Справа № 817/2098/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2098/14

10 листопада 2014 року 18год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дорошенко Н.О. за
участю секретаря судового засідання
Рибачок С.С. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представники Смоляр І.А.,
ОСОБА_17,

відповідача-1: представник ОСОБА_3,

відповідача-2: представник не з'явився,

третьої особи позивача-1: ОСОБА_4,

третьої особи позивача-2,3: представник
не з'явився,

третьої особи позивача-4,5: представник
ОСОБА_17,

третьої особи відповідача-5: ОСОБА_5,

третьої особи відповідача-1,2,3,4,5:
представник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Олександрійська сільська рада
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача ОСОБА_8, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_10, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_11 до Управління
Держземагентства у Рівненському
районі Рівненської області, Державного
кадастрового реєстратора ОСОБА_12
Управління Держземагентства у
Рівненському районі Рівненської
області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_13,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_14, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_15,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_16, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_5
про визнання протиправними дій з
проведення державної реєстрації
земельних ділянок, скасування
державної реєстрації земельних
ділянок, зобов'язання внести дані до
державного земельного кадастру, -

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулась з
адміністративним позовом
Олександрійська сільська рада до
Управління Держземагентства у
Рівненському районі Рівненської
області, Державного кадастрового
реєстратора ОСОБА_12 Управління
Держземагентства у Рівненському
районі Рівненської області про
визнання протиправними дій державного
кадастрового реєстратора щодо
проведення 03.07.2014 державної реєстрації
земельних ділянок з кадастровими
номерами :06:031:0209, :06:031:0210,
:06:031:0211, :06:031:0212, :08:032:0797;
скасування державної реєстрації від
03.07.2014 земельних ділянок з кадастровими
номерами :06:031:0209, :06:031:0210,
:06:031:0211, :06:031:0212, :08:032:0797;
зобов'язання Управління
Держземагентства у Рівненському
районі Рівненської області внести дані
про скасування державної реєстрації
від 03.07.2014 земельних ділянок з
кадастровими номерами :06:031:0209,
:06:031:0210, :06:031:0211, :06:031:0212,
:08:032:0797 до Державного земельного
кадастру України.

В обгрунтування позову, з метою захисту
інтересів територіальної громади,
позивач покликається на ч.3 ст.24 Закону
України "Про державний земельний
кадастр", якою передбачено, що державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою особи, якій за
рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки при її передачі у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи. Вказує, що при
реєстрації у державного кадастрового
реєстратора ОСОБА_12 не було рішень
органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_13,
ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16 Зазначає, що
абз.3 п.7 ст.118 Земельного кодексу
України передбачає умови розроблення
проектів землеустрою, однак жодним
чином їх державної реєстрації. Крім
цього, зауважує, що 04.06.2014 сільський
голова Смоляр І.А. під час виїзного
прийому громадян першим заступником
Рівненської ОДА проінформував
начальника управління
Держземагентства у Рівненському
районі про те, що земельні ділянки, які
бажають відвести ОСОБА_5, ОСОБА_13,
ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16, рішенням сесії
виділені іншим особам.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали адміністративний
позов з наведених у ньому підстав та
просили задовольнити в повному обсязі.
Також пояснили, що земельні ділянки,
зареєстровані державним кадастровим
реєстратором на підставі проектів
землеустрою, розроблених на замовлення
громадян ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_15,
ОСОБА_14, ОСОБА_16, рішеннями
Олександрійської сільської ради
виділено громадянам ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_4

Відповідач-1 Управління
Держземагентства у Рівненському
районі Рівненської області
адміністративний позов не визнав з
підстав, наведених в письмовому
запереченні (а.с.38-43т.1). Представник
відповідача-1 в судовому засіданні
пояснив, що Управлінням
Держземагентства у Рівненському
районі здійснювався необхідний
контроль при погодженні проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_13,
ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16 Так, на
клопотання ППФ "Абрис" від 20.06.2014 №№
264-268 щодо надання висновків про
погодження проектів землеустрою,
Управлінням Держземагентства у
Рівненському районі листом від 23.06.2014 №
08-33-03/1471 надіслано відмову та матеріали
повернуто на доопрацювання.

При перевірці документацій із
землеустрою Управлінням
Держземагентства у Рівненському
районі встановлений факт відсутності
рішень Олександрійської сільської
ради про надання дозволу громадянам на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.

Зазначене допускається згідно з
принципом "мовчазної згоди" абзацом 3
пункту 7 статті 118 Земельного кодексу
України, а також узгоджується з судовою
практикою Верховного Суду України
(постанова від 10.12.2013 № 21358а13).

