Справа № 755/6614/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/6614/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук
В.П. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про стягнення
одноразової матеріальної допомоги та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення в
Дніпровському районі м. Києва,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про визнання дій відповідачів
про відмову у своєчасному призначенні
позивачу одноразової матеріальної
допомоги, як інваліду ІІ групи
неправомірними, зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва провести перерахунок
одноразової матеріальної допомоги з
часу встановлення інвалідності,
стягнення з Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат на користь позивача
одноразової матеріальної допомоги з
часу встановлення інвалідності з
урахуванням здійснених виплат та
стягнення з відповідачів моральної
шкоди у розмірі 40 000 грн.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 16 липня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла наступного висновку.

В силу вимог ст. 19 ч. 2 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти на
підставі в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надані; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи й цілями, на
досягнення яких спрямовано це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правові засади надання державної
соціальної допомоги особам, які не
мають права на пенсію, та інвалідам, а
також надання державної соціальної
допомоги на догляд визначаються
Законом України «Про державну
соціальну допомогу особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам».

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про державну соціальну допомогу
особам, які не мають права на пенсію, та
інвалідам» розмір державної
соціальної допомоги особам, які не
мають права на пенсію, та інвалідам за
умовами, передбаченими частиною першою
статті 4 цього Закону, встановлюється
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність:

- інвалідам I групи, жінкам, яким
присвоєно звання "Мати-героїня", - 100
відсотків;

- інвалідам II групи - 80 відсотків;

- інвалідам III групи - 60 відсотків;

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про державний бюджет на 2013 рік», з 1
січня поточного року прожитковий
мінімум для осіб, яки втратили
працездатність становить 894 грн., з 1
грудня - 949 грн.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» (чинної на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено що у разі,
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Як вбачається з довідки до акта огляду
медико-соціальною експертної комісії
серії АВ № 0068504 ОСОБА_2, встановлена ІІ
група інвалідності з 20.06.2013 року,
причина інвалідності загальне
захворювання, інвалідність
встановлена на строк до 01 серпня 2014
року, дата чергового перегляду 04.07.2014
(а.с. 6).

Таким чином, ОСОБА_2 на підставі виписки
з акту медико-соціальної комісії АВ №
0068504 була призначена державна
соціальна допомога яка становить: з
20.06.2013 по 30.11.2013 в розмірі 894 грн. (715,20 грн.
державна соціальна допомога + 178,80
щомісячна державна адресна допомога)
щомісячно, а з 01.12.2013 по 31.07.2014 в розмірі
949 грн. (759,20 грн. державна соціальна
допомога + 189,80 щомісячна державна
адресна допомога) щомісячно.

Враховуючи, що виписка з акту огляду
медико-соціальної експертної комісії
серії АВ № 0068504 була видана вперше,
інвалідність встановлено первинно,
колегія суддів дійшла висновку що
відсутні підстави для задоволення
позовної вимоги про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва провести перерахунок
одноразової матеріальної допомоги з
часу встановлення інвалідності.

Щодо призначення одноразової адресної
матеріальної допомоги, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
рішенням Київської міської ради від
21.02.2013 № 23/9080 «Про внесення змін до
рішення Київської міської ради від
17.02.2011 № 19/5406 «Про затвердження міської
цільової програми «Турбота. Назустріч
киянам» на 2011 - 2015 роки» та фінансування
її заходів у 2013 році», з метою
подальшого захисту окремих соціально
незахищених верств населення міста
Києва з 01.06.2013 р. по 31.12.2013 р. виконавчим
органом Київської міської ради
(Київською міською державною
адміністрацією) були прийняті
відповідні рішення згідно яких
передбачалася виплата одноразових
адресних матеріальних допомог з нагоди
відзначення Дня незалежності України у
2013 році (розпорядження від 06.08.2013 № 1345)
та з нагоди відзначення 69-ї річниці
визволення України та 70-ї річниці
визволення столиці України від
фашистських загарбників (рішення
Київради від 02.10.2013 №21/9609).

Однак, означеними рішеннями не
передбачалися виплати допомоги особам,
які є інвалідами та отримують державну
соціальну допомогу відповідно до
Закону раїни «Про державну соціальну
допомогу особам, які не мають права на
пенсію, та інвалідам», а тому відсутні
підстави для задоволення позовної
вимоги про стягнення з Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат на
користь позивача суму за перерахунок
одноразової матеріальної допомоги.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів констатує, що відповідачі діяли
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України, а тому відсутні
підстави для задоволення позовної
вимоги про визнання дій відповідачів
про відмову у своєчасному призначенні
позивачу одноразової матеріальної
допомоги, як інваліду ІІ групи
неправомірними.

Щодо стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення в
Дніпровському районі м. Києва,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат на користь позивача моральної
шкоди в розмірі 40 000 грн., колегія
суддів виходить з наступного.

Аналіз постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.95 року
№ 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" дає підстави зробити висновок,
що обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Втім позивач не довів суду ані факту
спричинення моральної шкоди, ані вини
та протиправності дій відповідачів,
ані причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідачів та спричиненням
моральної шкоди, оскільки суду не
надано жодних доказів завдання
позивачам фізичного болю, душевних
страждань або приниження репутації
фізичної особи (виписки з історії
хвороби, дані медичного обстеження,
докази втрати репутації тощо).

Враховуючи наведене, а також
беручи до уваги те, що відповідачі
діяли на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений чинним
законодавством, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовної вимоги про
стягнення моральної шкоди, як похідної
вимоги.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову у задоволені
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд апеляційної
інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення в
Дніпровському районі м. Києва -
задовольнити.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 16 липня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог про
визнання незаконною відмови
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва щодо виплати
одноразової допомоги в зв'язку з
інвалідністю ОСОБА_2 та зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва провести перерахунок
одноразової матеріальної допомоги з
часу встановлення інвалідності -
скасувати.

В задоволенні позовних вимог про
визнання незаконною відмови
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва щодо виплати
одноразової допомоги в зв'язку з
інвалідністю ОСОБА_2 та зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва провести перерахунок
одноразової матеріальної допомоги з
часу встановлення інвалідності -
відмовити.

В іншій частині постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 липня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Є.І.
Мєзєнцев

суддя:
В.В.Файдюк

суддя:
Є.В. Чаку

Головуючий суддя

Мєзєнцев Є.І.

Судді:

Файдюк В.В.

Чаку Є.В.