Справа № 813/6342/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.
Справа № 876/13743/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.10.2013 р. по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

встановив:

14.08.2013 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до відповідача -
Миколаївської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 22.07.2013
року.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
обсяг виручки ФОП ОСОБА_1 за період з
01.05.2010 року по 24.04.2011 року не перевищив
300000 грн. (без урахування податку на
додану вартість), загальна сума від
здійснених операцій з продажу товарів
за вказаний період без урахування
податку на додану вартість становить
257103,47 грн., а відтак вона не була
зобов'язана реєструватися платником
ПДВ, як це передбачено п.181.1 ст. 181, 183.1
ст.183, п.183.10 ст.183 Податкового кодексу
України.

Відтак, податкове повідомлення-рішення
за № від 22.07.2013 року, яким
збільшено (донараховано) податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість на 118197,70 грн. (в т.ч. 94197,08 грн.
основного платежу і 24000,62 грн. штрафних
(фінансових) санкцій) від обсягу
виручки за період з 01.05.2010 року по 24.04.2011
року, позивач вважає протиправним і
таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Миколаївської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
№ від 22.07.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що при
розрахунку загальної суми від
здійснення позивачем операцій з
поставки товарів (послуг) за період з
01.05.2010 року по 24.04.2011 року перевіряючими
не було відраховано з цієї суми податок
на додану вартість, внаслідок чого
податковий орган дійшов до помилкового
висновку про перевищення позивачем
граничної суми в 300000 грн., доказів
протилежного відповідачем до суду не
надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
обов'язку реєструватися платником
податку на додану вартість та
нараховувати податкові зобов'язання з
ПДВ у позивача не було.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
перевіркою ФОП ОСОБА_1 на підставі
облікових даних та документів, наданих
для перевірки встановлено, що
підприємцем за період з 01.05.2010 року по
24.04.2011 року був отриманий дохід від
продажу товарів в загальній сумі 300366,22
грн., проте позивач не зареєструвалась
платником податку на додану вартість. У
зв'язку з викладеним апелянт зазначив,
що податкове повідомлення-рішення
№ від 22.07.2013 року прийнято
правомірно та у відповідності до вимог
закону, а тому просив суд у задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Колегією суддів встановлено,
підтверджено матеріалами справи
наступні обставини.

Так, 01.06.2013 року Миколаївською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Львівської області
Державної податкової служби проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
суб'єктом підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за
період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012
року.

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт від 01.06.2013 року
№124/1701/НОМЕР_2 «Про результати
документальної планової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
суб'єктом підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за
період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012
року» (надалі - акт перевірки, а.с. 10-32,
т.1).

Згідно з висновками акта перевірки,
перевіркою встановлено порушення :
п.181.1 ст. 181; п.183.1, п.183.10 ст.183; п.187.1, ст.187;
пп. 194.1.1, п.194.1 ст.194; пункту 10 підрозділу 2
розділу XX перехідних положень,
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму ПДВ, яка
підлягає сплаті до бюджету в сумі 94197,08
грн.; п.203.1 ст.203; пп.а) п.202.1 ст.202
Податкового Кодексу України в частині
неподання податкових декларацій з
податку на додану вартість за період з
червня 2011 року по грудень 2012 року;
неподання реєстраційної заяви
платника податку на додану вартість
(а.с.31,т.1).

На підставі акта перевірки
Миколаївською об'єднаною Державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Львівській
області винесено податкове
повідомлення-рішення від 22.07.2013 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобовязання з податку на
додану вартість на загальну суму 118 197,70
грн., в тому числі за основним платежем -
94 197,08 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 24 000,62 грн. (а.с.56,т.1).

Згідно акту перевірки зазначені
висновки зроблено у зв'язку з тим, що за
період з 01.05.2010 року по 24.04.2011 року
загальна сума розрахунків становить
300366,22 грн., тобто загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг) протягом останніх 12
календарних місяців, у перевіряємому
періоді, сукупно перевищує 300000,00 грн.
(без урахування ПДВ), у зв'язку з чим ФОП
ОСОБА_1 повинна була зареєструватися як
платник ПДВ в податковому органі за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених ст.183 Податкового кодексу.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, відповідно до п.п. 1 та 2 п.180.1 ст.180
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платником податку є:
будь-яка особа, що провадить
господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу;
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Згідно до п.181. 1 ст.181 Податкового
кодексу України, у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Податковим органом в акті перевірки
стверджується, що за період з 01.05.2010
року по 24.04.2011 року загальна сума від
здійснення позивачем своєї
господарської діяльності, що підлягає
оподаткуванню, сукупно складає 300366,22
грн.

Відсутність факту порушення,
встановленого актом перевірки, позивач
пояснює тим, що в ціні реалізації
товару перевіряючими враховано 20% ПДВ,
який сплачено на користь
постачальників, тому без врахування
цього ПДВ товарооборот за спірний
перід склав 257 103,47 грн.

Так, судом враховано, що на
підтвердження сплати ПДВ в ціні
товарів постачальникам, позивачем
надано первинні документи на придбання
товарів (податкові накладні,
товаро-транспортні накладні, платіжні
доручення).

В контексті наведеного, судом першої
інстанції вірно встановлено, що при
розрахунку загальної суми від
здійснення позивачем операцій з
поставки товарів (послуг) за період з
01.05.2010 року по 24.04.2011 року податковим
органом не було відраховано з цієї суми
податок на додану вартість, внаслідок
чого податковий орган дійшов до
помилкового висновку про перевищення
позивачем граничної суми в 300000 грн.

Як наслідок, колегія суддів поділяє
висновок суду першої інстанції, що
обов'язку реєструватися платником
податку на додану вартість та
нараховувати податкові зобов'язання з
ПДВ у позивача не було.

З огляду на зазначене, та враховуючи те,
що апелянт не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
висновків акту, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
внаслідок чого вони підлягають
задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, суд апеляційної інстанції оцінив
наявні у матеріалах справи належні та
допустимі письмові докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні та прийшов до висновку, що
відповідач приймаючи податкове
повідомлення-рішення № від 22.07.2013
року не діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та нормами
чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Миколаївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 р. по
справі № 813/6342/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 18.11.2014
року.