Управлінням Держземагентства у
Рівненському районі листом від 10.06.2014 №
08-33-03/1348 доведено до відома
Олександрійської сільської ради про
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам за умови відсутності
рішень сільської ради про надання
відповідного дозволу.

На повторні клопотання ППФ "Абрис" від
26.06.2014 за №№ 271-275 щодо надання висновку
про погодження проектів землеустрою
Управлінням Держземагентства у
Рівненському районі за наслідками
перевірки документацій із землеустрою
встановлено, що вони розроблені у
відповідності до вимог законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документацій із землеустрою,
містобудівної документації.

В документах із землеустрою наявні
клопотання громадян до
Олександрійської сільської ради від
01.04.2014 за вх. №№ 132-136 стосовно надання
їм дозволу на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність, а також
повідомлення ними місцевої ради про
розробку зазначеного проекту від 05.05.2014
за вх. №№17-21 з прикладеним договором на
виконання робіт відповідно до вимог
абз.3 п.7 ст.118 Земельного кодексу
України.

Управлінням Держземагентства у
Рівненському районі надані висновки
про погодження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_15,
ОСОБА_14, ОСОБА_16 від 01.07.2014 за №№144-148,
які є чинними, ніким не оскаржені.
Погодження зазначених проектів
землеустрою представник відповідача-1
вважає правомірним.

Також представник відповідача-1
зазначив, що державним кадастровим
реєстратором ОСОБА_12 державну
реєстрацію земельних ділянок на
підставі погодженої в установленому
порядку документації із землеустрою
було проведено у відповідності до
приписів статті 24 Закону України "Про
Державний земельний кадастр", пунктів
107, 112, 113 Порядку ведення Державного
земельного кадастру. Визначені законом
підстави для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельних
ділянок були відсутніми.

Крім цього, представник відповідача-1
зауважив, що відповідно до пункту 114
Порядку ведення Державного земельного
кадастру державна реєстрація
земельної ділянки скасовується
державним кадастровим реєстратором,
який здійснює таку реєстрацію, лише у
випадках:

поділу чи об'єднання земельних ділянок
- на підставі заяви про державну
реєстрацію земельних ділянок, які
утворились в результаті такого поділу
чи об'єднання;

коли протягом одного року з дня
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки речове право на неї
не зареєстроване з вини заявника, - на
підставі даних про те, що протягом
одного року державному кадастровому
реєстраторові органом державної
реєстрації прав не надано відповідної
інформації в порядку інформаційного
обміну.

З наведених підстав представник
відповідача-1 просив в задоволенні
адміністративного позов відмовити
повністю.

Відповідач-2 Державний кадастровий
реєстратор ОСОБА_12 Управління
Держземагентства у Рівненському
районі подала суду клопотання про
розгляд адміністративної справи без її
участі, в якому просила в задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі (а.с.136 т.1). Заперечення проти
адміністративного позову
відповідачем-2 не подано.

Суд не визнавав обов'язковою участь
відповідача-2 в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд
вважає можливим вирішити справу за
відсутності відповідача-2 на підставі
наявних доказів.

Судом залучені до участі в справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача громадяни: ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. Треті
особи на стороні позивача та їх
представник в судовому засіданні
вказали на обгрунтованість
адміністративного позову з підстав,
аналогічних наведеним позивачем, та
підтвердили надання їм дозволу на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
відповідними рішеннями
Олександрійської сільської ради.

Судом залучені до участі в справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача громадяни: ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5. Треті
особи на стороні відповідача та їх
представник в судовому засіданні проти
адміністративного позову заперечили з
підстав, аналогічних наведеним
відповідачем-1, вказали на відсутність
рішень Олександрійської сільської
ради про надання дозволу на
розроблення проектної документації
третім особам на стороні позивача та
заперечили накладання земельних
ділянок третіх осіб відповідача на
інші земельні ділянки.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третіх осіб, представників
третіх осіб, встановивши фактичні
обставини справи, перевіривши їх
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх у сукупності,
відповідно до вимог закону, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення частково. Суд
виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують, крім передбачених в
Основному Законі України, й інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 34 частини першої
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" N 280/97-ВР від
21.05.1997, зі змінами та доповненнями,
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин відповідно до
закону.

Конституційний Суд України в Рішенні N
10-рп/2010 від 01.04.2010 (справа за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України) зазначив, що системний аналіз
положень Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (частини
першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та
інших) свідчить, що органи місцевого
самоврядування при вирішенні питань
місцевого значення, віднесених
Конституцією України та законами
України до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як
суб'єкти владних повноважень органи
місцевого самоврядування вирішують в
межах закону питання в галузі
земельних відносин.

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г"
статті 12 Земельного кодексу N 2768-III від
25.10.2001, зі змінами та доповненнями, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

Статтею 78 Земельного кодексу України
встановлено, що право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Земля в Україні може перебувати у
приватній, комунальній та державній
власності.

Відповідно до ч.1 ст.79 Земельного
кодексу України земельна ділянка - це
частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Згідно зі статтею 79-1 Земельного
кодексу України формування земельної
ділянки полягає у визначенні земельної
ділянки як об'єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок
із земель державної та комунальної
власності;

шляхом поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних
ділянок державної чи комунальної
власності за проектами землеустрою
щодо впорядкування територій
населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Формування
земельних ділянок (крім випадків,
визначених у частинах шостій - сьомій
цієї статті) здійснюється за проектами
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом
поділу та об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок, які
перебувають у власності або
користуванні, без зміни їх цільового
призначення здійснюються за технічною
документацією із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж
сформованої земельної ділянки до її
державної реєстрації здійснюється за
документацією із землеустрою, яка
стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок за їх фактичним
використанням у зв'язку з неможливістю
виявлення дійсних меж, формування
нових земельних ділянок не
здійснюється, а зміни до відомостей про
межі земельних ділянок вносяться до
Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частин земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на
земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі.

Державна реєстрація прав суборенди,
сервітуту, які поширюються на частину
земельної ділянки, здійснюється після
внесення відомостей про таку частину
до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.80 Земельного
кодексу України суб'єктами права
власності на землю є територіальні
громади, які реалізують це право
безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування, - на землі
комунальної власності.

Статтею 81 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки, зокрема, на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності (п."б"
ч.1).

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону (частина
перша).

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування (частина друга).

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі, зокрема, одержання земельних
ділянок із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом (частина третя пункт "в").

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання
(частина четверта).

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
регламентований статтею 118 Земельного
кодексу України, якою встановлено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею (частина
шоста).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін
(частина сьома).

Законом № 366-VII від 02.07.2013 частину сьому
статті 118 доповнено абзацом третім,
згідно з яким у разі якщо у місячний
строк з дня реєстрації клопотання
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, не надав дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або
мотивовану відмову у його наданні, то
особа, зацікавлена в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу (частина восьма).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність (частина
дев'ята).

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду (частина
десята).

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому порядку
(частина одинадцята).

Системний аналіз наведених вище норм
Земельного кодексу України дає
підстави для висновку, що рішення про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та про надання її у власність
приймають органи, визначені в статті 118
цього Кодексу. Їхня бездіяльність не
перешкоджає процесу відведення
земельної ділянки, оскільки здійснення
замовлення на виготовлення проектної
документації можливе без отримання
дозволу на її виготовлення. Надання
земельної ділянки або відмова у її
наданні здійснюється виключно
органами, визначеними у статті 118
Кодексу. Рішення, дію або бездіяльність
цих органів щодо надання земельних
ділянок може бути оскаржено до суду.

Зазначена правова позиція
підтверджується постановою колегії
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України від 10.12.2013 № 21-358а13

Суд встановив, що 12.03.2014 відповідно до
статті 118 Земельного кодексу України
громадяни ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_13,
ОСОБА_15 звернулися з клопотаннями до
Олександрійської сільської ради про
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки безоплатно у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в с. Пухова
Олександрійської сільської ради
(а.с.79,81,83,85 т.2).

Рішенням Олександрійської сільської
ради № 777 від 31.03.2014 громадянам згідно з
додатком 1, у тому числі третім особам
на стороні відповідача, вирішено
дозволи на виготовлення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок не надавати (а.с.78 т.2).

01.04.2014 громадяни ОСОБА_16, ОСОБА_14,
ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_5 відповідно до
статті 118 Земельного кодексу України
повторно звернулися з клопотаннями до
Олександрійської сільської ради про
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки безоплатно у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в с. Пухова
Олександрійської сільської ради
(а.с.54,56,58,61,63 т.1).

Впродовж встановленого ч.7 ст.118
Земельного кодексу України строку
Олександрійська сільська рада
клопотання третіх осіб на стороні
відповідача від 01.04.2014 не розглянула,
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні - не надала. Зазначені
обставини підтвердив представник
позивача в судовому засіданні,
покликаючись на ст.8 Закону України "Про
звернення громадян" (а.с.29-30 т.2),
відповідно до якої не розглядаються
повторні звернення одним і тим же
органом від одного й того ж громадянина
з одного і того ж питання, якщо перше
вирішено по суті.

Наведені підстави нерозгляду
клопотань про надання дозволу на
розробку проектів землеустрою не
можуть бути визнані обгрунтованими,
позаяк чинне законодавство не обмежує
громадян в праві неодноразового
звернення до відповідних органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування з зазначених питань.

Суд встановив, що треті особи на
стороні відповідача ОСОБА_16, ОСОБА_14,
ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_5 скористались
наданим абз.3 ч.7 ст.118 Земельного
кодексу України правом замовити
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки без
надання дозволу органу місцевого
самоврядування.

Так, 05.05.2014 треті особи на стороні
відповідача ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_13,
ОСОБА_15, ОСОБА_5 звернулися з заявами до
Приватного підприємства фірма "Абрис"
про розроблення проектів землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
безоплатно у власність для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
території Олександрійської сільської
ради (а.с.34,196 т.2, а.с.5,41,77 т.3), про що
письмово повідомили Олександрійську
сільську раду 05.05.2014. До письмових
повідомлень було додано договори на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
(а.с.55,57,59,61-64,239-243 т.1). Зазначені
обставини сторонами та третіми особами
не заперечуються.

Приватним підприємством-фірма "Абрис",
у відповідності до завдань на
виконання робіт, на підставі укладених
договорів, розроблено проекти
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку
гр.ОСОБА_5 (а.с.31-53 т.2), гр.ОСОБА_16 (а.с.192-227
т.2), гр.ОСОБА_14 (а.с.1-35 т.3), гр.ОСОБА_13
(а.с.37-72 т.3), гр.ОСОБА_15 (а.с.73-109 т.3). В усіх
досліджених судом проектах
землеустрою вміщені довідки
Управління Держземагентства у
Рівненському районі з державної
статистичної звітності (за даними
форми № 6-зем), якими стверджується що
відповідні земельні ділянки
розташовані на території
Олександрійської сільської ради та
відносяться до земель комунальної
власності.

Приватне підприємство-фірма "Абрис"
20.06.2014 звернулося до Управління
Держземагентства у Рівненському
районі щодо надання висновків про
погодження вищевказаних проектів
землеустрою (а.с.45-49 т.1).

Управління Держземагентства у
Рівненському районі 23.06.2014 листом за №
08-33-03/1471 проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність громадянам ОСОБА_16, ОСОБА_14,
ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_5 повернули для
ППФ "Абрис" на доопрацювання з тих
підстав, що за інформацією
Олександрійської сільської ради на
черговій сесії від 14.05.2014 вирішено
зазначеним громадянам дозвіл на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок не
надавати; в той же час на дані земельні
ділянки надані дозволи на розроблення
проектів землеустрою іншим громадянам
(а.с.50-51 т.1).

26.06.2014 Приватне підприємство-фірма
"Абрис" повторно звернулося до
Управління Держземагентства у
Рівненському районі про надання
висновків про погодження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність громадянам ОСОБА_16,
ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_5 (а.с.65-69
т.1).

01.07.2014 Управлінням Держземагентства у
Рівненському районі складено висновки
про погодження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність громадянам ОСОБА_16, ОСОБА_14,
ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_5 для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) на території
Олександрійської сільської ради
(а.с.70-74 т.1).

Суд встановив, що державним
кадастровим реєстратором ОСОБА_12
Управління Держземагентства у
Рівненському районі 03.07.2014 на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, розроблених ППФ
"Абрис" за замовленням третіх осіб на
стороні відповідача, здійснено
державну реєстрацію земельних
ділянок з присвоєнням кадастрових
номерів :06:031:0209, :06:031:0210,
:06:031:0211, :06:031:0212, :08:032:0797.
Зазначені обставини підтверджуються
витягами з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку,
наданими державним кадастровим
реєстратором ОСОБА_12 на заяви:

гр.ОСОБА_13 - від 03.07.2014 номер витягу
НВ-014 (а.с.7-8 т.1),

гр.ОСОБА_14 - від 03.07.2014 номер витягу
НВ-014 (а.с.10-11 т.1),

гр.ОСОБА_15 - від 03.07.2014 номер витягу
НВ-014 (а.с.13-14 т.1),

гр.ОСОБА_16 - від 03.07.2014 номер витягу
НВ-014 (а.с.17-17 т.1),

гр.ОСОБА_5 - від 03.07.2014 номер витягу
НВ-014 (а.с.19-20 т.1).

Крім цього, суд встановив, що
відповідно до витягу з рішення
Олександрійської сільської ради № 817
від 25.05.2010, витягу з рішення
Олександрійської сільської ради № 582
від 26.07.2012, яким внесено зміни в рішення
ради № 817 від 25.05.2010, надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для гр.ОСОБА_4 (а.с.146,147 т.1).

Витягами з рішення Олександрійської
сільської ради № 570 від 25.05.2012
стверджується надання дозволу на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_9 (а.с.138-139,142-143,144-145 т.1).

Рішенням Олександрійської сільської
ради № 814 від 07.07.2014 надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_10 (а.с.140-141 т.1).

В ході судового розгляду
адміністративної справи представник
позивача не надав витребуваних судом
оригіналів рішень Олександрійської
сільської ради № 817 від 25.05.2010, № 582 від
26.07.2012, № 570 від 25.05.2012, покликаючись на
вилучення таких рішень
правоохоронними органами та їх
подальшу втрату, у зв'язку з чим
Олександрійська сільська рада
неодноразово зверталась зі скаргами
до органів міліції та прокуратури
(а.с.2-5 т.2).

Суд встановив, що ППФ "Геопростір" на
замовлення гр.ОСОБА_4 від 06.07.2012
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність (а.с.54-71 т.2). В пояснювальній
записці до проекту землеустрою
міститься покликання як на підставу
його розроблення на рішення
Олександрійської сільської ради № 817
від 25.05.2010 та № 582 від 26.07.2012 (а.с.55 т.2).

Дослідженням каталогів координат
поворотних точок меж земельної ділянки
встановлено співпадання відповідних
координат меж земельних ділянок в
проектах відведення, розроблених за
замовленням гр. ОСОБА_4 (а.с.71 т.2) та гр.
ОСОБА_5 (а.с.20. т.1). Дослідженням
викопіювання з генерального плану с.
Олександрія встановлено, що земельна
ділянка площею 0,1635 га, на яку рішеннями
Олександрійської сільської ради №817
від 25.05.2010 та № 582 від 26.07.2012 надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою для гр.ОСОБА_4 (а.с.58 т.2),
співпадає з земельною ділянкою,
позначеною на відповідному
викопіюванні, яке міститься в проекті
землеустрою гр.ОСОБА_5 (а.с.43 т.2).

Відділом містобудування, архітектури
та будівництва Рівненської районної
державної адміністрації 01.09.2014 № 8
повідомлено гр.ОСОБА_4 за розглядом
заяви про підготовку висновку та
погодження проекту землеустрою, що на
вказану в проекті земельну ділянку
погоджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_5 (а.с.72 т.2).

За таких обставин суд встановив, що
проекти землеустрою за замовленнями
громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розроблені
на одну й ту ж земельну ділянку, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі під кадастровим номером
:08:032:0797.

Також суд встановив, що за замовленням
гр. ОСОБА_8 від 01.11.2012 (а.с.248 т.1) Приватним
підприємством "Рівненський інженерний
центр" було розроблено проект із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, дослідженням
матеріалів якого встановлено, що
відомості, зазначені в каталозі
координат зовнішньої межі земельної
ділянки гр.ОСОБА_8 (а.с.112 т.2) співпадають
з відповідними координатами меж
земельної ділянки гр.ОСОБА_16 (а.с.217 т.2).
Дослідженням викопіювання з
генерального плану с.Пухова
Рівненського району встановлено, що
земельна ділянка площею 0,1064 га, на яку
рішенням Олександрійської сільської
ради №570 від 25.05.2012 надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою для
гр.ОСОБА_8 (а.с.109 т.2), співпадає з
земельною ділянкою, позначеною на
відповідному викопіюванні, яке
міститься в проекті землеустрою
гр.ОСОБА_16 (а.с.214 т.2).

За таких обставин суд встановив, що
проекти землеустрою за замовленнями
громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_16 розроблені
на одну й ту ж земельну ділянку, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі під кадастровим номером
:06:031:0212.

Управління Держземагентства у
Рівненському районі листом від 01.08.2014 №
08-33-03/1839 повідомлено ПП "Рівненський
інженерний центр науково-інноваційних
технологій", що відповідно до даних
Державного земельного кадастру
земельна ділянка площею 0,1064 га, яка
планується до відведення гр.ОСОБА_8
згідно представленого на погодження
проекту землеустрою, знаходиться в
межах іншої земельної ділянки, що
сформована та зареєстрована у
відповідності до Порядку ведення
Державного земельного кадастру (а.с.114
т.2).

