Справа № 816/3966/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року 15:12м. ПолтаваСправа
№ 816/3966/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового
засідання - Петренко О.В.,

представників позивача - Передерій Л.Б.,
Саркісян Ю.І.,

представників відповідача - Хорішка
А.М., Вербицької Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Комунального підприємства
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради до Державної податкової інспекції
у м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2014 року Комунальне
підприємство "Полтава-сервіс"
Полтавської міської ради (далі -
позивач, КП "Полтава-сервіс" ПМР)
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (далі - відповідач,
ДПІ у м. Полтаві) про визнання дій щодо
невизнання податкової звітності, а
саме уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2013 року, поданого 21
серпня 2014 року - неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, а саме
визнати як податкову звітність та
внести до електронної бази даних в ІС
"Податковий блок обліку платежів"
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
грудень 2013 року за реєстраційним
номером від 21 серпня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на безпідставність
невизнання податкової звітності, а
саме уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2013 року, поданого 21
серпня 2014 року за умови дотримання
порядку заповнення та подання
податкової звітності та реєстрації
платником податку на додану вартість
на час подання податкової звітності за
грудень 2013 року (31.12.2013 анульовано
свідоцтво платника податку на додану
вартість), на час подання у серпні 2014
року уточнюючого розрахунку (з 07.05.2014
зареєстровано платником податку на
додану вартість).

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав, викладених у
адміністративному позові (а.с. 3-7 т.1) та
в письмових поясненнях (а.с. 150-151, 140-144
т.1).

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечили проти
задоволення позовних вимог, оскільки
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
грудень 2013 року подано всупереч
встановленим чинним законодавством
правилам подання податкової звітності,
а саме, обов'язок щодо подання
податкової декларації з податку на
додану вартість та уточнюючого
розрахунку до такої податкової
декларації покладається на платника
податку на додану вартість, а КП
"Полтава-Сервіс" ПМР у зв'язку з
анулюванням реєстрації платника ПДВ
(31.12.2013) виключено з Реєстру платників
ПДВ, а тому позивач позбавлений
можливості подати уточнюючий
розрахунок за період, в якому був
зареєстрований платником ПДВ.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

КП "Полтава-Сервіс" ПМР (станом на
грудень 2013 року) з 16.02.2011 зареєстровано
платником податку на додану вартість з
присвоєнням індивідуального
податкового номера 12 (а.с.9 т.1).

31.12.2013 на підставі заяви КП
"Полтава-Сервіс" ПМР анульовано
свідоцтво платника податку на додану
вартість (а.с.38-39 т.1).

Відповідно до декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року КП
"Полтава-Сервіс" ПМР самостійно визнано
умовний продаж залишків товарів та
основних засобів на загальну суму
4920800,00 грн, у тому числі податок на
додану вартість - 820100,00 грн (а.с.121-132 т.1)

Згідно з витягом з реєстру платників
податку на додану вартість 07.05.2014 КП
"Полтава-Сервіс" ПМР зареєстровано
платником податку на додану вартість
та присвоєно індивідуальний
податковий номер 12 (а.с.11 т.1)

21.08.2014 позивачем в електронному
вигляді подано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2013 року (а.с.12-22 т.1).

Відповідно до квитанції №2 від 21.08.2014
реєстраційний номер вказаний
уточнений розрахунок доставлено до ДПІ
у м. Полтаві (а.с.23 т.1).

Листом № 12014/10/16-01-15-01-24 від 26.08.2014
позивача повідомлено про невизнання
податкової звітності та зазначено про
відсутність у КП "Полтава-Сервіс" ПМР
підстав для подання уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2013 року, оскільки
підприємство лише з 07.05.2014
зареєстровано платником податку на
додану вартість (а.с.24 т.1).

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно пп. 16.1.13, 16.1.14 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України
передбачено, що податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 186.7 статті 186
Податкового кодексу України Якщо
товари/послуги, необоротні активи, суми
податку по яких були включені до складу
податкового кредиту, не були
використані в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, такий платник податку в
останньому звітному (податковому)
періоді не пізніше дати анулювання
його реєстрації як платника податку
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання по таких товарах/послугах,
необоротних активах виходячи із
звичайної ціни відповідних
товарів/послуг чи необоротних активів,
крім випадків анулювання реєстрації як
платника податку внаслідок
реорганізації платника податку шляхом
приєднання, злиття, перетворення,
поділу та виділення відповідно до
закону.

Судом встановлено, що 31.12.2013 на підставі
заяви КП "Полтава-Сервіс" ПМР
анульовано свідоцтво платника податку
на додану вартість(а.с.38-39 т.1).

