Справа № 2а-5184/11/0308
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року

Справа № 9104/151735/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги Луцької
міської ради та прокуратури міста
Луцька на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 вересня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської
ради про визнання нечинним та
скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Луцької міської ради в якому просила
визнати нечинним та скасувати рішення
відповідача № 7/4 від 23.03.2011 року «Про
протест прокурора міста Луцька від
26.10.2010 року № 6723 на рішення міської ради
від 18.08.2010 року № 65/43».

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 27 вересня
2011 року позовні вимоги задоволено,
Визнати нечинним та скасовано рішення
Луцької міської ради № 7/4 від 23.03.2011
року «Про протест прокурора міста
Луцька від 26.10.2010 року № 6723 на рішення
міської ради від 18.08.2010 року № 65/43».

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції прокуратура
міста Луцька та Луцька міська рада
оскаржили його в апеляційному порядку,
вважають, що суд не з'ясував повно і
всебічно обставин справи, а постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Луцька міська рада в апеляційній
скарзі зазначає, що суд неправомірно
скасував рішення Луцької міської ради
№ 7/4 від 23.03.2011р. з тих підстав, що
Луцькою міською радою пропущений
встановлений ст. 22 Закону України «Про
прокуратуру» строк для реагування на
протест прокурора.

Луцька міська рада, як орган місцевого
самоврядування відповідно до положень
ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст.
25, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» має право
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підставою для скасування Луцькою
міською радою свого рішення № 65/43 від
18.08.2010р. «Про надання земельної ділянки
на умовах оренди гр. ОСОБА_2 для
реконструкції з добудовою торгового
павільйону на АДРЕСА_1» є не стільки
протест прокуратури м. Луцька, від
26.10.2010р., а сам факт виявлення Луцького
міською радою допущеного раніше
порушення чинного законодавства.
Луцька міська рада виявивши порушення
чинного законодавства при прийнятті
рішення № 65/43 від 18.08.2010р. відреагувала
у спосіб, передбачений чинним
законодавством - скасувала своє
рішення.

Відповідно до вимог ст. 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки шляхом
укладення договору оренди земельної
ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених ч. 2
та 3 ст. 134 Земельного кодексу.

На момент прийняття Луцькою міською
радою рішення № 65/43 від 18.08.2010р. у ОСОБА_2
перебував на праві власності бляшаний
торговий павільйон (кіоск) площею 12,8
кв.м., для обслуговування якого раніше
Луцькою міською радою була надана в
користування земельна ділянка площею
0,0036 га. На момент звернення ОСОБА_2 до
Луцької міської ради з проханням
виділити їй земельну ділянку площею
0,0021 га. (ділянку, яка є суміжною з тією,
що була виділена раніше для
обслуговування кіоску), та момент
прийняття Луцькою міською радою
рішення №65/43 від 18.08.2010р., на цій
земельній ділянці не було жодного
квадратного метра нерухомості, яка б
належала ОСОБА_2 на праві власності.
Відсутність нерухомого майна, яке
належало ОСОБА_2 на праві власності на
земельній ділянці площею 0,0021 га.
унеможливлює її передачу в
користування ОСОБА_2 без проведення
конкурсу, оскільки будь-які інші
підстави у неї теж відсутні.

Натомість, прийняття рішення № 65/43 від
18.08.2010р., яким виділено ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,0021 га. без проведення
конкурсу, було порушенням імперативної
вимоги ст. 124 Земельного кодексу
України. Виявлення порушення чинного
законодавства (ст. 124 Земельного
кодексу України) при прийнятті Луцькою
міською радою рішення № 65/43 від 18.08.2010р.
і слугувало підставою внесення
прокурором міста Луцька протесту на
вказане рішення та в подальшому його
скасування.

Протест прокурора міста Луцька на
рішення № 65/43 від 18.08.2010р. було внесено
Луцькій міській раді, тобто у
відповідності до ст.. 21 Закону України
«Про прокуратуру» до органу який
прийняв опротестоване рішення. Згідно
до витягу з протоколу від 23.03.2011 року
вбачається, що було підтримано протест
прокурора переважною більшістю
депутатів від загального складу ради.

