Справа № 826/10209/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Кузьменко А.І.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Троян Н.М., Костюк Л.О.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Непідприємницького
товариства «Відкритий недержавний
пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року в
справі за адміністративним позовом
Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Резерв Рівненщини» до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа: Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг про визнання
дій протиправними та зобов»язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Непідприємницьке товариство
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Резерв Рівненщини» звернулось до
суду з позовом до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб про визнання
протиправною бездіяльності Фонду щодо
неповернення пенсійних активів в
розмірі 117 000 грн, розміщених у ПАТ
«Комерційний банк «Південкомбанк»
згідно договору банківського вкладу
«Стандартний» №293Д-10Ю від 08 жовтня 2013
року та зобов»язання Фонду повернути
зазначені грошові кошти.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
вересня 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Непідприємницьке
товариство «Відкритий недержавний
пенсійний фонд «Резерв Рівненщини»
подало апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
РАТ «Комерційний банк «Південкомбанк»
та НТ «ВНПФ « Резерв Рівненщини» від
імені та за рахунок якого на підставі
договору про управління активами
недержавного пенсійного фонду від 24
січня 2007 року №3-КУА виступило ПАТ
«Компанія з управління активами
«Національний резерв», укладено
договір банківського вкладу
«Стандартний» №293Д-11Ю.

Відповідно до п.1.2 договору вкладник
перераховує грошові кошти у
безготівковій формі на рахунок, а банк
приймає грошові кошти вкладника в сумі
117 000 грн.

За користування коштами банк сплачує
вкладнику проценти з розрахунку 20,5%
річних та зобов»язується повернути
вкладнику вклад 10 квітня 2014 року (п.1.3, 1.4
договору).

Постановою Правління Нацбанку України
від 23 травня 12014 року №305 ПАТ КБ
«Південкомбанк» віднесено до
категорії неплатоспроможних. Рішенням
виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
26 травня 2014 року №37 розпочато
процедуру виведення Банку з ринку та
здійснення в нього тимчасово
адміністрації.

ПАТ «Компанія з управління активами
«Національний резерв» звернулось до
ПАТ «КБ «Південкомбанк» Уповноваженої
особи Фонду на тимчасову адміністрацію
ОСОБА_2 із завою від 16 червня 2014 року №220
про повернення грошових коштів.

Листом від 01 липня 2014 року №07/2069
уповноважена особа Фонду повідомила
Компанію з управління активами
«Національний резерв», що задоволення
вимог юридичних осіб щодо повернення
вкладів під час тимчасової
адміністрації не здійснюється.

Як зазначено у частині 1 статті 4 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» №4452-УІ
основним завданням Фонду є
забезпечення функціонування системи
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону Фонд
є єдиним розпорядником коштів,
акумульованих у процесі його
діяльності.

Частиною 2 ст. 20 Закону визначено, що
кошти Фонду не включаються до
Державного бюджету України, не
підлягають вилученню і можуть
використовуватися Фондом виключно для:

1) виплати гарантованої суми
відшкодування вкладникам коштів за
вкладами відповідно до цього Закону;

2) покриття витрат, пов'язаних з
виконанням покладених на Фонд функцій
та повноважень, зокрема, пов'язаних з
процедурою виведення
неплатоспроможного банку з ринку, у
межах кошторису витрат Фонду,
затвердженого адміністративною радою
Фонду, у тому числі витрат Фонду,
передбачених частиною восьмою статті 39
цього Закону;

3) забезпечення поточної діяльності
Фонду, утримання його апарату, розвитку
його матеріально-технічної бази в
межах кошторису витрат, затвердженого
адміністративною радою Фонду;

4) надання фінансової підтримки
приймаючому банку;

5) надання позик працівникам Фонду в
межах кошторису витрат, затвердженого
адміністративною радою Фонду, та у
порядку, передбаченому
нормативно-правовими актами Фонду;

6) надання цільової позики для
авансування виплат вкладникам банку
відповідно до пункту 1 частини шостої
статті 36 цього Закону протягом дії
тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
Фонд гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день початку процедури виведення
Фондом банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку. Сума граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами не
може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед
вкладниками здійснюється Фондом з
дотриманням вимог щодо найменших
витрат Фонду та збитків для вкладників
у спосіб, визначений цим Законом, у тому
числі шляхом передачі активів і
зобов'язань банку приймаючому банку,
продажу банку, створення перехідного
банку протягом дії тимчасової
адміністрації або виплати
відшкодування вкладникам після
ухвалення рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідації
банку.

Виплата відшкодування здійснюється з
урахуванням сум, сплачених вкладнику
протягом дії тимчасової адміністрації
у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на
відшкодування коштів за вкладами у
випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання
гарантованої суми відшкодування
коштів за вкладами за рахунок коштів
Фонду в межах граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами після
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку (ч.2 ст. 26 Закону).

Отже, Фонд здійснює відшкодування
коштів за вкладами тільки після
прийняття Нацбанком України рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку, а рішення щодо
відшкодування коштів приймається
Виконавчою дирекцією Фонду та
підписується Директором -
розпорядником фонду.

На час звернення із заявою про
повернення грошових коштів від 16
червня 2014 року та надання відповіді на
дане звернення рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідації ПАТ
«КБ «Південкомбанк» прийнято не було, а
отже у Фонду були відсутні обов»язки на
відшкодування грошових коштів за
вкладами.

Колегія суддів також погоджується із
доводами суду першої інстанції
стосовно того, що під час тимчасової
адміністрації, яку здійснює
уповноважена особа Фонду, джерелом
виплати коштів є грошові кошти банку, а
не Фонду, який уповноважений приймати
рішення про повернення грошових коштів
вкладникам лише після прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідації банка.

Згідно з частиною 1 ст. 36 Закону №4452-УІ з
дня призначення уповноваженої особи
Фонду призупиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Уповноважена особа Фонду від
імені Фонду набуває всі повноваження
органів управління банку та органів
контролю з дня початку тимчасової
адміністрації і до її припинення.

Протягом 1 дня після призначення
уповноваженої особи Фонду керівники
банку забезпечують передачу
уповноваженій особі Фонду печаток і
штампів, матеріальних та інших
цінностей банку, а також протягом 3 днів
- передачу бухгалтерської та іншої
документації банку.

На період тимчасової адміністрації усі
структурні підрозділи, органи та
посадові особи банку
підпорядковуються у своїй діяльності
уповноваженій особі Фонду і діють у
визначених нею межах та порядку (ч.2 ст.
36 Закону).

Частиною 5 даної норми Закону
визначено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється: 1)
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку; 2) примусове
стягнення коштів та майна банку,
звернення стягнення на майно банку,
накладення арешту на кошти та майно
банку; 3) нарахування неусточки
(штрафів, пені) (економічних) санкцій за
невиконання чи неналежне виконання
зобов»язань перед кредиторами та
зобов»язань щодо сплати податків і
зборів (обов»язкових платежів); 4)
зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

6. Обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо:
1) виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.
Зазначені виплати в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом;
2)витрат, пов»язаних із забезпеченням
його операційної діяльності
відповідно до частини 4 цієї статті; 3)
виплати заробітної плати, авторської
винагороди, відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю
працівників банку.

В абзаці 5 частини 6 статті 36 Закону
визначено, що зобов»язання банку,
передбачені п. 2 і 3 частини 6 цієї
статті, виконуються банком у межах його
фінансових можливостей у порядку,
встановленому нормативно-правовими
актами Фонду.

Судом вірно не взято до уваги
посилання позивача на норми Цивільного
законодавства України, оскільки у разі
невиконання умов договору у сторони
договору виникає право на звернення до
суду з позовом про зобов»язання іншої
сторони, яка ухиляється від виконання
договору, на його виконання в рамках
цивільного або господарського
судочинства.

Даний висновок суду узгоджується з
вимогами ст. 628, 629,1058 ЦК України.

Призначення уповноваженої особи
Фондом на здійснення тимчасової
адміністрації в банку не звільняє банк
від виконання договірних зобов»язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Непідприємницького
товариства «Відкритий недержавний
пенсійний фонд «Резерв Рівненщини»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 13 листопада
2014 року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.