Справа № 203/5250/14-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5250/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 року Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді
- Казака С.Ю.

при секретарі
- Місюра К.А.

за участю представника
позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 07.07.2014
року державним інспектором Державної
інспекції сільського господарства
Пузирем О.В. було складено акт
перевірки №242/02, в якому зроблено
висновок по самовільне зайняття
земельної ділянки та порушення ПП
«Альфа-Мур» положень ст.125 ЗК України та
ст.53-1 КУпАП. 08.07.2014 року державним
інспектором було складено розрахунок
розміру шкоди, яку на думку інспектора
заподіяно ПП «Альфа-Мур» внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, а також акт обстеження
земельної ділянки. Цього ж дня щодо
нього - директора ПП !Альфа-Мур» було
складено протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.53-1
КУпАП. 17.07.2014 року заступником
начальника відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області Бабенко О.В. було винесено
постанову про закриття справи з
посиланням на те, що самовільне
зайняття земельної ділянки за своїм
характером тягне кримінальну
відповідальність, передбачену ч.1 ст.197
КК України. Вважає вказану постанову
незаконною, оскільки відповідно до
рішення виконкому Дніпропетровської
міської ради земельну ділянку по
АДРЕСА_1 було включено до переліку
земельних ділянок, що використовуються
для паркування транспортних засобів.
Постійна комісія з питань транспорту,
дорожнього господарства та зв'язку
Дніпропетровської міської ради 13.11.2013
року надала дозвіл КП «Міськавтопарк»
на укладення договорів про організацію
та експлуатацію майданчиків для
паркування серед яких, зокрема, й
договору з ПП «Альфа-Мур». Таким чином,
орган місцевого самоврядування
реалізуючи право власника земельної
ділянки спочатку відніс земельну
ділянку по АДРЕСА_1 до земель, що
використовуються для паркування
транспортних засобів, а потім передав
її на баланс КП «Міськавтопарк», яке в
свою чергу надав майданчик для
паркування ПП «Альфа-Мур» для його
експлуатації та обслуговування. 05.05.2014
року між КП «Міськавтопарк» та ПП
«Альфа-Мур» було укладено договір про
організацію та експлуатацію
майданчика для паркування, складено
відповідний акт прийому-передачі від
08.05.2014 року. Таким чином, відсутній факт
самовільного зайняття ПП «Альфа-Мур»
земельної ділянки. Крім того, під час
проведення перевірки жодних замірів та
навіть загальний огляд земельної
ділянки посадовими особами інспекції
не проводився, що унеможливлює
встановлення осіб, які фактично
використовують земельну ділянку, площі
земельної ділянки, що фактично
використовується та порушень,
пов'язаних з її використанням. В
протоколі про адміністративне
правопорушення відсутні будь-які
відомості про заподіяну матеріальну
шкоду, про свідків та потерпілих, що
свідчить про формальний підхід до його
складання. Розрахунок розміру
заподіяної шкоди є не обґрунтованим та
таким, що не базується на дійсних
обставинах справи. За вказаних
обставин позивач просив суд скасувати
постанову від 17.07.2014 року за №80.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав позов
та, посилаючись на викладені в ньому
підстави, просив задовольнити останній
в повному обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
просив відмовити в його задоволенні з
підстав, викладених в письмових
запереченнях. В призначене на 15.10.2014
року судове засідання представник
відповідача не з'явився, про причини
своєї неявки не повідомив.

Враховуючи, що останній приймав
участь в попередніх судових
засіданнях, надав усні пояснення та
письмові заперечення, в яких висловив
думку відповідача щодо заявлених
позовних вимог, належним чином був
повідомлений про день та час слухання
справи 15.10.2014 року, суд з урахуванням
положень ст.128 КАС України та думки
представника позивача вважає за
можливе провести подальший розгляд
справи у відсутності представника
відповідача.

Заслухавши пояснення
представника позивача, враховуючи
пояснення представника відповідача та
доводи, викладені в письмових
запереченнях останнього, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 07.07.2014 року
державним інспектором Державної
інспекції сільського господарства
Пузирем О.В. було проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства ПП «Альфа-Мур», про що
складено відповідний акт перевірки
№242/02 від 07.07.2014 року та акт обстеження
земельної ділянки №56/02 від 08.07.2014 року.

Під час перевірки було встановлено, що
земельна ділянка площею 0,1559 га по
АДРЕСА_1 на підставі договору оренди
надана ОСОБА_5, однак самовільно
зайнята та використовується ПП
«Альфа-Мур». Під автомобільну стоянку
за відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про їх
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
таких земельних ділянок.

За наслідками виявлених порушень
державним інспектором Державної
інспекції сільського господарства
Пузирем О.В. відносно директора ПП
«Альфа-Мур» ОСОБА_2 08.07.2014 року було
складено протокол №06/02 про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.53-1 КУпАП.; проведено
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, яку визначено в сумі
82643 грн. 12 коп.

17.07.2014 року заступником начальника
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства управління контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області Бабенко О.В. було винесено
постанову про закриття справи відносно
ОСОБА_2 з посиланням на те, що
самовільне зайняття земельної ділянки
за своїм характером тягне кримінальну
відповідальність, передбачену ч.1 ст.197
КК України.

Згідно мотивувальної частини цієї
постанови даний висновок зроблено
виходячи з розміру розрахованої шкоди,
яка в сто разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, що тягне за собою кримінальну
відповідальність, передбачену ч.1 ст.197
КК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Адміністративна
відповідальність за правопорушення,
передбачені цим Кодексом, настає, якщо
ці порушення за своїм характером не
тягнуть за собою відповідно до закону
кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст.284 КУпАП по
справі про адміністративне
правопорушення, орган (посадова особа)
виносить одну з таких постанов: 1) про
накладення адміністративного
стягнення; 2) про застосування заходів
впливу, передбачених ст.24-1 цього
Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи
виноситься при оголошенні усного
зауваження, передачі матеріалів на
розгляд громадської організації чи
трудового колективу або передачі їх
прокурору, органу досудового слідства
чи дізнання, а також при наявності
обставин, передбачених ст.247 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за таких обставин: 1)
відсутність події і складу
адміністративного правопорушення; 2)
недосягнення особою на момент вчинення
адміністративного правопорушення
шістнадцятирічного віку; 3) неосудність
особи, яка вчинила протиправну дію чи
бездіяльність; 4) вчинення дії особою в
стані крайньої необхідності або
необхідної оборони; 5) видання акта
амністії, якщо він усуває застосування
адміністративного стягнення; 6)
скасування акта, який встановлює
адміністративну відповідальність; 7)
закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених ст.38 цього
Кодексу; 8) наявність по тому самому
факту щодо особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
постанови компетентного органу
(посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення, або не
скасованої постанови про закриття
справи про адміністративне
правопорушення, а також порушення по
даному факту кримінальної справи; 9)
смерть особи, щодо якої було розпочато
провадження в справі.

Відповідно до ст.253 КУпАП якщо при
розгляді справи орган (посадова особа)
прийде до висновку, що в порушенні є
ознаки злочину, він передає матеріали
прокурору, органу досудового слідства
або дізнання.

Відповідно до ст.53-1 КУпАП
адміністративна відповідальність
настає за самовільне зайняття
земельної ділянки.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.211
Земельного кодексу громадяни та
юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства за самовільне зайняття
земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів
справи, рішенням виконкому
Дніпропетровської міської ради №199 від
28.05.2013 року було затверджено зміни до
переліку спеціальних земельних
ділянок, відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів у м.Дніпропетровську, до якого
включено і спеціальний майданчик для
паркування транспортних засобів по
АДРЕСА_1.

Згідно рішення постійної комісії
з питань транспорту, дорожнього
господарства та зв'язку
Дніпропетровської міської ради,
оформленого протоколом №98 від 13.11.2013
року КП «Міськавтопарк»
Дніпропетровської міської ради було
надано дозвіл на укладення договорів
про організацію та експлуатацію
майданчиків для паркування по АДРЕСА_1
з ПП «Альфа-Мур».

05.05.2014 року між КП
«Міськавтопарк» та ПП «Альфа-Мур» було
укладено договір №306 АП «Про
організацію та експлуатацію
майданчика для паркування», згідно
якого ПП «Альфа-Мур» було передано в
користування за плату майданчик для
паркування транспортних засобів
комунальної форми власності по
АДРЕСА_1, що згідно п.10.1 договору
набирає чинності з дня підписання
сторонами акту приймання-передачі
майданчику.

01.07.2014 року між сторонами
договору від 05.05.2014 року було складено
акт приймання-передачі зазначеної вище
земельної ділянки та таким чином, з
вказаного часу ПП «Альфа-Мур» у
відповідності до умов п.10.1 договору від
05.05.2014 року набуло право користування
земельною ділянкою.

Статтею 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» визначено, що
самовільне зайняття земельної ділянки
- це будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до ст.156 Земельного
Кодексу України, останньою визначено
вичерпне коло підстав відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам внаслідок: а)
вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом; б)
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання; в) встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок; г)
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників; ґ) приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан; д) неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для виникнення у особи
обов'язку відшкодувати шкоду необхідна
наявність її вини у заподіянні такої
шкоди.

Як зазначалось вище, згідно
мотивувальної частини оскаржуваної
постанови від 17.07.2014 року, висновок про
наявність підстав для закриття
провадження по справі було зроблено
виходячи з розміру розрахованої шкоди,
завданої внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, яка
складає 82643 грн. 12 коп., що в сто разів
перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, що тягне за собою
кримінальну відповідальність,
передбачену ч.1 ст.197 КК України.

Разом з тим, суд вважає
безпідставними викладені в акті
перевірки, протоколі про
адміністративне правопорушення та
оскаржуваній постанові обставини, щодо
самовільного зайняття ПП «Альфа-Мур»
земельної ділянки по АДРЕСА_1, оскільки
останню було передано в користування
вказаному підприємству за згодою
Дніпропетровської міської ради, як
розпорядника земель міста, що
зафіксовано в рішенні постійної
комісії з питань транспорту,
дорожнього господарства та зв'язку
Дніпропетровської міської ради,
оформленого протоколом №98 від 13.11.2013
року, на підставі відповідного
договору з КП «Міськавтопарк»
Дніпропетровської міської ради, якому
відповідно до рішення від 13.11.2013 року
було надано дозвіл на його укладення,
земельна ділянка використовувалось ПП
«Альфа-Мур» за цільовим призначенням
та підприємством сплачувався до
місцевого бюджету відповідний збір за
користування, що підтверджується
наданими представником позивача
квитанціями щодо оплати ПП «Альфа-Мур»
в період з липня по вересень 2014 року
збору за місця паркування транспортних
засобів до місцевого бюджету за
передану згідно договору від 05.05.2014
року в користування земельну ділянку.

А тому навіть подальше
скасування рішення та розірвання
договору за якими ПП «Альфа-Мур» було
передано в користування земельну
ділянку, за вказаних вище обставин, а
також за наявності спору щодо чинності
договору від 05.05.2014 року між ПП
«Альфа-Мур» та КП «Міськавтопарк», який
останнім було розірвано в
односторонньому порядку, що не
передбачено умовами договору, не може
вважатись самовільним зайняттям ПП
«Альфа-Мур» земельної ділянки.

Крім того, згідно акту
приймання-передачі майданчику по
АДРЕСА_1 вбачається, що ПП «Альфа-Мур»
01.07.2014 року на виконання умов п.10.1
договору від 05.05.2014 року було передано в
користування майданчик площею 862,5 кв.м.

В акті перевірки, протоколі про
адміністративне правопорушення та
оскаржуваній постанові зазначено про
самовільне зайняття ПП «Альфа-Мур»
земельної ділянки площею 0,1559 га. При
цьому з акту перевірки вбачається, що
заміри фактичного розміру площі, яке
займає ПП «Альфа-Мур», державним
інспектором не проводились та дані
були взяті з план-схеми майданчику та
виходячи з розміру земельної ділянки
за вказаною адресою, переданою в
оренду ОСОБА_5, що не може вважатись
належним доказом розміру площі, яку
фактично займало та використовувало ПП
«Альфа-Мур» на момент перевірки.

В зв'язку з цим, не може вважатись
обґрунтованим і розрахунок заподіяної
шкоди, який зроблено виходячи із
розміру площі земельної ділянки 0,1559 га.
Крім того, з розрахунку розміру шкоди
не вбачається за який період вона
розрахована, в той час, як з матеріалів
справи вбачається, що земельна ділянка
була передана в користування ПП
«Альфа-Мур» згідно акту
приймання-передачі 01.07.2014 року, а
перевірка проводилась 07.07.2014 року.
Тобто на момент проведення перевірки
земельна ділянка фактично перебувала в
користуванні ПП «Альфа-Мур» сім днів.
Таким чином розрахунок шкоди в сумі 82643
грн. 12 коп. за сім днів користування, а
також враховуючи що ПП «Альфа-Мур» за
липень 2014 року було сплачено збір до
місцевого бюджету за користування
майданчиком, не може вважатись
обґрунтованим і з цих підстав.

Ані протокол, ані оскаржувана
постанова не містять зазначення
періоду, протягом якого на думку
інспекції ПП «Альфа-Мур» самовільного
використовувала земельну ділянку,
тобто не містить даних щодо часу
вчинення правопорушення. Також в
постанові не зазначено, в чому полягає
заподіяна шкода та кому вона заподіяна.

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

З урахуванням вказаних вище
обставин та положень закону, суд
приходить до висновку, що оскаржувана
постанова від 17.07.2014 року є
протиправною, винесена без належного
з'ясування обставин вчинення
правопорушення, наявності вини
позивача у його вчиненні, не відповідає
вимогам ст.283 КУпАП, оскільки не містить
даних щодо часу вчинення
правопорушення, даних про заподіяну
шкоду та потерпілих.

В зв'язку з чим, зазначена вище
постанова підлягає скасуванню, а позов
задоволенню.

Як встановлено судом 24.07.2014 року,
тобто у передбачений законом
десятиденний строк для оскарження
постанови, позивач звернувся з позовом
до Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська. Але останній було
повернуто судом, як поданий без
дотримання правил підсудності. Після
чого, позивачем 14.08.2014 року було
пред'явлено відповідний позов до
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська.

Таким чином, враховуючи
зазначені вище обставини, суд вважає,
що позивачем було пропущено строк для
звернення до суду з позовом з поважних
причин та останній у відповідності до
ст.102 КАС України підлягає поновленню.

Керуючись
ст.ст.7,9,53-1,245,247,253,280,283,284 КУпАП,
ст.ст.11,71,102,159-163,171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк для
звернення до суду з позовом.

Позов ОСОБА_2 до Державної
інспекції сільського господарства в
Дніпропетровській області про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення -
задовольнити.

Постанову №80 від 17 липня 2014 року
заступника начальника відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області Бабенко
Олександра Васильовича про закриття
провадження по справі про притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за ст.53-1 КУпАП -
скасувати.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту винесення, є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 20.10.2014
року.

Суддя

С.Ю.Казак