якого закінчився
За результатом розгляду справи про
правопорушення на ринку цінних паперів
винесено постанову від 14.05.2014 №538-ЦД-1-Е,
якою за несвоєчасне виконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери
Центрального територіального
департаменту Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку від
18.09.2013 №2004-ЦД-1-Е на ПрАТ «АМВ» накладено
штрафну санкцію у розмірі 1000
неоподаткованих мінімумів доходів
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Організаційно-правова діяльність
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку (далі - Комісія),
регулюється Законом України "Про
державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні".

Відповідно до Закону України "Про
державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні" Комісія є державним
органом, підпорядкованим Президенту
України і підзвітним Верховній Раді
України, що здійснює державне
регулювання на ринку цінних паперів
шляхом здійснення комплексних заходів
щодо упорядкування, контролю, нагляду
за ринком цінних паперів та їх
похідних. До системи цього органу
входять центральний апарат Комісії і
територіальні органи.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
державне регулювання в Україні"
Комісія здійснює повноваження через
центральний апарат і свої
територіальні органи. Комісія може
делегувати надані їй повноваження
центральному апарату і територіальним
органам шляхом прийняття відповідного
рішення в установленому порядку.

Одним із основних завдань Комісії,
згідно ст. 7 Закону України "Про
державне регулювання в Україні", є
здійснення державного регулювання та
контролю за випуском та обігом цінних
паперів, захист прав інвесторів шляхом
застосування заходів щодо запобігання
і припинення порушень законодавства на
ринку цінних паперів, застосування
санкцій за порушення законодавства у
межах своїх повноважень.

Відповідно до п. 10 ст. 8 Закону України
"Про державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні" Національна комісія
з цінних паперів та фондового ринку має
право надсилати емітентам, особам, які
здійснюють професійну діяльність на
ринку цінних паперів, фондовим біржам
та саморегулівним організаціям
обов'язкові для виконання
розпорядження про усунення порушень
законодавства про пінні папери та
вимагати надання необхідних
документів відповідно до чинного
законодавства.

Згідно із п.п. 1, 2 розділу XIV Правил №1470
Розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери
уповноваженою особою за наслідками
розгляду справи про правопорушення
одночасно з постановою про накладення
санкції за правопорушення на ринку
цінних паперів у разі, якщо на момент
розгляду справи порушення не усунуто.

Пунктом 3 р. XIV Правил №1470 визначено
перелік осіб, які мають право виносити
розпорядження про усунення порушень, а
саме: Розпорядження про усунення
порушень можуть виносити Голова
Комісії, члени Комісії, уповноважені
Комісією посадові особи.

Судом встановлено, що розпорядження
про усунення порушення законодавства
про цінні папери від 18.09.2013 №2004-ЦД-1-Е
було винесено стосовно порушення
позивачем вимог ст. 40 Закону України
«Про цінні папери та фондовий ринок», п.
1 глави 7 розділу 5 Положення про
розкриття інформації емітентами
цінних паперів, затвердженого рішенням
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 19.12.2006 №1591 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.02.2007 за №97/13364, а саме:
не подання ПрАТ «АМВ» регулярної
річної інформації за 2012 рік до
територіального органу Комісії за
місцезнаходженням емітента в
електронній та паперовій формах.

Проте, позивач вказує, що розпорядження
від 18.09.2013 №2004-ЦД-1-Е ним виконано у
встановлений строк, а саме: 17.09.2013подано
до територіального органу Комісії
супровідний лист разом з копією
фінансового звіту за 2012 рік та диском з
інформацією - фінансовим звітом за 2012
рік.

Термін розміщення регулярної річної
інформації за 2012 рік - до 30.04.2013 року.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про
цінні папери та фондовий ринок" -
регулярна інформація про емітента -
річна та квартальна звітна інформація
про результати
фінансово-господарської діяльності
емітента, яка розкривається на
фондовому ринку, в тому числі шляхом
подання до Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку.
Річна інформація про емітента є
відкритою і в обсязі, встановленому
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку, підлягає
оприлюдненню емітентом не пізніше 30
квітня року, наступного за звітним,
шляхом:

• розміщення у загальнодоступній
інформаційній базі даних Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку про ринок цінних паперів;

• опублікування в одному з офіційних
друкованих видань Верховної Ради
України, Кабінету Міністрів України
або Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку;

• розміщення на власному веб-сайті.

Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку встановлює
додаткові вимоги до розкриття
регулярної інформації про емітента та
вживає заходів щодо її розкриття.

Відповідно до п. 1 глави 7 розділу V
Положення №1591 - розкриття річної
інформації має здійснюватись шляхом
розміщення в загальнодоступній
інформаційній базі даних Комісії,
опублікування у офіційному
друкованому виданні, розміщення на
сторінці в мережі Інтернет та подання
до Комісії

Розкриття річної інформації
здійснюється у такі строки:

- розміщення в загальнодоступній
інформаційній базі даних Комісії - у
строк не пізніше 30 квітня року,
наступного за звітним;

- опублікування у офіційному
друкованому виданні - у строк не
пізніше 30 квітня року, наступного за
звітним;

- подання до Комісії - не пізніше 1
червня року, наступного за звітним.

Згідно із п. 1.2 глави 2 Положення №1591
Річна інформація емітентів, які
здійснили приватне (закрите)
розміщення цінних паперів, а також
приватних (закритих) акціонерних
товариств, які не здійснювали публічне
(відкрите) розміщення цінних паперів,
крім публічних акціонерних товариств,
які здійснили приватне (закрите)
розміщення цінних паперів, включає:
титульний аркуш; зміст; основні
відомості про емітента; інформацію про
посадових осіб емітента; інформацію
про осіб, що володіють 10 відсотками та
більше акцій емітента; інформацію про
загальні збори акціонерів; відомості
про цінні папери емітента; інформацію
про майновий стан та
фінансово-господарську діяльність
емітента; відомості щодо особливої
інформації та інформації про іпотечні
цінні папери, що виникала протягом
звітного періоду; інформацію про стан
корпоративного управління (для
акціонерних товариств); річну
фінансову звітність; аудиторський
висновок або відомості про
аудиторський висновок (має містити
дані відповідно до п. 16 додатка 37 до
Положення), які подаються виключно в
паперовій формі; звіт про стан об'єкта
нерухомості (при закритому (приватному)
розміщенні цільових облігацій
підприємств, виконання зобов'язання за
якими здійснюється шляхом передачі
об'єкта (частини об'єкта) житлового
будівництва).

Відповідач зазначає, що подані
позивачем 17.09.2013 матеріали не
відповідають вимогам п. 1.2 глави 2
Положення №1591, отже фактично позивачем
не виконано вимоги розпорядження від
18.09.2013 №2004-ЦД-1-Е.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Належних доказів подання до
територіального органу Комісії
регулярної річної інформації за 2012 рік
відповідно до вимог п. 1.2 глави 2
Положення №1591 позивачем не надано.

З огляду на викладене, висновок
відповідача про невиконання позивачем
вимог розпорядження 18.09.2013 №2004-ЦД-1-Е не
спростовано та є обґрунтованим.

Відповідно до п. 8 ст. 11 Закону України
"Про державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні" за невиконання або
несвоєчасне виконання рішень Комісії
або розпоряджень, постанов або рішень
уповноважених осіб Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку щодо усунення порушень
законодавства на ринку цінних паперів
передбачена відповідальність у
вигляду штрафу у розмірі віл тисячі до
п'яти тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. А за ті
самі дії, вчинені повторно протягом
року, - у розмірі від п'яти до десяти
тисяч неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

При цьому, згідно частини 6 статті 12
Закону №448/96-ВР юридична особа може
бути притягнута до відповідальності за
вчинення правопорушення на ринку
цінних паперів не пізніше трьох років з
дня його вчинення незалежно від
санкції.

З огляду на викладене, оскаржена
постанова прийнято відповідно до
вказаних вище норм Закону України "Про
державне регулювання ринку цінних
паперів в Україні" з дотриманням Правил
№1470, отже позовні вимоги є
необґрунтованими.

Суд вважає безпідставним
посилання позивача на а положення
статті 61 Конституції України,
відповідно до якої ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, оскільки
порушення, встановлені постановою від
18.09.2013 №2249-ЦД-1-Е та оскаржуваною
постановою, є різними
правопорушеннями.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги. Постанова набирає законної
сили відповідно до частини першої
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.І. Келеберда