Відповідно до декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року КП
"Полтава-Сервіс" ПМР включено до
податкових зобов'язань з ПДВ суму у
розмірі - 1020114,00 грн (а.с.121-132 т.1).

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК
України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах платник податків
самостійно виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації, він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

З матеріалів справи суд вбачає, що для
виправлення самостійно виявлених
помилок у податковій звітності за
грудень 2013 року КП "Полтава-Сервіс" ПМР
21.08.2014 подано до ДПІ у м. Полтаві
уточнюючий розрахунок (а.с.12-22 т.1).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної
норми означає, що податковий орган не
має права не прийняти фактично
отриману податкову декларацію, подану
платником податків в один із способів,
передбачених пунктом 49.3 статті 49
Податкового кодексу України (особисто
або через представника, поштою чи
засобами електронного зв'язку).

Як передбачено пунктом 49.9 статті
49 Податкового кодексу України за умови
дотримання платником податків вимог
цієї статті посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового
кодексу України під час прийняття
податкової декларації уповноважена
посадова особа органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до пунктів 48.1., 48.2. статті 48
Податкового кодексу України податкова
декларація складається за формою,
затвердженою в порядку, визначеному
положеннями пункту 46.5 статті 46 цього
Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.
Обов'язкові реквізити - це інформація,
яку повинна містити форма податкової
декларації та за відсутності якої
документ втрачає визначений цим
Кодексом статус із настанням
передбачених законом юридичних
наслідків.

Згідно з пунктами 7.3, 7.5
Інструкції з підготовки і подання
податкових документів в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, затвердженою наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.04.2008 № 233 після одержання
від платника податків податкового
документа в електронному вигляді
органи ДПС проводять його
розшифрування, перевірку ЕЦП,
перевірку відповідності електронного
документа затвердженому формату
(стандарту). Підтвердженням платнику
податків прийняття його податкових
документів до бази даних ДПС є друга
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, в якій
визначаються реквізити прийнятого
податкового документа в електронній
формі, відповідність податкового
документа в електронній формі
затвердженому формату (стандарту)
електронного документа, результати
перевірки ЕЦП, інформація про платника
податків, дата та час приймання,
реєстраційний номер, податковий
період, за який подається податкова
звітність, та дані про відправника
квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Судом з'ясовано, що на
підтвердженням прийняття податкових
документів до бази ДПС позивачу
надіслано квитанцію від 21.08.2014
реєстраційний № (а.с.23 т.1).

Разом з тим, всупереч приписам
вищезазначених правових норм
відповідачем не було зареєстровано
уточнюючий розрахунок платника датою
його фактичного отримання та не
здійснено жодних дій щодо
відображення в картці обліку особових
рахунків уточнюючих розрахунків за
грудень 2013 року та надіслано лист про
невизнання податкової звітності (а.с.24
т.1).

Пунктом 49.15 статті 49 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація, надіслана
платником податків або його
представником поштою або засобами
електронного зв'язку, вважається
неподаною за умови її заповнення з
порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті
48 цього Кодексу та надсилання
контролюючим органом платнику
податків письмової відмови у прийнятті
його податкової декларації.

За приписами пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України Податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

При дослідженні в судовому засіданні
копії уточнюючого розрахунку
відповідних недоліків судом не
виявлено.

Суд не приймає до уваги доводи
представників відповідача про
неможливість подання КП
"Полтава-Сервіс" ПМР у серпні 2014 року
уточнюючого розрахунку у зв'язку з
анулюванням реєстрації платника ПДВ
(31.12.2013) та виключенням з Реєстру
платників ПДВ, оскільки згідно з
витягом з реєстру платників податку на
додану вартість 07.05.2014 КП
"Полтава-Сервіс" ПМР зареєстровано
платником податку на додану вартість
та присвоєно індивідуальний
податковий номер 12 (а.с.11 т.1). Крім
того, на час подання податкової
декларації за грудень 2013 року, тобто у
період по якому позивач уточнював
показники, позивач також був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість та мав аналогічний
індивідуальний податковий номер
12 та мав аналогічну назву (а.с.9 т.1).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
доходів і зборів України 13.11.2013 № 678,
визначено, що Звітний (податковий)
період визначається у порядку,
встановленому статтею 202 розділу V
Податкового кодексу України, і може
дорівнювати одному календарному
місяцю, а у випадках, визначених
Кодексом, - календарному кварталу, з
урахуванням таких особливостей: 1) якщо
особа реєструється як платник податку
з іншого дня, ніж перший день
календарного місяця, першим звітним
(податковим) періодом є період, який
розпочинається від дня такої
реєстрації та закінчується останнім
днем першого повного календарного
місяця;

2) якщо податкова реєстрація особи
анулюється в інший день, ніж останній
день календарного місяця, то останнім
звітним (податковим) періодом є період,
який розпочинається з першого дня
такого місяця та закінчується днем
такого анулювання.

Отже, у період 16.02.2011 по 31.12.2013, з 07.05 2014
(періоди реєстрації платником податку
на додану вартість в порядку,
визначеним чинним законодавством) КП
"Полтава-Сервіс" ПМР мало право на
подання податкової звітності. Жодних
обмежень щодо неможливості подання при
повторній реєстрації платником
податку на додану вартість уточнюючого
розрахунку за період попередньої
реєстрації платником податку на додану
вартість, при дотриманні строків,
передбачених Податковим кодексом
України, Податковий кодекс України не
містить.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про протиправність
дій ДПІ у м. Полтаві щодо невизнання
податкової звітності, а саме
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
грудень 2013 року, поданого позивачем
21.08.2014.

Відповідно до статті 74
Податкового кодексу України податкова
інформація, зібрана відповідно до
цього Кодексу, може зберігатися та
опрацьовуватися в інформаційних базах
органів державної податкової служби
або безпосередньо посадовими
(службовими) особами органів державної
податкової служби. Перелік
інформаційних баз, а також форми і
методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику. Зібрана податкова
інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ
Порядку ведення органами Міністерства
доходів і зборів України оперативного
обліку податків, зборів, митних
платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 05.12.2013 № 765 з метою обліку
нарахованих і сплачених сум податків,
зборів, митних платежів, єдиного внеску
територіальними органами Міндоходів
відкриваються інтегровані картки
платників за кожним платником та
кожним видом платежу, які повинні
сплачуватися платниками, а для обліку
сум передоплати - за кожним платником.
При взятті на облік платника протягом
відповідного року територіальним
органом Міндоходів відкриваються
інтегровані картки платника з дати
нарахування або сплати податків,
зборів, митних платежів, передоплати та
єдиного внеску (залежно від того, яка з
цих подій настала раніше).

Згідно з пунктами 2, 3 розділу ІІІ
Порядку ведення органами Міністерства
доходів і зборів України оперативного
обліку податків, зборів, митних
платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів зобов'язання,
штрафні санкції, пеня за податками,
зборами, митними платежами, суми до
сплати єдиного внеску, самостійно
визначені платником у звітності,
відображаються територіальним органом
Міндоходів в інтегрованій картці
платника. При поданні уточнюючого
розрахунку, що збільшує або зменшує
грошові зобов'язання минулих
податкових періодів платника та
ліквідаційної звітності, нарахування в
інтегрованій картці платника
проводиться датою його подання.

Таким чином, наведені положення
законодавства дають підставу для
висновку про наявність у платника
податків матеріально-правового
інтересу в тому, щоб дані карток
особових рахунків правильно
відображали фактичний стан платежів до
бюджету.

У зв'язку з цим, з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, про
захист яких він просить, суд дійшов
висновку про необхідність зобов'язати
ДПІ у м. Полтаві визнати як податкову
звітність та вчинити дії щодо
відображення в інтегрованій картці
платника податку КП "Полтава-сервіс"
ПМР () відомостей, щодо
уточнення розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок,
зазначених в поданому та
зареєстрованому за номером
уточнюючому розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за грудень 2013 року з моменту
його подання позивачем.

Відповідно до частини першої
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не
довів правомірність вчинених ним дій
та не надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені в ході
судового розгляду фактичні обставини
справи та враховуючи вищенаведені
норми матеріального права, якими
врегульовано спірні правовідносини,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України відповідно
до задоволених вимог (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального
підприємства "Полтава-сервіс"
Полтавської міської ради до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії задовольнити.

Визнати дії Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області щодо невизнання податкової
звітності, а саме уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2013 року, поданого 21
серпня 2014 року - протиправними.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області визнати як податкову звітність
та вчинити дії щодо відображення в
інтегрованій картці платника податку
Комунальне підприємство
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради () відомостей, щодо
уточнення розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок,
зазначених в поданому та
зареєстрованому за номером
уточнюючому розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за грудень 2013 року з моменту
його подання Комунальним
підприємством "Полтава-сервіс"
Полтавської міської ради.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Державної податкової інспекції
у м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області на
користь Комунального підприємства
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради витрати зі сплати судового збору у
розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови складено 17
листопада 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський