Справа № 826/4055/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4055/14
інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
Державного підприємства «Український
науково-дослідний і проектний інститут
цивільного будівництва
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Український
науково-дослідний і проектний інститут
цивільного будівництва
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» (далі по тексту -
позивач) звернулося з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 14
березня 2014 року № і № .

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 07 липня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 липня 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД»
(ідентифікаційний код 02497683) з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість по взаємовідносинах з
контрагентом ТОВ «Варгус»
(ідентифікаційний код 38292756) за періоди
з 01.10.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.02.2013 року
по 31.03.2013 року, з 01.05.2013 року по 30.06.2013
року та з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року, за
результатами якої складений Акт від
20.02.2014 року № 60/1-26-50-22-03-02497683 (далі - Акт
перевірки).

14 березня 2014 року ДПІ у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів міста Києва на підставі
Акта перевірки від 20.02.2014 року №
60/1-26-50-22-03-02497683 прийняла наступні спірні
у даній справі податкові
повідомлення-рішення:

- за № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3
ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до абз. 1 п. 123.1 ст. 123 цього
Кодексу, за порушення вимог п. 138.2 ст. 138,
п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу
України, визначило ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 3 195, 00 грн., в т.ч. 2 556, 00 грн. -
основний платіж, 639, 00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- за № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3
ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до абз. 1 п. 123.1 ст. 123 цього
Кодексу, за порушення п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, визначило
ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД» суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 8 883, 00 грн., в т.ч. 7 106,
00 грн. - основний платіж, 1 777, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає за необхідне звернути увагу на
наступне.

Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК
України визначено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. Неодмінною
характерною рисою господарської
діяльності в рамках податкових
відносин є її направлення на отримання
доходу в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах.

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст. 201 ПК України).

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин) (далі - Закон № 996-ХІV)
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704 (в редакції на момент
спірних правовідносин)(далі -
Положення), яке встановлює порядок
створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (підприємства),
установ та організацій, основна
діяльність яких фінансується за
рахунок коштів бюджету (установи),
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Аналіз викладених норм свідчить про те,
що валові витрати та податковий кредит
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11.

Як вбачається з матеріалів справи, 04
жовтня 2012 року між ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» (Покупець), в особі
директора ОСОБА_3, та ТОВ «Варгус»
(ідентифікаційний код 38292767)
(Постачальник), в особі директора
ОСОБА_4, був укладений договір
купівлі-продажу товару за № 3, згідно
якого Постачальник зобов'язується
протягом дії цього Договору відповідно
до рахунків-фактур, в асортименті та
кількості, що погоджується Сторонами,
передати у власність Покупцеві офісний
папір формату A3-80 г/м2 та A4-80 г/м2 (далі -
товар), а Покупець зобов'язаний
прийняти та оплатити товар на умовах,
встановлених цим Договором (п. 1.1
зазначеного Договору).

Ціна на товар, кількість та асортимент
товару вказується у видаткових
накладних, які виконують одночасно
роль специфікацій, та є невід'ємною
частиною цього Договору (п. 2.1, п. 3.1, п.
3.3 Договору).

Згідно п. 3.4, п. 3.5 і п. 3.6 цього Договору
доставка товару здійснюється за
рахунок Постачальника за умови, якщо
вартість товару, відвантажується є не
меншою, ніж 500 грн., у терміни попередньо
узгоджені сторонами згідно графіку
розвезень Постачальника і
визначається в кожному випадку
замовленням у письмовому вигляді із
зазначенням місцезнаходження пункту
розвантаження. Передача товару
здійснюється згідно видаткової
накладної на складі Постачальника або
Покупця (при доставці товару
Постачальником). Перехід права
власності на товар здійснюється в
момент передачі товару Покупцю, про що
свідчать підписи сторін у видаткових
накладних. Приймання товару по
кількості і якості здійснюється
повноважними представниками Покупця
на підставі доручення за видатковою
накладною на складі Постачальника або
Покупця.

Відповідно до п. 2.3 Договору оплата за
товар здійснюється Покупцем за
домовленістю Сторін шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Постачальника за фактом
поставки товару або на умовах 100 %
передоплати.

Договір набуває чинності з дня його
підписання сторонами та діє до 31 грудня
2013 року, але в будь-якому випадку до
повного виконання сторонами взятих на
себе договірних зобов'язань.

Відповідно до письмових пояснень
позивача від 15.05.2014р. № 302,
уповноваженою особою ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД», яка відповідала за
фінансово-господарські відносини з ТОВ
«Варгус», відповідно до посадових
обов'язків, було призначено керівника
відділу оформлення та випуску
документації ОСОБА_5 Контакти (а саме:
щодо узгодження питань кількості,
асортименту та термінів поставки
товару) з Постачальником здійснювалися
у телефонному режимі. Поставка товару
здійснювалася Постачальником за
власний кошт і власним транспортом
безпосередньо на адресу ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД»: м. Київ, просп.
40-річчя Жовтня, 50. Розвантаження і
розміщення придбаного товару
здійснювалося працівником позивача -
техніком 1 категорії відділу
оформлення та випуску документації
ОСОБА_6 Передача товару здійснювалася
по видатковим накладним, які
підписувалися уповноваженими
представниками сторін.

Товар (офісний папір) використовувався
для господарських потреб позивача -
випуску проектної та іншої
документації, та видавався відповідно
до заяви за підписом керівника
відповідного структурного підрозділу
ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД» та за погодженням
з директором цього підприємства ОСОБА_3
або його заступником ОСОБА_7 Всього за
період з жовтня 2012 року по серпень 2013
року позивачем було розроблено та
передано безпосереднім замовникам
проектної документації у паперовому
вигляді з використанням спірного
товару всього по 743 об'єктах. За 2012 рік
ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД» реалізовано
послуг на загальну суму 15 831 000, 00 грн., за
2013 рік - на суму 18 231 000, 00 грн., що
підтверджується Звітом про обсяги
реалізованих послуг за відповідні роки
(форми № 1 - послуги (річна)).

На підтвердження фактів виконання
Сторонами своїх договірних зобов'язань
(поставки товару та відповідно оплати
вартості такого товару) за вказаним
Договором позивачем були надані суду
наступні оригінали та копії первинних
і розрахункових документів: договору
купівлі-продажу товару від 04.10.2012 року
№ 3; видаткових накладних; витягів з
книги обліку довіреностей за
відповідні періоди 2012 - 2013 років;
рахунків-фактур; податкових накладних,
виписаних ТОВ «Варгус» на користь ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД», які підписані
однією особою ОСОБА_4 та скріплені
печаткою ТОВ «Варгус»; виписок по
особовому рахунку позивача в Київській
філії АКБ «Індустріалбанк» (МФО 320962) за
відповідні періоди з відомостями про
перерахування на розрахунковий
рахунок названого
контрагента-постачальника коштів за
папір згідно певних рахунків (факт
проплати позивачем в повному обсязі
вартості придбаного товару не
заперечується відповідачем); листа
Міністерства регіонального розвитку
будівництва та житлово-комунального
господарства України б/н і б/д.

За результатами дослідження вище
перелічених первинних документів, суд
звертає увагу на те, що вони оформлені у
відповідності до вимог Закону № 996-ХІV
та Положення. Також наявні в матеріалах
податкові накладні, які були виписані
ТОВ «Варгус» на адресу позивача за
результатами поставок товарів, за
своїм змістом цілком відповідають
вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Додатково на обґрунтування своїх
позовних вимог ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД»
надало суду наступні копії документів,
що підтверджують економіко-правовий
статус позивача та наявність у нього
адміністративно-господарських
можливостей для здійснення протягом
перевіряємого періоду господарської
діяльності: копій свого статуту,
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відносно ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» станом на 15.01.2014
року, довідки органу статистики
відносно ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД» станом
25.02.2013 року, свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
200060837 від 09.08.2012 року; відомостей
основних засобів, що знаходяться на
балансі ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД»
(інвентарний список по рахункам
бухгалтерського обліку 10 і 11) станом на
14.05.2014 року; копії штатних розписів ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» за період з 01.07.2012
року по 01.01.2013 року, статистичних звітів
про кількість працівників, їх якісний
склад та професійне навчання (форми №
6-ПВ) та звітів з праці (форми № 1-ПВ
(квартальна)); копії статистичних
звітів про обсяги реалізованих послуг
за 2012 і 2013 роки (форми № 1-послуги
(річна)).

Натомість відповідачем не надано
доказів відсутності у контрагента
позивача (ТОВ «Варгус») спеціальної
податкової правосуб'єктності на момент
укладення і виконання описаних вище
правочинів, а саме, що вказане
підприємство не було зареєстроване в
якості платника податку на додану
вартість або того, що його реєстрація
платником податку на додану вартість
була анульована в період укладення і
виконання спірного правочину. Відтак,
наявні в матеріалах справи копії
податкових накладних, на підставі яких
позивач сформував податковий кредит за
перевіряємі періоди, відповідають
вимогам, встановленим ст. 201 ПК України.

Також відповідачем не було надано до
суду належних доказів, які б свідчили
про відсутність у названого
підприємства умов для здійснення
господарської діяльності (відсутність
майна, складських приміщень,
обладнання та виробничих потужностей,
в т.ч. орендованих, а також трудових
ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням
третіх осіб.

Що стосується посиланнь представника
відповідача на Акт ДПІ у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 26.02.2014 року
№ 596/26-55-22-08/38292767 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Варгус» (ідентифікаційний код 38292767)
щодо підтвердження господарських
відносин за період діяльності з 01.02.2012
року по 31.12.2013 року, то вони є
необгрунтованими, оскільки, по-перше,
даний Акт від 26.02.2014 року №
596/26-55-22-08/38292767 в ході проведення
документальної перевірки позивача не
досліджувався, що видно з тексту самого
Акта перевірки від 20.02.2014 року №
60/1-26-50-22-03-02497683, а, по-друге, сам по собі
факт неможливості проведення
податковим органом зустрічної звірки
контрагента, не є достатнім доказом
відсутності фінансово-господарських
відносин між підприємствами (в даному
випадку позивачем і ТОВ «Варгус») та
відповідно не спростовує правове
значення оформлених за такими
господарськими операціями первинних
документів.

Частиною другою ст. 61 Конституції
України встановлений індивідуальний
характер юридичної відповідальності.

Так, безпосередньо в Акті перевірки від
20.02.2014р. № 60/1-26-50-22-03-02497683 не наведено
правову норму, в силу якої на платника
податку (Покупця) покладена
відповідальність за недекларування та
несплату податкових зобов'язань
платником податку-контрагентом
(Продавцем), шляхом позбавлення його
права на податковий кредит.

Відповідачем не заперечувався факт
декларування та сплати як позивачем,
так і його контрагентом (за даними
податкової звітності) сум податку на
додану вартість за наслідками спірних
господарських операцій (тобто за
відповідні звітні періоди 2012 і 2013
років).

В ході розгляду даної справи в суді
відповідачем не було пред'явлено до
суду будь-які належні докази
нікчемності правочинів, укладених між
ДП «УКРНДІЦИВІЛЬБУД» і ТОВ «Варгус», а
також жодних достовірних
документальних доказів на
підтвердження фактів підписання
спірних правочинів не уповноваженими
на те особами.

Разом з тим, в Акті перевірки від 20.02.2014
року № 60/1-26-50-22-03-02497683 також відсутні
посилання на ухиляння контрагентом
позивача від сплати податків та зборів,
визначення йому сум податкових
зобов'язань, винесення вироків
посадовим особам ТОВ «Варгус» за
фактом ухиляння від сплати податків в
результаті конкретних господарських
операцій, або будь-які інші відомості,
які можуть бути визначені як підстави
та докази укладення угод з метою, що
порушує публічний порядок.

Також відповідачем не надано суду
достовірних відомостей з
документальним підтвердженням про
притягнення до кримінальної
відповідальності або пред'явлення
обвинувачення посадовим особам ДП
«УКРНДІЦИВІЛЬБУД» (ОСОБА_3) або його
контрагента - ТОВ «Варгус» (а саме:
ОСОБА_4), безпосередньо відповідальних
за укладення і виконання спірного
правочину, з направлення матеріалів
відповідних кримінальних справ до
суду, у скоєнні злочинів, передбачених
Кримінальним кодексом України.

Посилання відповідача на вирок
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24.09.2013 року у кримінальній
справі № 761/22932/13-к (провадження №
1-кп/761/776/2013) за обвинуваченням ОСОБА_2 у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст.
27, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу
України, в тому числі у пособництві у
створенні юридичної особи - ТОВ
«Варгус», колегія суддів не бере до
уваги, оскільки відповідачем не були
надані суду докази про набрання даним
вироком законної сили.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що по справі було
встановлено реальне здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача,
наявність належним чином оформлених
первинних документів, податкових
накладних, виданих зареєстрованим
платником податку на додану вартість,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про протиправність
донарахування позивачу сум податку на
прибуток і податку на додану вартість,
застосування штрафних (фінансових)
санкцій спірними податковими
повідомленнями-рішеннями, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 13.11.2014
року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.