Таким чином процедура прийняття
рішення визначена ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
Луцькою міською радою не була порушена
та оскаржуване рішення прийнято в
межах повноважень визначених ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Суд безпідставно послався як на
підставу задоволення позовних вимог на
ст. 22 Закону України «Про прокуратуру»,
оскільки ця стаття містить вимоги щодо
припису, а у даному випадку мав місце
протест прокурора. Строк, встановлений
у ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру» не має характеру
присікального і виправлення Луцькою
міською радою допущеної
невідповідності закону після його
спливу не тягне недійсності прийнятих
рішень.

Суд безпідставно прийшов до висновку
щодо того, що у ОСОБА_2 були підстави для
отримання земельної ділянки площею
0,0021га. в користування без проведення
конкурсу відповідно до ч. 2 і 3 ст. 134
Земельного кодексу України.

Суд помилково вважає, що на земельній
ділянці площею 0,0021 га, яка була надана
ОСОБА_2 згідно рішення Луцької міської
ради № 65/43 від 18.08.2010р. на момент
прийняття зазначеного рішення
знаходилося нерухоме майно, яке
належить ОСОБА_2 на праві власності. І
саме наявність нерухомого майна на
земельній ділянці, що передається в
оренду є тією підставою, яка дозволяє
здійснювати передачу земельної
ділянки в користування без проведення
конкурсу. В підтвердження цього
висновку суд посилається на такі
документи: договір оренди земельної
ділянки від 14 вересня 2010р.; рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради № 596-6 від 16.09.2010р., яким надано
дозвіл на проектування реконструкції
торгового павільйону; дозвіл на
виконання будівельних робіт від
17.12.2010р. №649; витяг «Про державну
реєстрацію прав» серії ССУ № 401146, дата
прийняття рішення про реєстрацію
15.02.2011р.

Однак, усі вищеперераховані документи
датовані числами значно пізнішими від
дня прийняття Луцькою міською радою
рішення № 65/43 від 18.08.2010р. і не є
доказами того, що на момент прийняття
Луцькою міською радою рішення № 65/43 від
18.08.2010р. на земельній ділянці, яка
передавалася в оренду було нерухоме
майно, що належало ОСОБА_2 на праві
власності.

Суд помилково прийшов до висновку про
неможливість скасування органом
місцевого самоврядування своїх раніше
прийнятих рішень. Оскільки, відповідно
до Рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) від 16.04.2009 р.
В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 19,
статті 144 Конституції України, статті 25,
частин першої, десятої статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(з наступними змінами) стосовно права
органу місцевого самоврядування
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни
необхідно розуміти так, що орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Прокуратура міста Луцька в апеляційній
скарзі навела доводи аналогічні за
змістом та по суті доводам викладеним у
апеляційній скарзі Луцької міської
ради.

Враховуючи вище вказане просять
скасувати постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 вересня 2011р. та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Луцької міської ради №60/81 від
26 травня 2010 року надано громадянці
ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції з добудовою
торгового павільйону на АДРЕСА_1
загальною площею 0,0042 га. за рахунок
земель житлової та громадської
забудови, не наданих у власність чи
користування, при виконанні умов,
визначених власником землі або
землекористувачем, державним
інспектором по використанню і охороні
земель міста та іншими державними
виконавчими органами при погодженні
місця розташування об'єкта згідно з
додатком. Відповідно до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_2 для реконструкції з
добудовою торгового павільйону
виготовленого КП «Луцькмістобуд» з
метою використання відведеної
земельної ділянки є реконструкція з
добудовою торгового павільйону.
Проектом передбачено відвести ОСОБА_2
на умовах оренди земельну ділянку
площею 0,0042 га для реконструкції з
добудовою торгового павільйону по
АДРЕСА_1 за рахунок земель міста, не
наданих у власність чи користування.
Остаточна площа земельної ділянки буде
визначена після перенесення її в
натурі. Відповідно до висновку про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_1 від 17.06.2010 року управління
держкомзему у м. Луцьку Волинської
області погодило проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_2 та вважає можливим відвести на
умовах оренди для реконструкції з
добудовою торгового павільйону
земельну ділянку загальною площею 0,0042
га. 18 серпня 2010 року рішенням Луцької
міської ради №65/43 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянці ОСОБА_2 для
реконструкції з добудовою торгового
павільйону на АДРЕСА_1 загальною'
площею 0,0023 га; припинено підприємцю
ОСОБА_3 право користування земельною
ділянкою на АДРЕСА_1 загальною площею
0,0036 га. та надано громадянці ОСОБА_2 на
умовах оренди на 5 років земельної
ділянка загальною площею 0,0057 га на
АДРЕСА_1 (/кадастровий номер 110880035) для
реконструкції з добудовою торгового
павільйону. 14 вересня 2010 року було
зареєстровано договір оренди
земельної ділянки площею 0,0057 га по
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та
Луцькою міською радою 09.09.2011 року.
Рішенням виконавчого комітету Луцької
міської ради № 596-6 від 16.09.2010 року
надано дозвіл ОСОБА_2 на проектування
реконструкції торгового павільйону на
АДРЕСА_1.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що відповідно до ст. 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу. Передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.
Підставою для укладення договору
оренди може бути цивільно-правовий
договір про відчуження права оренди.

Згідно ст. 134 Земельного кодексу
України земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах.) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі
розташування на земельних ділянках
об'єктів нерухомого майна (будівель,
споруд), що перебувають у власності
фізичних або юридичних осіб. Земельні
торги не проводяться при наданні
(передачі) земельних ділянок
громадянам у випадках, передбачених
статтями 34, 36 та 123 цього Кодексу, а
також передачі земель загального
користування садівницькому товариству
та дачному кооперативу.

26 жовтня 2010 року прокуратурою м. Луцька
внесено протест на рішення Луцької
міської ради №65/43 від 18.08.2010 року в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції з добудовою
торгового павільйону на АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0021 га та надання її у
користування ОСОБА_2 на умовах оренди
строком на 5 років за рахунок земель
житлової і громадської забудови.

При цьому судом враховано, що
відповідно до ст. 20 Закону У/країни «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право вносити подання або протест на
рішення місцевих Рад залежно від
характеру порушень звертатись до суду
з заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру» протест на акт, що
суперечить закону, приноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу. У такому ж порядку приноситься
протест на незаконні рішення чи дії
посадової особи. У протесті прокурор
ставить питання про скасування акта
або приведення його у відповідність з
законом, а також припинення незаконної
дії посадової особи, поновлення
порушеного права. Протест прокурора
зупиняє дію опротестованого акта і
підлягає обов'язковому розгляду
відповідним органом або посадовою
особою у десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору. У разі відхилення протесту
або ухилення від його розгляду
прокурор може звернутися з заявою до
суду про визнання акта незаконним.
Заяву до суду може бути подано протягом
п'ятнадцяти днів з моменту одержання
повідомлення про відхилення протесту
або закінчений передбаченого законом
строку для його розгляду. Подача такої
заяви зупиняє дію правового акта. При
цьому колегія суддів вважає, що
зазначення судом першої інстанції ст. 22
вказаного Закону є явною опискою,
оскільки викладено зміст статті 21.

Відповідно до ст.. 39 ч. 12 Регламенту
Луцької міської ради VI скликання, ст. 39
ч. 6 Регламенту Луцької міської ради V
скликання в ході розгляду проекту
рішень міської ради переголосування
пропозицій, зауважень та самого
проекту допускається не більше двох
разів і здійснюється на сесії Ради
після проведення нового обговорення,
яке може бути проведено за скороченою
процедурою. В разі неприйняття рішення
після повторного обговорення
відповідно питання без голосування
знімається з розгляду.

Судом у даній спірній ситуації
з'ясовано, що на розгляд чергової 68
сесії Луцької міської ради п'ятого
скликання 03.11.2010 року було внесено
проект рішення «Про протест прокурора
міста Луцька від 26.10.2010 року № 6723 на
рішення Луцької міської ради від 18.08.2010
№ 65/43 «Про надання земельної ділянки на
умовах оренди гр.. ОСОБА_2 для
реконструкції з добудовою торгового
павільйону на АДРЕСА_1». Після
обговорення, дане питання п'ять разів
ставилось на голосування за наслідками
якого рішення прийнято не було.

Відповідно з урахуванням вимог Закону
України «Про прокуратуру» прокурор м.
Луцька звернувся в Волинський окружний
адміністративний суд з позовом про
скасування рішення Луцької міської
ради №65/43 від 18 серпня 2010 року №65/43 «Про
надання земельної ділянки на умовах
оренди ОСОБА_2 для реконструкції з
добудовою торгового павільйону на
АДРЕСА_1. 14 грудня 2010 року Волинським
окружним адміністративним судом на
підставі клопотання прокуратури м,
Луцька даний адміністративний позов
було залишено без розгляду. Після
чого ОСОБА_2, у зв'язку з залишенням вище
зазначеного адміністративного позову
без розгляду, на основі дозвільних
документів та на підставі погодженого
проекту реконструкції торгового
павільйону на АДРЕСА_1 отримала в
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області дозвіл на виконання
будівельних робіт від 17.12.2010 року №649 та
відповідно на підставі цього дозволу
приступила на орендованій земельній
ділянці до будівельних робіт по
спорудженню торгового павільйону
згідно проекту.

Відповідно до витягу «Про державну
реєстрацію прав» серії ССУ № 401146 та
витягу «З реєстру прав власності на
нерухоме майно» серії ССУ № 401147 ОСОБА_2
на праві приватної власності належить
об'єкт незавершеного будівництва,
торговий павільйон, який знаходиться в
м. Луцьку по АДРЕСА_1, дата прийняття
рішення про реєстрацію 15.02.2011 року.

Оскаржуваним рішенням Луцької міської
ради № 7/4 від 23.03.2011 року було
підтримано вище згаданий протест
прокурора від 26.10.2010 року № 6723 та
скасовано рішення міської ради від
18.08.2010 року № 65/43 « Про надання
земельної ділянки на умовах оренди гр.
ОСОБА_2 для реконструкції з добудовою
торгового павільйону на АДРЕСА_1» в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції з добудовою
торгового павільйону на АДРЕСА_1
загальною площею 0,0021 га та надання її у
користування гр. ОСОБА_2 на умовах
оренди строком на 5 років за рахунок
земель житлової та громадської
забудови.

З урахуванням вище наведеного, суд
першої інстанції правильно вважав, що
зазначене рішення Луцької міської ради
№ 7/4 від 23.03.2011 року прийнято з
порушенням строків передбачених ст. 21
Закону України «Про прокуратуру», бо
проект рішення був винесений на
обговорення сесії Луцької міської ради
VI скликання лише 23.03.2011 року, через п'ять
місяців після внесення даного
протесту, а крім того, даний проект вже
виносився на обговорення чергової 68
сесії Луцької міської ради п'ятого
скликання 03.11.2010 року та в зв'язку з
неприйняттям рішення сесією по даному
питанню прокурор м. Луцька 25.11.2010 року
подавав до Волинського окружного суду
адміністративний позов про визнання
нечинним та скасування
опротестованого рішення Луцької
міської ради № 65/43 від 18.08.2010 року «Про
надання земельної ділянки на умовах
оренди громадянці ОСОБА_2 для
реконструкції з добудовою торгового
павільйону на АДРЕСА_1», який 08.12.2010 року
прокурором було відкликано.

Суд першої інстанції підставно
відхилив посилання відповідача
Луцької міської ради на той факт, що на
момент прийняття рішення Луцькою
міською радою № 65/43 від 18.08.2010 року «Про
надання земельної ділянки на умовах
оренди громадянці ОСОБА_2 для
реконструкції з добудовою торгового
павільйону на АДРЕСА_1» у власності
ОСОБА_2 перебував торговий павільйон
загальною площею 12,8 кв.м. та у
користуванні земельна ділянка площею
0,0036 га, яка і є необхідною для
обслуговування торгового павільйону, а
земельна ділянка площею 0,0021 га була
вільною від забудови і підлягала
передачі в оренду на підставі
результатів конкурсу так як частиною 2
статті 134 Земельного кодексу України не
передбачено якого саме розміру мають
бути об'єкти нерухомого майна
(будівель, споруд), що перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.

Також колегія суддів погоджується з
доводами суду першої інстанції про те,
що твердження представника Луцької
міської ради про можливість скасування
органом місцевого самоврядування
своїх раніше прийнятих рішень не
заслуговує на увагу, оскільки останнє
вирване із контексту Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частик першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) від 16,04.2009 р.
В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 19,
статті 144 Конституції України, статті 25,
частин першої, десятої статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(з наступними змінами) стосовно права
органу місцевого самоврядування
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни
необхідно розуміти так, що орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України оскільки в тому ж рішенні
Конституційний суд зазначає, що в
Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність. Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами. Таким чином, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
гарантією стабільності суспільних
відносин між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжують у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становите не було
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

На підставі наведеного суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає номрам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Луцької міської ради
та прокуратури міста Луцька - залишити
без задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 вересня 2011 року по справі
№ 2а-5184/11/0308- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

І.В. Глушко