Справа № 2а-10072/11/0308
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року

Справа № 9104/146280/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук
Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14.12.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про стягнення
заборгованості,

встановив :

07.11.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про зобов'язання
перерахувати та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за 2011 рік у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
відповідно до вимог ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14.12.2011 року
позов задоволено. Визнано дії
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради щодо відмови
перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік
неправомірними. Зобов'язано
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 як
інваліду ІІ групи щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції її в апеляційному
порядку оскаржив відповідач, вважає
прийнятою із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що виплата щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу у 2011
році проводилась у відповідності до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», де передбачалась
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення в порядку та розмірах
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою, яка постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і якій відповідно до вимог ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
повинна щорічно виплачуватися грошова
допомога на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.
Розмір отриманої позивачем
одноразової допомоги на оздоровлення
за 2011 рік не відповідає вимогам
зазначеного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, інвалідом ІІ групи, та має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частинами 5, 7 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення та розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, що
передбачена Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», необхідно
керуватися ст.48 вище вказаного Закону,
а не постановою Кабінету Міністрів
України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що була
чинною на час виплати даної допомоги у
2011 році. А відтак призначення і виплата
допомоги на оздоровлення повинна була
здійснюватися виходячи з її розміру, що
становить по Закону, зокрема для
інвалідів ІІ групи - п'ять мінімальних
заробітних плат.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості виплати
щорічної допомоги на оздоровлення у
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14.12.2011 року
у справі № 2а-10072/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточна та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич