Справа № 756/9130/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 756/9130/14
інстанції: Кричина А.В.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі міста Києва на
постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 09 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі міста Києва про
визнання протиправним дій та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Оболонського
районного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі міста Києва про
визнання протиправними дії щодо
відмови в проведенні перерахунку та
виплати щомісячного грошового
утримання судді у відставці та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді (суддівської
винагороди), який працює на відповідній
посаді, та сплачувати його в розмірі 90%
від зазначеної в довідках суми.

Постановою Оболонського районного
суду міста Києва від 09 вересня 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 працювала на посаді судді
Апеляційного суду міста Києва. Позивач
є суддею у відставці відповідно до
наказу в.о. Голови Київського міського
суду №68 від 24.04.1996 року.

Після виходу у відставку позивачу у
відповідності до вимог статті 43 Закону
України «Про статус суддів» призначено
довічне грошове утримання в розмірі 90%
заробітної плати судді Київського
міського суду.

На звернення позивача від 23.06.2014 року
щодо перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
відповідач надав лист від 26.06.2014 року, в
якому позивачу відмовив у перерахунку
довічного грошового утримання у
зв'язку з відсутністю підстав у
перерахунку.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 43 ЗУ «Про статус
суддів» від 15.12.1992 року, який був чинний
на час виникнення правовідносин між
ним та відповідачем, судді у відставці,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Виходячи з вимог вищезазначеної норми
закону та стажу позивача на посаді
судді, йому при звільненні у відставку
було призначене щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, що також
підтверджується і письмовими
запереченнями відповідача, згідно з
якими з 01.01.2007 року довічне грошове
утримання позивача було перераховане в
розмірі 90% заробітної плати працюючого
судді.

Згідно ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»,
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та ряду доплат, в
тому числі за вислугу років. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється з 01.01.2012 року у розмірі 8
мінімальних заробітних плат.

Вимогами статті 43 Закону України «Про
статус суддів» (в редакції 1992 року)
встановлено, що за суддею, який
перебуває у відставці, зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканності та соціального
захисту, як і до виходу у відставку. За
суддею зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
працюючого на відповідній посаді
судді.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1
Постанови Верхової Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» № 2863-ХІІ від 15.12.1992
року, яка діяла на час призначення
позивачу довічного грошового
утримання, у разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Також судова колегія погоджується, що
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (в редакції 2010 року) на
яку посилається відповідач, визначає
порядок визначення розміру грошового
утримання судді, який виходить у
відставку після набуття чинності цим
Законом. Цей Закон не має зворотної дії
у часі та не поширюється на
правовідносини, які виникли раніше:
статус судді у відставці був
встановлений позивачеві до прийняття
цього Закону у 2004 році з призначенням
довічного грошового утримання 90%
зарплати працюючого судді на
відповідній посаді, і цей статус
зберігається за ним довічно.

Разом з тим, Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 01.10.2011
року, ч.3 і 5 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
викладено в новій редакції, згідно з
якою щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді (ч.3 статті
138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч.5 статті 138 Закону).
Виключення із загального правила було
застосовано лише для суддів
Конституційного Суду України, за якими
було збережено право на перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання в разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України (ч. 4 ст. 138 Закону ).

Проте, положення ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від
08.07.2011 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
№ 3-рп/2013.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання без встановлення
будь-якого обмеження кінцевим терміном
або строком, на який призначається
довічне утримання, оскільки судді, що
працюють або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитись у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України, а відтак, і позивач має
право на перерахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 у зв'язку із збільшенням
розміру суддівської винагороди судді,
що перебуває на відповідній посаді.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в частині визнання незаконною
бездіяльності відповідача у
перерахунку розміру довічного
грошового утримання та зобов'язання
здійснити перерахунок грошового
утримання є вірним.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст. ст.160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі міста Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду міста
Києва від 09 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.