Справа № П/811/2943/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2014-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2014 року
справа №
П/811/2943/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерагроком-К"до
треті особиДержавного підприємства
"Центр державного земельного кадастру"
в особі Кіровоградської регіональної
філії Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру"
Відділу Держземагенства у Долинському
районі Кіровоградської області
Реєстраційна служба Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області Фермерське
господарство "АСК" Державна інспекція
сільського господарства в
Кіровоградській областіпровизнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтерагроком-К"
звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" в
особі Кіровоградської регіональної
філії Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" та
Відділу Держземагенства у Долинському
районі Кіровоградської області, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору: Реєстраційна
служба Долинського районного
управління юстиції Кіровоградської
області, Фермерське господарство "АСК"
та Державна інспекція сільського
господарства в Кіровоградській
області, в якому з урахуванням
уточнених позивних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" щодо здійснення 26
вересня 2005 року реєстрації договору
оренди земельної ділянки, площею 6,47 га
№194, розташованої на території
Кіровської сільської ради Долинського
району Кіровоградської області,
укладеного між Фермерським
господарством "АСК" та ОСОБА_1 24 серпня
2005 року;

- скасувати у Книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі
запис від 26 вересня 2005 року за №1279 про
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки, площею 6,47 га №194, розташованої
на території Кіровської сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області, укладеного між Фермерським
господарством "АСК" та ОСОБА_1.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року відкрито провадження у справі
№811/2943/14, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду на 20 жовтня 2014 року.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
зазначає, що між ТОВ «Інтерагроком-К»
та ОСОБА_1 10 жовтня 2013 року укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 6,47 га №194, яка останній на праві
приватної власності.

Позивач зазначав, що у липні 2014 року їм
стало відомо про існування договору
оренди земельної ділянки, укладеного у
2005 році між Фермерським господарством
«АСК» та ОСОБА_1 (договір зареєстровано
Дії «Центр ДЗК» 26 вересня 2005 року за
№1279). За вказаним договором ОСОБА_1
передала у строкове платне
користування (на 10 років) належну їй на
праві власності земельну ділянку,
площею 6,47 га №194, яка розташована па
території Кіровської сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області. При ознайомленні з
вищезазначеним договором позивач
дійшов висновку, що він не відповідає
вимогам закону.

Позивач вважав, що оскільки реєстрація
договору оренди між ФГ «АСК» та ОСОБА_1
від 26 вересня 2005 року здійсненна в
порушення вимог Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» вона
має бути скасована.

Відповідачі та треті особи проти
задоволення адміністративного позову
заперечили та зазначили, що спірні дії
не порушують прав позивача, а
відповідачі діяли межах та на підставі,
що передбачені законодавством.

Позивач надав до суду заяву про розгляд
справи без його участі. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі відповідно
до адміністративного позову (а.с.85).

Відповідачі в судове засіданні не
з'явилися подавши до суду заяву про
розгляд справи без їх участі (а.с.88, 90).

Треті особи в судове засіданні не
з'явилися про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином (а.с.41-42, 47).

Відповідно до ч. 6 ст. 175 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Відповідно до ухвали від 20.10.2014 року
подальший розгляд справи проведено у
порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Інтерагроком-К» та ОСОБА_1 10 жовтня 2013
року укладено договір оренди земельної
ділянки площею 6,47 га №194 (а.с.8).

Ділянка розташована на території
Кіровської сільської ради Долинського
району Кіровоградської області та
належить останній на праві приватної
власності згідно Державного акту серія
КР №11 виданого 19 жовтня 2000 року.

Право оренди зареєстровано 28 січня 2014
року державним реєстратором
Реєстраційної служби Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області за №4442168.

У липні 2014 року до Долинського
районного суду Кіровоградської
області з позовом звернулось
Фермерське господарство «АСК» до
ОСОБА_1, ТОВ «Інтерагроком-К», відділу
Держземагснства у Долииському районі
Кіровоградської області, третя особа -
реєстраційна служба Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області про визнання
договору оренди земельної ділянки від
10 жовтня 2013 року недійсним, усунення
перешкод в користуванні шляхом
заборони ТОВ «Інтерагроком-К»
користуватися у будь-який спосіб
земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1,
до припинення дії договору оренди з ФГ
«АСК», а також шляхом заборони ОСОБА_1
розпоряджатися належною їй земельною
ділянкою до припинення дії договору
оренди з ФГ «АСК». ГОВ «Інтерагроком-К».

Судом під час дослідження спірних
правовідносин встановлено, що у 2005 році
між Фермерським господарством «АСК» та
ОСОБА_1 (договір зареєстровано Дії
«Центр ДЗК» 26 вересня 2005 року за №1279)
укладено договір оренди земельної
ділянки (а.с.6).

За вказаним договором ОСОБА_1 передала
у строкове платне користування (на 10
років) належну їй на праві власності
земельну ділянку, площею 6,47 га №194, яка
розташована па території Кіровської
сільської ради Долинського району
Кіровоградської області.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог,
відповідним доводам позивача та
висновкам відповідача, суд зазначає
наступне.

Пунктом 8 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що позивач - це
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

З аналізу вищезазначеної
процесуальної норми суд зазначає, що
завдання адміністративного
судочинства обумовлені головним
обов'язком держави - утвердження і
забезпечення прав і свобод людини
(стаття 3 Конституції України). Правовою
основою для визначення завдань
адміністративного судочинства є
положення:1) частин першої і другої
статті 55 Конституції України про те, що
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом; кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб;2) статті 2 і частини
першої статті 6 Закону України "Про
судоустрій України" від 7 лютого 2002 року
про те, що суд, здійснюючи правосуддя,
на засадах верховенства права
забезпечує захист гарантованих
Конституцією України та законами прав
і свобод людини і громадянина, прав і
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів суспільства і держави. Усім
суб'єктам правовідносин гарантується
захист їх прав, свобод і законних
інтересів незалежним і неупередженим
судом, утвореним відповідно до закону.

Адміністративне судочинство, згідно з
частиною першою зазначеної статті,
спрямоване на захист прав, свобод та
інтересів осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень (органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень).

Суд звертає увагу на те, що у
вищезазначеній статті та інших
положеннях КАСУ йдеться про захист не
будь-якого інтересу, а тільки
правового, або інакше - легітимного,
тобто законного інтересу.

Права, свободи та інтереси, які
захищають адміністративні суди, можуть
бути різноманітними (від
конституційних до цивільних). Тому при
визначенні об'єкту захисту в
адміністративному судочинстві не
можна обмежуватися категорією
"суб'єктивні публічні права". Важливо,
щоб порушення прав, свобод та інтересів
(публічних чи цивільних) відбулося у
публічно-правових відносинах та
виходило від суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій.

У переважній більшості випадків захист
прав, свобод та інтересів осіб є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Предметом даного спору є вимога
позивача визнати недійсною первинну та
вторинну реєстрацію договорів оренди
земельних ділянок укладених між
громадянами, які є власниками
земельних ділянок, що розташовані на
території Кіровської сільської ради,
Долинського району, Кіровоградської
області та третьою особою, визнати дію
даних договорів припиненими, скасувати
реєстрацію.

Підставами поданого позову є, як
стверджує позивач порушене його право
у вигляді протиправної реєстрації у 2005
році договору оренди укладеного між
Фермерським господарством «АСК» та
ОСОБА_1 (договір зареєстровано Дії
«Центр ДЗК» 26 вересня 2005 року за №1279,
тобто дана земельна ділянка вже
незаконно зареєстрована в 2005 році.

Реалізуючі передбачене ст. 64
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до адміністративного суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частиною 5 п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" встановлено, що
відповідно до статей 215 та 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Отже, виходячи із наведених приписів,
позивач, звертаючись до суду із даним
позовом та вимагаючи скасувати у книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі запис від 26
вересня 2005 року №1279 договору оренди
земельної ділянки укладеного між
Фермерським господарством «АСК» та
ОСОБА_1, Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" щодо
здійснення 26 вересня 2005 року
реєстрації договору оренди земельної
ділянки, площею 6,47 га №194, не будучи
стороною за цим договором, зобов'язаний
довести, яким чином оспорювані ним дії
та договір порушують (зачіпають) його
права та законні інтереси, а суд, в свою
чергу, перевірити доводи та докази,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
і в залежності від встановленого
вирішити питання про наявність чи
відсутність підстав для правового
захисту позивача.

Однак, звертаючись до суду із даним
позовом, позивач всупереч наведених
вище вимог, не наводить в чому полягає
порушення його прав та законних
інтересів, для захисту яких він
звернувся до суду, а лише стверджує про
те, що відповідачами вчинені незаконні
дії які порушують його права та право
громадянина, яка є власником земельної
ділянки, що розташовані на території
Кіровської сільської ради Долинського
району Кіровоградської області та
уклала в 2005 році договір оренди.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 р. № 6-зп
«Щодо офіційного тлумачення частини
другої статті 55 Конституції України та
статті 248-2 Цивільного процесуального
кодексу України» частину другу ст. 55
Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що умовою для звернення особи до суду з
позовом щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Досліджуючи правовідносини у справі,
суд встановив, що Фермерське
господарство «АСК» та ОСОБА_1.з яким
укладено договір оренди до суду про
визнання недійсним зазначений договір
або скасування їх реєстрації не
зверталися.

ТОВ "Інтерагроком-К" не є стороною
даного договору. Фермерське
господарство «АСК» на виконання
укладеного договору оренди землі в 2005
року здійснює орендну плату (а.с.72-84).

Суд звертає увагу, що неодмінним
елементом правовідносин є їх зміст,
тобто суб'єктивне право особи та її
юридичний обов'язок. Відтак, судовому
захисту підлягає суб'єктивне право
особи, яке порушується у конкретних
правовідносинах. А правильніше - те, яке
особа вважає порушеним, тому що
встановлювати, порушене це право чи ні,
слід суду.

Порушення прав, свобод та інтересів
особи наявне тоді, коли сталися зміни
стану суб'єктивних прав та обов'язків
особи, чого у ТОВ "Інтерагроком-К" не
відбувалося.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 6 березня
2008 року №2 визначено, що під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

Встановлення невідповідності
діяльності суб'єкта владних
повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності може
бути підставою для задоволення
адміністративного позову, однак лише
за умови, що встановлено порушення
прав, свобод та інтересів позивача.
Якщо ж права, свободи та інтереси
позивача не були порушені, суд повинен
відмовити у задоволенні позову.

Виходячи з наведених норм права та
встановлених по справі дійсних
обставин, суд не вбачає порушеного
права, свобод та інтересів позивача.
Натомість суд приходить до висновку, що
доводи та мотиви позивача ґрунтуються
не на вимогах законодавства України.

Крім того, суд зазначає, як вже
встановлено право користування
земельною ділянкою станом на момент
укладення позивачем договору оренди
вже було зареєстроване за третьою
особою по справі - Фермерським
господарством "АСК", припиненим не було,
що законодавчо виключає можливість
реєстрації такого права за іншою
особою, зокрема, за Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інтерагроком-К".

Натомість, всупереч цьому, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Долинського РУЮ
проведено державну реєстрацію права
оренди земельної ділянки за ТОВ
"Інтерагроком-К", що є порушенням прав
Фермерського господарства "АСК".

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, Кіровоградський
окружний адміністративний суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Інтерагроком-К "
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інтерагроком-К" -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Р.В. Жук