Справа № 826/19351/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод Євроформат»
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.02.2014 у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод Євроформат»
до Київської регіональної митниці
(правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міністерства
доходів і зборів) про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів від 23.07.2013 та картки відмови в
прийнятті митної декларації,-

В С
Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Завод Євроформат» звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Київської
регіональної митниці
(правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міністерства
доходів і зборів) про визнання
протиправним та скасування рішення
Київської регіональної митниці
(правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів) про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/700155/2 від 23.07.2013, визнання
протиправним та скасування картки
відмови Київської регіональної
митниці (правонаступником якої є
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів) в прийнятті митної
декларації № 100270000/2013/204435 від 23.07.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.02.2014 у задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем ТОВ «Завод Євроформат»
(Покупцем) укладено
зовнішньоекономічний контракт № 136 від
02.02.2012 з контрагентом Компанією «S.A. de VERA
«SAVERA», Іспанія (Продавцем) щодо купівлі
товару - «металеві конструкції для
шахти ліфту: притискач з кріпленнями
552(4.8), стикова планка з кріпленнями
Т90/А&В, стикова планка з кріпленнями
Т70/А, стикова планка з кріпленнями Т45/А,
ліфтова направляюча Super Т90/А (5Мt),
ліфтова направляюча Т70/А (5m)». Виробник
S.A. de VERA «SAVERA», торгівельна марка SAVERA,
країна виробництва ES (Іспанія).
Поставка товару відбувалась на
комерційних умовах поставки FСА
відповідно до правил «Інкотермс 2010»
згідно специфікації до контракту.

23.07.2013 позивачем через митного брокера
ТОВ «ВР-ГРУП» подано до митного
оформлення декларацію митної вартості
№ 100270000/2013/204435 та товаросупровідні
документи, що зазначені в гр. 44 такої
декларації.

Митна вартість зазначених товарів за
вказаною ДМВ була заявлена позивачем
за основним методом визначення митної
вартості - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Однак, за результатами розгляду
поданих позивачем до митного
оформлення документів, на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками), відповідачем
було виявлено, що митна вартість
поданого до митного оформлення товару
є заниженою з порівнянням до подібних
товарів.

В результаті такого контролю митним
органом також встановлено, що
документи, надані позивачем на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, а
також містять неточності та
розбіжності.

Зважаючи на таке, відповідно до частини
3 статті 53 МКУ, посадовою особою митного
органу було запропоновано декларанту
надати додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, про що декларант був
повідомлений, та процедура
консультацій проведена.

Однак, зважаючи на ненадання
декларантом на пропозицію митного
органу всіх додатково витребуваних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товарів, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів, з
метою недопущення недоплати
відповідних митних платежів та податку
на додану вартість до Державного
бюджету, з урахуванням наявності
інформації з бази даних цінової
інформації ЄАІС ДМСУ щодо розмитнення
за останні 90 днів, що передували
митному оформленню задекларованого
позивачем товару, за аналогічними
кодами згідно з УКТЗЕД, за ціною, що є
вищою ціни товару, визначеної
позивачем в митній декларації, - було
прийнято оскаржуване рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/700155/2 від 23.07.2013, а також
складено картку відмови в прийнятті
митної декларації № 100270000/2013/204435 від
23.07.2013.

У відповідності до ст. 49, п. 2, п. 5 ст. 52,
частини другої ст. 53, ст. 54 Митного
кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012, ст. 9
Конституції України, п. 2 (а), (b) статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року, пункту 3 Розділу 3 Порядку
роботи посадових осіб митного органу
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом Держмитслужби №
602 від 24.06.2009, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України № 669/16685
від 21.07.2009, Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затверджених наказом Держмитслужби
України № 362 від 13.07.2012 відповідачем
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, на
підставі яких позивачем проводився
розрахунок митної вартості, не містять
всіх даних відповідно до обраного
методу визначення митної вартості,
такі документи містять неточності та
розбіжності, та відповідно не є
достатніми для підтвердження обраного
позивачем методу визначення митної
вартості товару за ціною контракту.

Зокрема, на чому наголосив відповідач
позивачу стосовно наданих ним
документів:

- відповідно до інформації, зазначеної
в специфікації № 7 від 18.06.2013 до
контракту № 136 від 02.02.2012 щодо умов
поставки визначено, що платежі
здійснюються наступним чином - 30% після
підписання специфікації, 70% - перед
відвантаженням. Так, декларантом
надано платіжне доручення в іноземній
валюті № 51 від 22.07.2013. Проте, відповідно
до даних товарно-транспортного
документу СМR № 031599 від 17.07.2013
відвантаження здійснено 17.07.2013,
відповідно до чого можна стверджувати
про порушення позивачем положень
зовнішньоекономічного договору в
частині виконання умов поставок;

- з метою ідентифікації платіжного
доручення з поставкою оцінюваного
товару, митницею було перевірено
інформацію, зазначену в графі
«Призначення платежу», а саме:
зовнішньоекономічний договір та
рахунок-фактура (інвойс), згідно з якими
здійснюється оплата. Проте, в
платіжному дорученні є посилання лише
на контракт, а інформація щодо інвойсу
відсутня. Крім цього, даний документ не
містить відміток банку;

- для підтвердження транспортних
витрат декларантом надано довідку ТОВ
«ДЖІ ЕФ СІ» № 717/13 від 17.07.2013.

Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону
України № 1955-ІV від 01.07.2014 «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» підтвердженням витрат
експедитора є документи (рахунки,
накладні тощо), видані суб'єктами
господарювання, що залучалися до
виконання договору транспортного
експедирування або органами влади.
Крім цього, на підтвердження
транспортних витрат надано
рахунок-фактуру АТ «ДХЛ Інтернешнл
Україна» № ДХ-0001383 від 12.06.2013. Проте, в
товаросупровідних документах відсутня
інформація щодо даного підприємства.

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в митному органі, відповідачем з
декларантом проведено консультації.

Під час консультацій, позивачу
(декларанту), відповідно до вимог
третьої частини ст. 53 МКУ запропоновано
протягом 10 календарних днів надати
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості товару, що
передбачені ст. 53 МКУ, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації та інші (за наявності)
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

Однак, за наслідками зазначеного,
позивачем також не було подано до
митного органу в повному обсязі всіх
додаткових документів на
підтвердження правильності заявленої
митної вартості товару (за ціною
контракту), а саме не було надано:
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, що
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та
інформації біржових організацій про
вартість товару або сировини;
каталогів та специфікацій виробника
товару; бухгалтерських документів, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Надані позивачем основні та додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товару, копії яких
також містяться в матеріалах справи
(зокрема: інвойси, пакувальні листи,
інше) не містять належного перекладу
(надані на мові оригіналу - англійській
мові), що відповідно є порушенням ст. 254
МКУ.

Таким чином, зважаючи на не надання
позивачем на запит митного органу в
повному обсязі всіх належним чином
оформлених додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів згідно декларації
митної вартості № 100270000/2013/204435 від
23.07.2013; відсутність в наданих позивачем
до митного оформлення товару
документах всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості; наявність
в таких документах неточностей та
розбіжностей; а також на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками) - рішенням про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/700155/2 від 23.07.2013 відповідач
відкоригував митну вартість
заявленого позивачем до розмитнення
товару за резервним методом.

Таким чином, при проведенні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару, митним органом
здійснено:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товару з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товару з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірки наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують складову
митної вартості товару.

На підставі п. 1 глави 1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Мінфіну № 598 від 24.05.2012,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 01.06.2012 за № 883/21195, ст. 57, ст. 60 МКУ
методи визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
та за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів не
використовувались у зв'язку з
відсутністю інформації щодо митної
вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, які продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Для використання методу
визначення митної вартості на
основі віднімання вартості у митного
органу була відсутня інформація щодо
ціни одиниці товару, за якою оцінювані
ідентичні чи подібні товари продаються
найбільшою партією на території
України одночасно або у час,
максимально наближений до часу
ввезення, або на найбільш ранню дату
після ввезення товарів, які оцінюються,
але до сплину 90-денного строку.

Метод визначення митної вартості на
основі додавання вартості не був
використаний у зв'язку з тим, що
позивачем не були надані документи на
основі яких можливо застосувати даний
метод: вартості матеріалів та витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів, обсягу прибутку та
загальних витрат, витрат на
завантаження, розвантаження та обробку
оцінюваних товарів, витрат на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну.

Таким чином, митницею був застосований
резервний метод визначення митної
вартості. Митна вартість, визначена
згідно з положеннями цієї статті,
повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях.

Метод 1 (основний) за ціною договору не
був застосований, оскільки позивач
документально не підтвердив заявлену
митну вартість, в зв'язку з чим виникли
застереження стосовно ціни оцінюваних
товарів, а саме:

- неможливість декларанта достовірно
підтвердити задекларовану ним митну
вартість як дійсну вартість товару (п.п.
2 п. 5 ст. 54 МКУ);

- заниження позивачем митної вартості
товарів, у порівнянні з товарами, митне
оформлення яких вже здійснено та
інформація по яким міститься у ціновій
базі даних ЄАІС;

- не надання позивачем на запит митного
органу всіх належним чином оформлених
додаткових документів, що
витребовувалися на підтвердження
заявленої митної вартості товару за
первинною митною декларацією (за ціною
контракту).

За наведених обставин, колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку про те, що прийняте
митним органом оскаржуване рішення про
коригування митної вартості товарів
повністю відповідає вимогам статті 55
МКУ щодо коригування митної вартості
та послідовності застосування методів,
про що зроблена відмітка у Рішенні про
визначення митної вартості.

Отже, згідно наявних у справі доказів
підтверджується наявність фактів, які
вплинули на коригування (визначення)
митної вартості товару, заявленого
позивачем до розмитнення, а відповідно
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про
правомірність прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення та картки
відмови, зважаючи на неподання
позивачем (декларантом) всіх належним
чином оформлених документів
(додаткових документів, витребовуваних
митним органом), на підтвердження
митної вартості товарів, що відповідно
призвело до навмисного заниження
митної вартості задекларованого
товару, та крім того, згідно бази даних
цінової інформації ЄАІС ДМСУ за
останні 90 днів, що передували митному
оформленню задекларованого позивачем
товару, було з'ясовано, що за
аналогічними кодами згідно з УКТЗЕД
було здійснено митне оформлення товару
за ціною, що є вищою ціни товару,
визначеної позивачем в митній
декларації, а отже така ціна навмисно
була занижена позивачем, що призвело до
недоплати відповідних митних платежів
(податку на додану вартість) до
Державного бюджету.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з доводами апелянта про
те, що відповідач мав в наявності всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
Євроформат» залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.02.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.