Справа № 444/1293/13-а (2-а/444/67/13)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м.Київ
К/800/732/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.

Єрьомін А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Новоскварявської сільської ради
Жовківського району Львівської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання частково протиправним та
скасування рішення 11 сесії 6 скликання
Новоскварявської сільської ради №5 в
частині надання ОСОБА_2 земельної
ділянки та зобов'язання
Новоскварявської сільської ради до
вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Новоскварявської сільської ради
Жовківського району Львівської
області, третя особа - ОСОБА_2, в якому
просив визнати частково протиправним
та скасувати рішення 11-ї сесії 6-ого
скликання Новоскварявської сільської
ради від 03 квітня 2012 року №5 «Про
повторне вирішення земельної
суперечки між громадянами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у зв'язку із скасуванням рішення
сільської ради від 03 квітня 2012 року №4
згідно протесту прокуратури» в частині
надання гр.ОСОБА_2 земельної ділянки
розміром 1,5х18 м, що знаходиться в с.Нова
Скварява Жовківського району
Львівської області; зобов'язати
Новоскварявську сільську раду до
здійснення всього комплексу дій,
спрямованих на передачу земельної
ділянки розміром 3х18 м в с.Нова Скварява
у власність позивачу для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, виданого
Жовківською нотаріальною конторою 21
травня 1999 року, йому належить житловий
будинок АДРЕСА_1 Жовківського району
Львівської області. Вказаний будинок
розташований на земельній ділянці
площею 39х18 м., яка після успадкування
будинку перейшла в його користування. У
грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
Новоскварявської сільської ради із
заявою про повернення йому частини
земельної ділянки розміром 3х18 м з
посиланням на те, що вказана частина
земельної ділянки надана ним у
користування покійному брату позивача
ОСОБА_4 для заїзду на подвір'я за умови,
що покійний ОСОБА_4 не буде на неї
претендувати. 03 квітня 2012 року
Новоскварявська сільська рада
прийняла рішення №5, яким земельну
ділянку розміром 3х18 м., що знаходиться
по АДРЕСА_1, надано позивачу та ОСОБА_2
по однаковій за розміром частині
спірної ділянки. Вважає оскаржуване
рішення безпідставним,
необґрунтованим та незаконним з тих
підстав, що у зв'язку із набуттям права
власності на вказаний будинок до нього
перейшло право на користування
присадибною земельною ділянкою
розміром 39х18 м, яка була огороджена
парканом його покійним братом
приблизно в 1980 році і є в користуванні
позивача з 1999 року.

Постановою Жовківського районного
суду Львівської області від 25 червня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності підстав для скасування
оскаржуваного рішення, оскільки при
його прийнятті Новоскварявська
сільська рада діяла на підставі та в
межах наданих їй повноважень.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року задоволено частково апеляційну
скаргу ОСОБА_3; постанову Жовківського
районного суду Львівської області від
25 червня 2013 року скасовано та прийнято
нову, якою позовні вимоги задоволено
частково; визнано протиправним та
скасовано рішення 11-ї сесії 6-ого
скликання Новоскварявської сільської
ради від 03 квітня 2012 року №5 «Про
повторне вирішення земельної
суперечки між громадянами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у зв'язку із скасуванням рішення
сільської ради № від 03 квітня 2012 року
згідно протесту прокуратури».

При винесенні рішення суд апеляційної
інстанції виходив із перевищення
органом місцевого самоврядування при
прийнятті оскаржуваного рішення
наданих йому повноважень.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року та залишити в силі постанову
Жовківського районного суду
Львівської області від 25 червня 2013
року.

Новоскварявська сільська рада у заяві
про приєднання до касаційної скарги
від 23 січня 2014 року просить постанову
апеляційного суду скасувати постанову
суду першої інстанції залишити в силі,
як законну та обґрунтовану.

ОСОБА_3 у поданих запереченнях просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, судове рішення без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 набув право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями в АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом
виданим Жовківською державною
нотаріальною конторою 21 травня 1999 року,
зареєстроване в реєстрі за № 1-939.

Рішенням Новоскварявської сільської
ради Жовківського району Львівської
області від 03 квітня 2012 року № 5 «Про
повторне вирішення земельної
суперечки між гр.ОСОБА_5 та гр.ОСОБА_3 у
зв'язку із скасуванням рішення
сільської ради від 03 квітня 2012 року № 4
згідно протесту прокуратури» земельну
ділянку розміром 3x18 м, що знаходиться
АДРЕСА_1, надано ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по
однаковій за розміром частині спірної
ділянки.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить вирішення
земельних спорів.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
відповідно до ч.3 ст.152 Земельного
кодексу України шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків.

Згідно ч.1 ст.158 Земельного кодексу
України земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Частиною 2 ст.158 Земельного кодексу
України встановлено, що виключно
судами вирішуються земельні спори щодо
питань володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, розмежування територій
сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно ч.3 ст.158 Земельного кодексу
України органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
питань меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, дотримання громадянами
правил добросусідства, розмежування
меж районів у містах.

Як вбачається із матеріалів справи та
обґрунтовано відзначено судом
апеляційної інстанції, у даному
випадку має місце спір з питань
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян, а
тому вирішення даного спору повинно
було розглядатись в судовому порядку.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, яким керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Зокрема,
відповідно до ч.3 ст. Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оскаржуване рішення вищезазначеним
вимогам не відповідає, приймаючи
оскаржуване рішення орган місцевого
самоврядування вийшов за межі наданих
йому повноважень.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає обґрунтованим рішення
суду апеляційної інстанції про
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного рішення сільської ради.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді