Справа № 826/15621/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 року №
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Латея" до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
14 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Латея» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач) в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від 12
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 22 жовтня 2014 року.
У судовому засіданні 22 жовтня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
На підставі направлення від 15
серпня 2014 року № 2480/22-01, № 2481/22-01 та
наказу від 15 серпня 2014 року № 2144,
згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Латея» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
період з 01 квітня 2011 року по 31 квітня 2014
року, за результатом якої складено акт
перевірки від 29 серпня 2014 року №
400/1-22-01/32043349.
Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення:
- пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198,
пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201
Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість що підлягає
грн., в тому числі: за вересень 2013 року -
листопада 2013 року - 2471,00 грн.;
- пункту 138.2 статті 138, підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України в результаті чого
занижено податок на прибуток за 2013 рік
Заперечення Товариства з
обмеженою відповідальністю «Латея»
від 05 вересня 2014 року залишені без
задоволення, висновки акту перевірки
від 29 серпня 2014 року № 400/1-22-01/32043349 - без
змін (копія листа Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
додана до матеріалів справи).
Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 12 вересня 2014 року №
позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 26221,25 грн., в тому числі:
за основним платежем - 18577,00 грн., за
штрафними санкціями - 7644,25 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 12
вересня 2014 року №
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 24442,50 грн., в
тому числі: за основним платежем - 19554,00
грн., за штрафними санкціями - 4888,50 грн.

Таким чином, позивач не погоджується з
висновками Акта перевірки та
прийнятими на його підставі податковим
повідомленням - рішенням й мотивує
позовні вимоги тим, що відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«Транслогистика» (), ТОВ
«Ладготрейд» (),
ТОВ «Камфод Естейт» ().

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 29 серпня 2014 року №
400/1-22-01/32043349.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Транслогистика»
(), ТОВ
«Ладготрейд» (), ТОВ
«Камфод Естейт» (),
обставини використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності позивача, встановити
спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Матеріали справи свідчать, що 05 вересня
2014 року між ТОВ «Латея» (Покупець) та
ТОВ «Транслогистика» (Постачальник)
укладено Договір купівлі-продажу №
200509, за умовами якого Постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим Договором передати у
власність Покупця нержавіючий
металопрокат, а Покупець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, прийняти й
оплатити його.

Аналогічний за змістом договір купівлі
- продажу № 2709 укладений 27 вересня 2014
року між ТОВ «Латея» (Покупець) та ТОВ
«Ладготрейд» (Постачальник).

Відповідно до умов вищезазначених
Договорів Постачальник зобов'язаний -
передати Покупцеві названий в пункті 1.1
договору товар із сертифікатом якості.
Покупець зобов'язаний прийняти товари
від Продавця і здійснити його оплату в
строки й порядку, передбачені цим
договором. Здача-приймання товару
проводиться уповноваженими
представниками Покупця і
Постачальника на складі Покупця за
адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії 2.

На підтвердження реальності
вищезазначених договорів, позивачем
надано копії податкових та видаткових
накладних, рахунків - фактур,
товарно-транспортних накладних.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні виписки по
особовому рахунку.

Також, судом встановлено, що 02 вересня
2013 року та 01 жовтня 2013 року між
позивачем (Замовник) та ТОВ «Камфод
Естейт» (Виконавець) укладено Договори
про надання
інформаційно-консультативних послуг №
020913 та № 011013, за умовами яких Замовник в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, дає завдання Виконавцеві та
зобов'язується оплатити його послуги, а
Виконавець зобов'язується відповідно
ДО завдання здійснити
інформаційно-консультаційне
обслуговування персоналу Замовника із
фінансових та економічно-правових
питань, пов'язаних з виробничою
діяльністю Замовника, саме:
організація трудової та комерційної
діяльності на підприємстві.

Пунктами 3 вищезазначених Договорів
встановлено, що плата за надання
консультаційної послуг складає 17100,00
грн. та 10200,00 грн.

Відповідно до пунктів 5 на
підтвердження факту надання
Виконавцем Заявнику
інформаційно-консультаційних послуг
відповідно за цим Договором
складається відповідний акт в строк 30
вересня 2013 року та до 31 жовтня 2013 року
відповідно.

На підтвердження вищезазначених
Договорів позивачем надано копії
податкових накладних, актів
інформаційно-консультаційних послуг.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні виписки по
особовому рахунку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
перевіряємий період в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Транслогистика» (), ТОВ
«Ладготрейд» (), ТОВ
«Камфод Естейт» (), у
зв'язку з придбанням послуг та товарів.

Суд звертає увагу, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит
з податку на додану вартість виникає в
результаті придбання товарів і послуг
з метою використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податку, підстави для формування даних
податкового обліку - відсутні.

На підтвердження подальшої реалізації
придбаного у ТОВ «Транслогистика» () та ТОВ «Ладготрейд» () товару (нержавіючий
металопрокат) позивачем надано копії
рахунків-фактур, видаткових накладних,
довіреностей, що виписані
контрагентами-покупцями у зв'язку з
придбанням товару у ТОВ «Латея».

Також, матеріали справи містять копії
податкових накладних виписаних
позивачем на адресу контрагентів -
покупців у зв'язку з придбанням товару.

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів на підтвердження того,
що саме придбаний у ТОВ
«Транслогистика» () та
ТОВ «Ладготрейд» ()
товар був реалізований контрагентам -
покупцям позивача.

Судом встановлено, що відповідно до
умов Договорів, укладених між
позивачем та ТОВ «Транслогистика» () та ТОВ «Ладготрейд» () Постачальник зобов'язаний
- передати Покупцеві названий в пунктах
1.1 договору товар із сертифікатом
якості.

Суд наголошує, що копій сертифікатів не
долучено до матеріалів справи та не
надано оригінали для ознайомлення у
судовому засіданні, хоча ухвалою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 жовтня 2014 року
витребувано зазначені документи.

Наявні у матеріалах справи податкові
накладні не містять інформації про
посаду, прізвище та ініціали особи, яка
їх підписала, або іншої інформації, що
дала б змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарських операції та наявність у
неї відповідних повноважень, а відтак в
силу наведених вище правових норм такі
документи не є належно оформленими
первинними документами для
підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ.

Надані копії товарно-транспортні
накладні, на підставі яких
здійснювалося транспонування
матеріальних цінностей, не містять
підписів водіїв та відповідальних за
відпуск товарів осіб, а також відбиток
штампів служби охорони підприємств,
які здійснювали їх відвантаження,
відсутні на них дати та час виїзду
транспортних засобів з території цих
підприємств.

Щодо отриманих від ТОВ «Камфод Естейт»
інформаційно-консультативних послуг
суд зазначає, що із вказаних вище
документів суд не вбачає, що придбані у
ТОВ «Камфод Естейд»
інформаційно-консультативні послуги
якимось чином пов'язані із
взаємовідносинами позивача і
Замовників (клієнтів).

Разом з тим, позивачем не надано до
перевірки документів на підтвердження
факту придбання послуг з метою та в
цілях господарської діяльності.

Слід звернути увагу, що згідно актів
про надані послуги, ТОВ «Камфод Естейт»
надавались
інформаційно-консультативні послуги,
при цьому, які саме послуги надавались
не зазначено.

Матеріали справи не містять доказів,
які свідчили би про реальність
вищезазначених послуг, про їх надання,
адже матеріали справи не містять
кінченого результату наданих послуг.
Також, вищезазначений перелік послуг є
досить широким та не вичерпним, а тому
встановлення яких саме
інформаційно-консультативних послуг
замовлялось позивачем не вбачається
можливим.

При цьому, враховуючи навіть отримання
вищезазначених послуг, не вбачається
можливим встановити, яким чином
послуги використовувались позивачем у
власній господарській діяльності.

Наявні у матеріалах справи податкові
накладні та акти надання послуг
містять лише загальну назву -
інформаційно-консультативні послуги,
без деталізації змісту та обсягу таких
послуг; не містять інформації про
посаду, прізвище та ініціали особи, яка
їх підписала, або іншої інформації, що
дала б змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарських операції та наявність у
неї відповідних повноважень, а відтак в
силу наведених вище правових норм такі
документи не є належно оформленими
первинними документами для
підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого органу про порушення
пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів
201.4, 201.6, 201.10 статті 201, пункту 138.2 статті
138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд не приймає посилання
відповідача на акти перевірок ТОВ
«Транслогистика» (), ТОВ
«Ладготрейд» (), ТОВ
«Камфод Естейт» (),
оскільки юридична відповідальність
має індивідуальний характер, тому
позивач не може нести відповідальність
за можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Також, відхиляються послання на
проведення досудового розслідування у
кримінальному провадженні, оскільки
відповідачем не надано вироку суду, за
відсутністю якого такі доводи
контролюючого органу є
необґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Державною податковою
інспекцією у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві доведена
правомірність та обґрунтованість
прийняття спірного податкового
повідомлень-рішення з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ТОВ «Латея» не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
1827,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 182,70 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 1644,30 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Латея» відмовити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Латея»
() на користь Державного
бюджету України (отримувач коштів -
УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код
38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.
Києві, код банку 820019, р/р 4007, код
класифікації 22030001) судовий збір у
розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири грн.) 30 коп.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник