Справа № 826/8147/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2014 року № 826/8147/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Клименчук Н.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доВідділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м.
Києвіпро зобов'язання вчинити
діїНа підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
Суд розглядає справу у письмовому
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
про зобов'язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем в рамках виконавчого
провадження оголошено в розшук
транспортний засіб, що переданий
позивачу на відповідальне зберігання,
оскільки на час звернення із даним
позовом автомобіль розшукано та
передано на відповідальне зберігання
позивачу, просить суд скасувати
постанову про розшук майна боржника.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва відкрито провадження по
справі та призначено о судового
В судове засідання позивач та
представник відповідача не з'явились,
однак подали до суду письмові заяви про
розгляд справи за їх відсутності, у
зв'язку із чим та у відповідності до
вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд перейшов до розгляду справи в
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
На виконанні відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
знаходиться виконавче провадження №
20390405 з виконання виконавчого напису
№2587 виданого 28.04.201о року п/н КМНО про
звернення стягнення на легковий
автомобіль марки VOLVO XC 90, 2006 року
випуску, днз:НОМЕР_1 який належить
В рамках вказаного виконавчого
провадження державним виконавцем ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві
27.07.2012року винесено постанову, якою
оголошено розшук майна боржника та
накладено арешт на вищевказаний
транспортний засіб з забороною на його
Відповідно до акту опису й арешту майна
від 05.02.2013 року, державним виконавцем
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві Проц В. С. описано
автомобіль марки VOLVO XC 90, 2006 року
випуску, днз: НОМЕР_1. Арештований
автомобіль передано на відповідальне
зберігання представнику торгуючої
організації ПП «Нива-В.Ш.» Казанцеву
Олегу Львовичу (зареєстрований в
АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2).
В зв'язку з неналежним зберіганням
вищезазначеного майна представником
торгуючої організації ПП «Нива-В.Ш.»,
згідно Акту опису й арешту майна від
17.04.2014 року, описане майно передано на
зберігання ОСОБА_1, та 18.04.2014р. складено
Акт прийому-передачі майна.
З метою зменшення витрат на розшук
майна боржника які передбачені ч.3 ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження», а також у зв'язку із
необхідністю переміщення автомобіля
до нового місця-зберігання, позивач
вважає доцільним припинити дію
винесеної постанови від 12.09.2012 року про
розшук майна боржника оскільки
автомобіль VOLVO XC 90, 2006 року випуску,
днз:НОМЕР_1 передано йому на
відповідальне зберігання згідно Акту
опису й арешту майна від 17.04.2014 року.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до переконання про підставність
позовних вимог виходячи з наступних
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Виконання рішення суду
здійснюється органом державної
виконавчої служби у порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати 7 днів та попереджає
боржника про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з пред'явленням цього
виконавчого документа.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що
невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про
виконавче провадження», майно, на яке
накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в частині восьмій статті 57
цього Закону, передається на
зберігання боржникові або іншим особам
(далі - зберігач), призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису.
Копія акта опису майна видається
боржнику, стягувачу, а в разі якщо
обов'язок зберігання майна покладено
на іншу особу, - також зберігачу.

Статтею 40 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі відсутності відомостей про
місце проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи, а також дитини за виконавчими
документам про відібрання дитини
державний виконавець звертається до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника або дитини. У разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

Розшук боржника - фізичної особи,
дитини, розшук транспортних засобів
боржника здійснюють органи внутрішніх
справ, а розшук боржника - юридичної
особи та іншого майна боржника
організовує державний виконавець.
Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Витрати органів внутрішніх справ,
пов'язані з розшуком боржника -
фізичної особи, дитини за виконавчими
документами про відібрання дитини або
транспортних засобів боржника,
стягуються з боржника за ухвалою суду.
Витрати, пов'язані з організацією
розшуку боржника - юридичної особи або
іншого майна боржника, стягуються з
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Незвернення державного виконавця до
суду у випадках, передбачених частиною
першою цієї статті, а також інші дії та
бездіяльність державного виконавця,
пов'язані з розшуком боржника або його
майна, можуть бути оскаржені у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що обов'язковою передумовою винесення
постанови про розшук майна боржника, є
відсутність у державного виконавця
відомостей про місце знаходження майна
боржника на яке звернено стягнення.

Судом встановлено, що дійсно, на час
винесення постанови від 27.07.2012року,
якою оголошено розшук майна боржника
та накладено арешт на транспортний
засіб з забороною на його відчуження,
відповідачу не було відомо місце
знаходження майна боржника. Разом з
тим, на час звернення до суду із даним
позов таке майно розшукано та передано
на відповідальне зберігання позивачу,
що підтверджується як актами опису й
арешту майна від 05.02.2013 року та від
17.04.2014 року, так і копією Акту
прийому-передачі майна ОСОБА_1 від
18.04.2014р.

Враховуючи наведені обставини на час
звернення позивача із даним позовом
дійсно відсутні підстави для
перебування майна боржника, а саме
легкового автомобіля марки VOLVO XC 90, 2006
року випуску, днз:НОМЕР_1 у розшуку, а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 70, 71, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
припинити розшук автомобіля VOLVO XC 90, 2006
року випуску, днз:НОМЕР_1 що належить
ОСОБА_2 який оголошеного в розшук
постановами ВДВС Голосіївського РУЮ у
м. Києві №839/3 від 26.05.2010 року та « 240/17 від
12.09.2012року, шляхом винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст.185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.М. Клименчук