Крім цього, дослідженням викопіювання
з генерального плану населеного пункту
с.Пухова Рівненського району
встановлено, що:

земельна ділянка № 116 площею 0,1092 га, на
яку рішенням Олександрійської
сільської ради № 570 від 25.05.2012 надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою для гр.ОСОБА_11 (а.с.143 т.1),
співпадає з земельною ділянкою,
позначеною на відповідному
викопіюванні, яке міститься в проекті
землеустрою гр.ОСОБА_13 (а.с.58 т.3), яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі під кадастровим номером
:06:031:0211;

земельна ділянка № 115 площею 0,1092 га, на
яку рішенням Олександрійської
сільської ради № 570 від 25.05.2012 надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою для гр.ОСОБА_9 (а.с.139 т.1),
співпадає з земельною ділянкою,
позначеною на відповідному
викопіюванні, яке міститься в проекті
землеустрою гр.ОСОБА_15 (а.с.95 т.3), яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі під кадастровим номером
:06:031:0210;

земельна ділянка орієнтовною площею 0,12
га, на яку рішенням Олександрійської
сільської ради № 814 від 07.07.2014 надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою для гр.ОСОБА_10 (а.с.141 т.1),
співпадає з земельною ділянкою,
позначеною на відповідному
викопіюванні, яке міститься в проекті
землеустрою гр.ОСОБА_14 (а.с.9 т.3), яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі під кадастровим номером
:06:031:0209.

Оцінюючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини справи,
суд враховує, що правові, економічні та
організаційні основи діяльності у
сфері Державного земельного кадастру
установлені Законом України "Про
Державний земельний кадастр" N3613-VI від
07.07.2011, зі змінами (далі Закон N3613-VI).

Статтею 1 Закону N3613-VI визначено, що
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.
Державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

В статті 3 Закону N3613-VI закріплено
основні принципи, на яких базується
Державний земельний кадастр, зокрема,
принципи єдності методології ведення
Державного земельного кадастру;
об'єктивності, достовірності та
повноти відомостей у Державному
земельному кадастрі; внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру виключно на підставі та
відповідно до цього Закону.

Загальні засади ведення Державного
земельного кадастру визначені в статті
5 Закону N3613-VI, відповідно до якої
ведення Державного земельного
кадастру здійснюється шляхом:
створення відповідної державної
геодезичної та картографічної основи,
яка визначається та надається
відповідно до цього Закону; внесення
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру; внесення змін до
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру; оброблення та
систематизації відомостей про об'єкти
Державного земельного кадастру.

Порядок ведення Державного земельного
кадастру визначається Кабінетом
Міністрів України відповідно до вимог
цього Закону.

Державний земельний кадастр є
державною власністю.

Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями здійснюється
виключно на підставі та відповідно до
цього Закону. Забороняється вимагати
для внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями надання документів
та здійснення дій, прямо не
передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 6 Закону N3613-VI
ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечуються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

Держателем Державного земельного
кадастру є центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Адміністратором Державного земельного
кадастру є державне підприємство, що
належить до сфери управління
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, і здійснює заходи
із створення та супроводження
програмного забезпечення Державного
земельного кадастру, відповідає за
технічне і технологічне забезпечення,
збереження та захист відомостей, що
містяться у Державному земельному
кадастрі.

Повноваження органів, що здійснюють
ведення Державного земельного
кадастру, закріплені в статті 7 Закону
N3613-VI, відповідно до якої до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин,
належать: нормативно-правове
забезпечення у сфері Державного
земельного кадастру; здійснення інших
повноважень згідно з цим Законом.

До повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
належать, зокрема:

ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру;

погодження надання висновків за
результатами проведення державної
експертизи програм і проектів з питань
ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру, матеріалів і
документації Державного земельного
кадастру;

здійснення підготовки
земельно-кадастрової документації;

внесення до Державного земельного
кадастру та надання відомостей про
землі, розташовані у межах державного
кордону України, територій Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва
та Севастополя, районів, сіл, селищ,
міст;

здійснення державної реєстрації
земельних ділянок, обмежень у їх
використанні;

ведення поземельних книг та надання
витягів із Державного земельного
кадастру про земельні ділянки;

організація здійснення на відповідній
території робіт із землеустрою та
оцінки земель, що проводяться з метою
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру;

створення документів Державного
земельного кадастру;

участь у погодженні матеріалів і
документації Державного земельного
кадастру та в установленому порядку
надання відповідних висновків;

організація взаємодії з органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, міжнародними
організаціями з питань ведення
Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 9 Закону N3613-VI
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин (частина перша).

Державний кадастровий реєстратор:

здійснює реєстрацію заяв про внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, надання таких відомостей;

перевіряє відповідність поданих
документів вимогам законодавства;

формує поземельні книги на земельні
ділянки, вносить записи до них,
забезпечує зберігання таких книг;

здійснює внесення відомостей до
Державного земельного кадастру або
надає відмову у їх внесенні;

присвоює кадастрові номери земельним
ділянкам;

надає відомості з Державного
земельного кадастру та відмову у їх
наданні;

здійснює виправлення помилок у
Державному земельному кадастрі;

передає органам державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
відомості про земельні ділянки
(частина четверта).

Державний кадастровий реєстратор має
доступ до всіх відомостей Державного
земельного кадастру, самостійно
приймає рішення про внесення
відомостей до нього, надання таких
відомостей, про відмову у здійсненні
таких дій (частина шоста).

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян чи їх
об'єднань у діяльність Державного
кадастрового реєстратора, пов'язану із
здійсненням державної реєстрації
земельних ділянок, забороняється
(частина сьома).

Державна реєстрація земельних ділянок,
обмежень у їх використанні, ведення
поземельних книг, внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про земельні ділянки
здійснюються Державними кадастровими
реєстраторами, які здійснюють свою
діяльність за місцем розташування
земельної ділянки (район, місто
республіканського значення Автономної
Республіки Крим, місто обласного
значення) (частина восьма).

Відповідно до статті 15 Закону N3613-VI до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять
інформацію про її власників
(користувачів), зазначену в частині
другій статті 30 цього Закону,
зареєстровані речові права відповідно
до даних Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 16 Закону N3613-VI
земельній ділянці, відомості про яку
внесені до Державного земельного
кадастру, присвоюється кадастровий
номер. Кадастровий номер земельної
ділянки є її ідентифікатором у
Державному земельному кадастрі.
Кадастровий номер скасовується лише у
разі скасування державної реєстрації
земельної ділянки.

Статтею 20 Закону N3613-VI встановлено, що
відомості Державного земельного
кадастру є офіційними. Внесення до
Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру є обов'язковим.

Відповідно до статті 24 Закону N3613-VI
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється при її формуванні шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
ділянку (частина перша).

Державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється за місцем їх розташування
відповідним Державним кадастровим
реєстратором центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин
(частина друга).

Державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування надано дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
формування земельної ділянки при
передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності (у
разі поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок) або
уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування (у разі
формування земельних ділянок
відповідно державної чи комунальної
власності) (частина третя).

Для державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки у формі електронного
документа.

Заява з доданими документами надається
заявником особисто чи уповноваженою
ним особою або надсилається поштою
цінним листом з описом вкладення та
повідомленням про вручення (частина
четверта).

Державний кадастровий реєстратор, який
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви:

перевіряє відповідність документів
вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації (частина п'ята).

Підставою для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки є:

розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів,
передбачених частиною четвертою цієї
статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів
вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки,
яку передбачається зареєструвати,
іншої земельної ділянки або її частини
(частина шоста).

На підтвердження державної реєстрації
земельної ділянки заявнику безоплатно
видається витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку. Витяг містить всі відомості
про земельну ділянку, внесені до
Поземельної книги. Складовою частиною
витягу є кадастровий план земельної
ділянки (частина восьма).

При здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки їй присвоюється
кадастровий номер (частина дев'ята).

Державна реєстрація земельної ділянки
скасовується Державним кадастровим
реєстратором, який здійснює таку
реєстрацію, у разі:

поділу чи об'єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки речове право на неї
не зареєстровано з вини заявника
(частина десята).

Процедура та вимоги щодо ведення
Державного земельного кадастру
визначені Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
N 1051 від 17.10.2012, зі змінами та
доповненнями (далі Порядок).

Відповідно до пункту 107 Порядку
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється під час її формування за
результатами складення документації
із землеустрою після її погодження у
встановленому порядку та до прийняття
рішення про її затвердження органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування (у разі, коли згідно із
законом така документація підлягає
затвердженню таким органом) шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку відповідно до пунктів
49-54 цього Порядку.

Пунктом 109 Порядку встановлено, що
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за заявою:

1) особи, якій за рішенням органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування надано дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
формування земельної ділянки у разі її
передачі у власність чи користування
із земель державної чи комунальної
власності, або уповноваженої нею особи;

2) власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності (у
разі поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок) або
уповноваженої ними особи;

3) органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування (у разі
формування земельних ділянок
відповідно державної чи комунальної
власності).

Таким чином, чинне законодавство
України, яким регламентовано ведення
Державного земельного кадастру та
порядок державної реєстрації
земельної ділянки, однозначно
встановлює умови державної реєстрації
земельної ділянки та внесення
відповідних відомостей до Державного
земельного кадастру за заявочним
принципом, а саме за заявою особи, якій
за рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки у разі її передачі у власність
чи користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі
про постійне користування земельними
ділянками вказав, що із конституційних
принципів рівності і справедливості
випливає вимога визначеності, ясності
і недвозначності правової норми,
оскільки інше не може забезпечити її
однакове застосування, не виключає
необмеженості трактування у
правозастосовній практиці і неминуче
призводить до сваволі (абзац другий
підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної
частини).

Абзац третій, яким доповнено частину
сьому статті 118 Земельного кодексу
України згідно з Законом № 366-VII від
02.07.2013, надає особі, зацікавленій в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, право
замовити розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки без надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в разі не
надання у встановлений строк такого
дозволу або мотивованої відмови у його
наданні відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування.

Разом з тим, зазначена норма Земельного
кодексу України не регламентує ведення
Державного земельного кадастру та
порядку державної реєстрації
земельної ділянки державним
кадастровим реєстратором.

При цьому слід зазначити, що у зв'язку з
внесенням Законом № 366-VII від 02.07.2013 змін
до Земельного кодексу України, зміни до
Закону N3613-VI та до постанови Кабінету
Міністрів України № 1051 від 17.10.2012
внесені не були.

За таких обставин суд вважає, що на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення судом адміністративного
спору чинне законодавство України не
передбачає можливості державної
реєстрації земельної ділянки при
відсутності заяви особи, якій за
рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою.

Відтак, документи, які були подані для
державної реєстрації земельних
ділянок на підставі проектів
землеустрою, розроблених за заявами
третіх осіб на стороні відповідача, не
відповідають вимогам закону, оскільки
відсутні заяви осіб, яким рішенням
органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування надано
дозвіл на розроблення документації із
землеустрою, а тому у державного
кадастрового реєстратора були
наявними підстави для відмови в
державній реєстрації відповідно до ч.5
ст.24 Закону N3613-VI (невідповідність
поданих документів вимогам
законодавства).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, за
результатами судового розгляду
адміністративної справи суд дійшов
висновку, що здійснивши державну
реєстрацію земельних ділянок за
відсутності заяви особи, якій рішенням
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, державний
кадастровий реєстратор ОСОБА_12
Управління Держземагентства у
Рівненському районі порушив
встановлену законом процедуру
державної реєстрації земельних
ділянок, тобто діяв неправомірно.
Внаслідок проведення державної
реєстрації земельних ділянок всупереч
установленому порядку порушено права
та законні інтереси територіальної
громади в особі Олександрійської
сільської ради як власника земель
комунальної власності на території
сільської ради, які підлягають до
судового захисту шляхом скасування
державної реєстрації відповідних
земельних ділянок. Доводи представника
відповідача-1 та третіх осіб на стороні
відповідача не спростовують
зазначених висновків суду. Відтак,
позовні вимоги в обумовленій частині
підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання Управління
Держземагентства у Рівненському
районі внести дані про скасування
державної реєстрації земельних
ділянок до Державного земельного
кадастру, суд враховує наступне.

Як зазначено вище по тексту судової
постанови, згідно зі статтею 9 Закону
N3613-VI внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор,
зокрема, здійснює внесення відомостей
до Державного земельного кадастру або
надає відмову у їх внесенні.

Державний кадастровий реєстратор має
доступ до всіх відомостей Державного
земельного кадастру, самостійно
приймає рішення про внесення
відомостей до нього, надання таких
відомостей, про відмову у здійсненні
таких дій.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян чи їх
об'єднань у діяльність Державного
кадастрового реєстратора, пов'язану із
здійсненням державної реєстрації
земельних ділянок, забороняється.

Таким чином, при проведенні державної
реєстрації земельної ділянки
державний кадастровий реєстратор
відповідно до встановленого законом
порядку рішення про внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру або відмову у здійсненні
таких дій приймає на власний
адміністративний розсуд, тобто має
певні дискреційні повноваження.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під
дискреційними повноваженнями
розуміються повноваження, які
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим з даних обставин.

Суд не може підміняти собою чи
перебирати на себе функції суб'єктів
владних повноважень у сфері
адміністративного управління.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в захисті прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства.

З огляду на наведене, позовна вимога
про зобов'язання Управління
Держземагентства у Рівненському
внести відповідні відомості до
Державного земельного кадастру не
грунтується на законі, виходить за межі
завдань адміністративного
судочинства, а тому до задоволення не
підлягає.

За встановлених обставин
адміністративний позов підлягає до
задоволення частково. Відповідно до
статті 94 КАС України судові витрати суд
присуджує на користь позивача
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного
кадастрового реєстратора ОСОБА_12
Управління Держземагентства у
Рівненському районі Рівненської
області щодо проведення державної
реєстрації від 03.07.2014 земельних ділянок
з кадастровими номерами :06:031:0209,
:06:031:0210, :06:031:0211, :06:031:0212,
:08:032:0797.

Скасувати державну реєстрацію від
03.07.2014 земельних ділянок з кадастровими
номерами :06:031:0209, :06:031:0210,
:06:031:0211, :06:031:0212, :08:032:0797.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача
Олександрійська сільська рада із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 48,72

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.