Справа № 148/1965/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/1965/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Береговий
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Гонтарук В. М.

судді: Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
18 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

28 липня 2011 року позивач в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 звернулася до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
неправомірними; зобов'язання зробити
перерахунок та виплату пенсію позивачу
в зв'язку із втратою годувальника у
відповідності до ст. 49, 50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
і виплачувати її щомісячно, починаючи з
25 січня 2011 року по день припинення
такого права з урахуванням раніше
виплачених сум із розрахунку 50% пенсії,
встановленої Законом для потерпілих
внаслідок аварії на ЧАЕС I категорії
інваліда I групи із розрахунку
державної пенсії не менше 10
мінімальних пенсій за віком і
додаткової пенсії - 100 % мінімальної
пенсії за віком; зобов'язати зробити
перерахунок та виплатити ОСОБА_3
компенсацію в разі втрати годувальника
згідно ст. 52 Закону України ''Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи'' з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної за правилами, передбаченими
частиною першою статті 28 Закону
України ''Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування'', із 25
січня 2011 року по день припинення такого
права з урахуванням реальної
мінімальної пенсії згідно Закону
України ''Про державний бюджет України
на 2011 рік'' від 23 грудня 2010 року № 2857
''Про встановлення прожиткового
мінімуму та мінімальної заробітньої
плати'' № 1646-УI, "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-XII за різницею раніш
виплачених сум, нараховуючи її
відповідно до збільшення прожиткового
мінімуму і мінімальної пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду від 18 вересня 2013 року позов
задоволено: зобов'язано відповідача
перерахувати та виплатити позивачу не
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 основної пенсії по втраті
годувальника - батька, потерпілого від
наслідків аварії на ЧАЕС I категорії та
інваліда І групи в розмірі 50% від 10
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та виплачувати її
щомісяця, з урахуванням раніше
виплачених грошових сум, стягнувши
заборгованість за минулий час,
починаючи з 18 липня 2011 року по 22 липня
2011 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Судом прийняті усі
відповідні міри для їх повідомлення.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
являється дружиною померлого
громадянина із числа потерпілих першої
категорії, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, що
підтверджено посвідченням НОМЕР_1,
виданим Вінницькою ОДА. Також згідно
довідки МСЕК серії 10 ААА №524667 її
чоловік ОСОБА_4 являвся інвалідом І
групи, у зв'язку із захворюванням,
викликаним впливом аварії на ЧАЕС.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Пенсію на
сина ОСОБА_4 по втраті годувальника
позивачка отримує з 18 липня 2011 року.

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
постраждалих першої категорії, що є
інвалідами 1 групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Ч. 4 ст. 54 вказаного Закону встановлено,
що в усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів 1 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком.

Відповідач відмовив позивачу
виплачувати державну та додаткову
пенсію у розмірах визначених ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
посилаючись на те, що йому повинна
виплачуватись державна та додаткова
пенсія у розмірі, визначеному
Постановами Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року та № 654 від
16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановами Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008 року
та № 654 від 16.07.2008 року відмова
відповідача є неправомірною щодо
виплати державної та додаткової пенсії
в меншому розмірі ніж це передбачено
ст.ст. 50, 54 зазначеного Закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу пенсії,
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Проте, судова колегія звертає увагу на
те, що суд першої інстанції помилково
зобов'язав відповідача, починаючи з
23.07.2011 року, виплату пенсії проводити на
підставі Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та Закону
України "Про державний бюджет України
на 2012 рік", з врахуванням постанови
Кабінету Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", прийняту 06.07.2011
року, оскільки це суперечить вимогам
чинного законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком
чинного правового регулювання та не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин, тому
резолютивну частину рішення суду
першої інстанції в цій частині слід
змінити.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право змінити постанову
суду з підстав: правильне по суті
вирішення справи чи питання, але з
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права;
вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 18 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 5 резолютивної частини постанови
Тульчинського районного суду
Вінницької області виключити.

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
18 вересня 2013 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.