Справа № 819/645/14-а
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014р.
Справа № 876/7357/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької
Н.Г.,

Судді
Обрізка
І.М.,

Судді
Сапіги
В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, смт
Березовиця Тернопільського району
Тернопільської області

на ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014р. у
справі №819/645/14-а

за позовом ОСОБА_1, смт Березовиця
Тернопільського району Тернопільської
області

до відповідача: Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області, м.Тернопіль

про визнання протиправною відмови, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2014р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до відповідача: Державної
інспекції сільського господарства про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, просив визнати недійсним
та скасувати приписи Державної
інспекції сільського господарства в
Тернопільській області: №000044 від
25.04.2013р., №000178 від 26.06.2013р., а також
визнати недійсним та скасувати
протокол про адміністративне
правопорушення №00231 від 29.07.2013р.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду позовну заяву
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,
залишено без розгляду. Рішення суду
мотивовано тим, що позивачу з 12.07.2013р.
було відомо про існування припису,
винесеного Державною інспекцією
сільського господарства в
Тернопільській області за
реєстраційним №000044 від 25.04.2013р. щодо
самовільного заняття земельної
ділянки, отже, як зазначено в ухвалі
суду першої інстанції від 14.04.2014 він мав
можливість скористатися правом
судового захисту щодо дій відповідача
в межах строку, визначеного ст.99 КАС
України

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_1, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
безпідставно задоволено клопотання
відповідача про застосування терміну
подання позовної заяви та залишення
позовної заяви без розгляду у зв'язку
із пропущенням терміну звернення до
суду, неповністю з'ясовано обставини,
які мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану ухвалу та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що в ході розгляду
справи судом з'ясовано, що 12.07.2012р.
Державною інспекцією сільського
господарства в Тернопільській області
було повідомлено позивача у справі:
ОСОБА_1 про існування оскаржуваних
приписів, винесених 25.04.2014р. та 26.06.2014р.,
і ним було заявлено клопотання про
поновлення строку на оскарження рішень
та дій відповідача.

Однак, за твердженням апелянта
(позивача у справі), судом при вирішенні
даного спору не було взято до уваги той
факт, що відповідач не повідомив його у
встановлений законом строк про
винесення ним оскаржуваних приписів
чим позбавив його права на здійснення
своєчасного захисту та спростування
встановлених фактів доказами, і
зазначив, що судом не взято до уваги, що
він з 30.11.2013р. по даний час приймав
активну участь у подіях, що набули
загальновідомого характеру на
території України - проведення мирних
акцій протесту "Євромайдан" у місті
Києві та військових дій на сході
України тому не мав можливості
своєчасно оскаржити протиправні дії та
рішення відповідача, що стало причиною
пропущення позивачем у справі: ОСОБА_1
строку звернення з позовом до суду.
Також апелянтом (позивачем у справі)
зазначено, що відповідачем винесення
оскаржуваних процесуальних рішень
відбувалось без проведення перевірки з
виконанням належних процесуальних дій,
які передбачені чинним законодавством,
що регулює правовідносини в сфері
здійснення контролю.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задоволити, оскаржувану ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із вимогами ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Апелянтом було подано до суду першої
інстанції клопотання про поновлення
пропущеного строку позовної давності,
додано наявні в матеріалах справи
довідки, що підтверджують поважність
причин пропущення строку позовної
давності.

Відповідно до вимог положень ст.55
Конституції України, держава кожному
гарантує право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної власності, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Згідно із вимогами ч.4 ст.6 КАС України,
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини",
Європейська Конвенція "Про захист прав
людини і основоположних свобод" (далі -
Конвенція) і практика Європейського
Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є
джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено,
що кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом.

Керуючись висновками, викладеними у
п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна
проти України" суд зобов'язаний
надавати відповідь на кожен з
специфічних, доречних та важливих
доводів заявника, а також давати
обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі "Іліан проти
Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило
встановлення обмежень доступу до суду
у зв'язку з пропуском строку звернення
повинно застосовуватись з певною
гнучкістю і без надзвичайного
формалізму, воно не застосовується
автоматично і не має абсолютного
характеру; перевіряючи його виконання
слід звертати увагу на обставини
справи.

Однак, судом першої інстанції при
вирішенні даного спору не було взято до
уваги той факт, що відповідач: Державна
інспекція сільського господарства в
Тернопільській області не повідомив у
встановлений законодавством строк
позивача: ОСОБА_1 про винесення
оскаржуваних приписів, і тим самим
позивача було позбавлено права на
здійснення своєчасного захисту

Також суд першої інстанції, не взявши
до уваги клопотання позивача у справі
про поновлення терміну звернення до
суду, порушив конституційні права
ОСОБА_1 на звернення до суду та
вирішення спору, забезпечення
публічного розгляду його справи
впродовж розумного строку.

На підтвердження поважності пропуску
строку звернення до суду апелянтом
(позивачем у справі) було надано
довідки №2 від 01.07.2014р., №3 від 14.07.2014р.,
№4 від 21.07.2014р., видані Головою
Тернопільської районної організації
ВО "Cвобода" (а.с. 72-74).

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що судом першої інстанції належним
чином не досліджено питання пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду з даним
позовом, у зв'язку із чим такий прийшов
до передчасного висновку про залишення
адміністративного позову ОСОБА_1 без
розгляду, чим фактично позбавив його
можливості захистити свої права та
інтереси, відповідно порушив його
права на захист прав, свобод та
інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантовані
ст.6 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.199 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Згідно із вимогами п.4 ст.204 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 199, 204,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014р. у
справі №819/645/14-а про залишення
адміністративного позову без розгляду
у справі №819/645//14-а за позовом ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в Тернопільській області
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, - задоволити.

2. Ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014р. про
залишення адміністративного позову
без розгляду у справі №819/645/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області, - скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

суддя
І.М. Обрізко

суддя
В.П.
Сапіга