Справа № 821/4585/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
821/4585/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Гомельчук С.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Херсонської обласної
організації фізкультурно-спортивного
товариства «Динамо» України на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом Херсонської обласної
організації фізкультурно-спортивного
товариства «Динамо» України до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Херсонська обласна організація
фізкультурно-спортивного товариства
«Динамо» України (далі - позивач, або
ХОО ФСТ «Динамо» України) звернулась до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила суд скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні (далі - відповідач, або УПФУ в
м. Херсоні) № 45 від 19 листопада
2013 року про застосування фінансових
санкцій та пені та списання
нарахованого штрафу в сумі 13544,73 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 лютого
2014 року вказаний
адміністративний позов залишений без
задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
порушенні норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 19
листопада 2013 року, на підставі п. 2 ч. 9
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» УПФУ в м. Херсоні прийнято
рішення № 45 про застосування до
позивача фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі, донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду, згідно з
яким відповідачем вирішено
застосувати до ХОО ФСТ «Динамо»
України штраф в розмірі 10771,13 грн. та
нараховано пеню із розрахунку 0,1% на
суму недоїмки і фінансових санкцій -
2773,60 грн. за період з 20 січня 2009
року до 28 січня 2011 року.

Факт та розмір фінансових санкцій та
нарахованої пені, відображених у
оскаржуваному рішенні,
підтверджується розрахунками
фінансової санкції та пені по
особовому рахунку позивача 4%, 32%, 42%
(розділ 1) та по особовому рахунку 1-5%
(розділ 1) та картками особового рахунку
страхувальника.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням позивач звернувся до суду з
даним про його скасування.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні вимог ХОО
ФСТ «Динамо» України, суд першої
інстанції дійшов висновку, що абзац 5
пункт 7 Розділу VІІІ Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачає
стягнення органами ПФУ фінансових
санкцій за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків у період до 1 січня 2011
року і після 1 січня 2011 року відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, тобто в порядку статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх обґрунтованими виходячи з
наступного.

Пунктом 4 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яка
діяла до 1 січня 2011 року, було
передбачено, що за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі п'яти
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Із набранням чинності Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» наведена вище
норма матеріального права була
скасована (підпункт «й» пункту 12
Прикінцевих та Перехідних положень
зазначеного Закону).

Водночас, абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих
та Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 цього ж пункту встановлено, що
на період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналізуючи наведений зміст
законодавчої норми, колегія суддів
зазначає, що такі повноваження
пенсійного органу стосуються виключно
страхових внесків та штрафних санкцій,
які нараховані та/або не сплачені до 01
січня 2011 року.

Тобто, наведене правило щодо
збереження порядку стягнення та
контрольних функцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, передбачених
законодавством, чинним до 1 січня 2011
року, поширюється на заборгованість зі
сплати страхових внесків та сум
штрафних санкцій, які були нараховані
та/або не сплачені до зазначеної дати.

Таким чином, правильним є висновок суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
рішення УПФУ в м. Херсоні № 45 від 19
листопада 2013 року, яким до позивача
застосовано санкції на підставі пункту
4 частини 9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків за період
2009-2010 роки.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України,
зокрема, від 19 лютого 2013 року
у справі № 21-432а12 та від 26 березня 2013
року у справі № 21-71а13, які відповідно до
ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки висновки суду
першої інстанції обґрунтовані та
відповідають чинному законодавству, а
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують, колегія суддів, на
підставі ст. 200 КАС України, приходить
до висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду - без змін.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, колегія суддів
зазначає, що апелянтом не надано
квитанцію про сплату судового збору за
подання апеляційної скарги, у зв'язку
із чим судовий збір у розмірі 913,50 грн.
підлягає стягненню з останнього в
дохід державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонської
обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Динамо» України на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 лютого
2014 року по справі за
адміністративним позовом Херсонської
обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Динамо» України до Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій - без
змін.

Стягнути з Херсонської обласної
організації фізкультурно-спортивного
товариства «Динамо» України () на користь Державного
бюджету України (отримувач ГУДКСУ в
Одеській області, , банк
отримувача ГУДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, рахунок 1008, ) несплачений судовий збір за
подання апеляційної скарги в розмірі
913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять гривень 50
коп.).

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/