Справа № 2а-1614/12/2670
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 вересня 2014 року у
справі за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом, в якому просить:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення №000142 від 31.08.2011
року (з урахуванням листа ДПІ у
Голосіївському м. Києва від 19.10.2011 року,
- № від 31.08.2011 року);

- визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення перевірки,
складання та оформлення акту
№79/1740-297006813 від 09.08.2011 року про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки та
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.05.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013 року,
позов задоволено частково, визнано
протиправним і скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
м. Києва №000142 від 31.08.2011 року (з
урахуванням листа Державної
податкової інспекції у Голосіївському
м. Києва від 19.10.2011 року, - № від
31.08.2011 року); у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.06.2014 року касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби
задоволено частково, постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 31.05.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013 року
у справі №2а-1614/12/2670 скасовано в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
31.08.2011 року №000142 (з урахуванням листа
ДПІ від 19.10.2011 року №). У цій
частині справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції. В
решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.05.2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2013 року у справі №2а-1614/12/2670
залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 вересня 2014 року позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі міста Києва
№000142 від 31.08.2011 року (згідно листа ДПІ у
Голосіївському районі міста Києва від
19.10.2011 року №1297/3/81/17/1/2 - № від
31.08.2011 року).

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 вересня 2014 року та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги тим,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
дотримання вимог чинного
законодавства з питання оподаткування
ФОП ОСОБА_3 за період з 01.04.2008 року по
02.08.2011 року, за наслідком чого було
складено акт №79/1740-297006813 від 09.08.2011
(надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки встановлено
порушення пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» №889-ІV від 22.05.2003 року,
яке полягає в тому, що позивачем було
здійснено виплату доходу фізичним
особам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на суму 673
390,00 грн. без попереднього нарахування
та сплати податку до бюджету у розмірі
101 008,50 грн.

На підставі викладеного вище, ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС
винесено податкове
повідомлення-рішення від 31.08.2011 року
№000142, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи найманих працівників за
основним платежем у розмірі 101 008,50 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
- 25 252,13 грн.

Листом від 19.10.2011 року №1297/3/81/17/1/2 ДПІ у
Голосіївському м. Києва повідомила
позивача про те, що у зв'язку з
технічною помилкою йому було надіслано
податкове повідомлення-рішення №000142
від 31.08.2011 року, а дійсним слід вважати
податкове повідомлення-рішення №
від 31.08.2011 року.

Скориставшись правом на
адміністративне оскарження
податкового повідомлення-рішення №000142
від 31.08.2011 року (згідно листа ДПІ у
Голосіївському м. Києва ДПС від 19.10.2011
року №1297/3/81/17/1/2 - № від 31.08.2011
року), листами Державної податкової
адміністрації у м. Києві від 18.11.2011 року
№1620/Н/25-214 та Державної податкової
служби України від 26.01.2012 року
№4042/Н/10-2315 залишено без змін
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, а скарги
позивача - без задоволення.

Підставою для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
слугував встановлений контролюючим
органом факт отримання гр. ОСОБА_4 та гр.
ОСОБА_5 у період з квітня 2008 року по
вересень 2008 року, відповідно до заяв на
видачу готівки, коштів у загальному
розмірі 673 390,00 грн., отриманих на
розрахунковий рахунок СПД-фізичної
особи ОСОБА_3 від юридичної фірми
«Магістр і партнери Сі.Ай.Ес» у зв'язку
з наданням консультацій з питань
комерційної діяльності та управління,
дослідження ринку та виявлення
суспільної думки, надання юридичних
послуг, на підставі чого зроблено
висновок про порушення позивачем
положень пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
прийняття відповідачем спірного
податкового повідомлення-рішення, з
таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що відповідно до
п. 1.15 статті 1 Закону №889, податковий
агент - це юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
нерезидент або його представництво,
які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична
особа, що є суб'єктом підприємницької
діяльності чи здійснює незалежну
професійну діяльність, яка
використовує найману працю інших
фізичних осіб, щодо виплати заробітної
плати (інших виплат та винагород) таким
іншим фізичним особам.

Відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
№889, податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно з пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону №889,
особи, які відповідно до цього Закону
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

Пунктом 1.5 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 12.11.2003 року №492 (надалі - Інструкція
№492), передбачено, що умови відкриття
рахунку та особливості його
функціонування передбачаються в
договорі, що укладається між банком і
його клієнтом, і не повинні суперечити
вимогам цієї Інструкції.

Забороняється використовувати поточні
рахунки фізичних осіб для проведення
операцій, пов'язаних із здійсненням
підприємницької діяльності (п. 7.7
Інструкції №492).

За поточними рахунками в національній
валюті фізичних осіб - резидентів
здійснюються всі види
розрахунково-касових операцій
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України, які не пов'язані
із здійсненням підприємницької
діяльності (п. 7.8 Інструкції №492).

Таким чином, цільове призначення
коштів визначається режимом рахунку.

Поточний рахунок НОМЕР_2 у ВАТ «Банк
«Фінанси та кредит» було відкрито
ОСОБА_3 згідно договору № 32580-П від
26.07.2007 року як фізичною
особою-підприємцем. Згідно довідки
Банку «Фінанси та кредит» від 17.08.2011
року №267, фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 було закрито поточний рахунок
НОМЕР_2 та замість нього відкрито №
2600.3.013850201.

Згідно з договором №1-32580/980 про
відкриття та обслуговування
банківського рахунку фізичної особи в
національній валюті від 16.07.2007 року,
ОСОБА_3 було відкрито поточний рахунок
№8002 у Банку «Фінанси та кредит».
Згідно з довідкою Банку «Фінанси та
кредит» від 17.08.2011 року №268, ОСОБА_3 було
закрито поточний рахунок №8002 та
замість нього 26.11.2007 року відкрито №
2620.3.61.94700.01.

З банківських виписок вбачається, що
кошти, які отримував позивач від
підприємницької діяльності на рахунок
фізичної особи-підприємця, він
перераховував на власний рахунок, який
не призначений за своїм режимом для
використання у підприємницькій
діяльності.

Із заяв на видачу готівки вбачається,
що гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 отримували
кошти саме з рахунку фізичної особи
ОСОБА_3 НОМЕР_1, а не з рахунку фізичної
особи-підприємця НОМЕР_2, як зазначено в
акті перевірки.

Гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4, договорів з
позивачем не укладали, у трудових
відносинах з ним не перебували. На
підставі довіреності отримували
грошові кошти з банківського рахунку
позивача.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач у даному
випадку не є податковим агентом, тому
не був зобов'язаний утримувати податок
в порядку пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону №889.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності
прийняття ДПІ у Голосіївському м. Києва
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 вересня 2014 року
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 вересня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному поряд ку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів піс ля набрання
ухвалою законної сили.

Ухвалу складено в повному обсязі -
13.11.2014 р.

Головуючий суддя
Л.В. Бєлова

Судді:
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.