Справа № 817/3006/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3006/14

14 листопада 2014 року 15год. 35хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Щербакова В. В. за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ВДВС Рівненського
міського управління юстиції в
Рівненській області про
визнання незаконною бездіяльність та
зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції в
Рівненській області (по тексту
постанови - ВДВС Рівненського міського
управління юстиції в Рівненській
області) про визнання незаконною
бездіяльність державного виконавця
щодо неподання заяви в реєстраційну
службу Рівненського міського
управління юстиції в Рівненській
області про припинення обтяжень
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а
саме: припинення запису про іпотеку
№5404705 та запису про обтяження №5404776;
зобов'язання вчинити необхідні дії, а
саме: подати заяву в реєстраційну
службу Рівненського міського
управління юстиції в Рівненській
області щодо припинення обтяжень на
нерухоме майно, трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1 про припинення запису про
іпотеку №5404705 та запису про обтяження
№5404776, що необхідні для внесення
Реєстраційною службою Рівненського
міського управління юстиції
реєстраційного запису про припинення
даних обтяжень.

Позовні вимоги обґрунтовуються
наступними обставинами.

Так, на думку позивача, бездіяльність
органу державної виконавчої служби
порушує його законні права та інтереси,
що унеможливлює право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном на власний розсуд, передбачене
ст. 319 ЦК України.

Зазначає, що попри приписи Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» не здійснено державну
реєстрацію припинення іпотеки, яка
проводиться на підставі заяви
державного виконавця - ВДВС
Рівненського міського управління
юстиції в Рівненській області.

Позовні вимоги також мотивовано
положеннями чч.1, 3 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження», згідно
яких державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

Вказує, що вищезазначені вимоги закону
Відділом державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції в Рівненській області виконані
не були, чим порушено його права.

На виконання ст. 51 КАС України судом
прийнято заяву позивача про уточнення
позовних вимог. Згідно вказаної заяви
та на підставі обґрунтування
первісного адміністративного позову
пред'явлено вимоги наступного змісту:
зобов'язати ВДВС Рівненського міського
управління юстиції подати до
Реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської: Постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції про
звільнення майна боржника ОСОБА_2 з-під
арешту від 28.08.2014 року № 40611884; заяву про
зняти обтяження № 5404705, що виникло на
підставі договору іпотеки, серія та
номер: 237, виданий 03.03.2008 p., виданого
Приватним нотаріусом ОСОБА_3,
Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк»; заяву про
зняти обтяження №5404776, що виникло на
підставі договору іпотеки, серія та
номер: 237, виданий 03.03.2008 p., виданого
Приватним нотаріусом ОСОБА_3

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до початку
судового засідання подав заяву про
розгляд справи без участі представника
позивача.

Відповідач в судове засідання
уповноваженого представника не
забезпечив, заперечень на
адміністративний позов також не подав.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, 25.03.2014 на
прилюдних торгах, придбано арештоване
майно, а саме: 1/2 частини трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,5
кв.м., житлова площа 35,9 кв.м. на підставі
Договору купівлі-продажу, ВЕХ №531265 р.,
посвідченого 03.03.2008 року за реєстровим
номером №234 ОСОБА_3, приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу, зареєстрованого
в Комунальному підприємстві
Рівненського міського БТІ 01.04.2011 p.,
номер запису 170-32420 в книзі 116,
реєстраційний номер майна 18178236, що
належало ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Матеріалами справи стверджено, що
ОСОБА_1 здійснено своєчасну оплату
гарантійного внеску №1814052 від 06.03.2014 за
лот №2 та винагороду по вказаному
договору на депозитний рахунок ВДВС
Рівненського міського управління
юстиції в Рівненській області. Вказані
обставини засвідчуються відповідними
платіжними документами, протоколом
№1814052/2 проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна від 25.03.2014, та акта про проведені
прилюдні торги від 07.04.2014.

Згідно ст. 63 Закону України «Про
виконавче провадження» на підставі
акта ВДВС Рівненського міського
управління юстиції в Рівненській
області від 07.04.2014 про проведені
прилюдні торги, приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу Рівненської області 18.04.2014
видано свідоцтво, що посвідчує за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
вказаного майна.

З матеріалів справи вбачається, що
державним виконавцем ВДВС
Рівненського міського управління
винесено постанову від 28.08.2014 про
звільнення майна боржника з-під арешту,
накладеного постановою від 11.11.2013 на
все майно боржника - ОСОБА_2, в тому
числі 1/2 частини трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, придбаної з
прилюдних торгів.

Суд вважає, що ВДВС Рівненського
міського управління юстиції в
Рівненській області порушує вимоги
чинного законодавства не вчиняючи дій,
які випливають з його виключної
компетенції.

Приймаючи рішення по суті заявлених
позовних вимог, суд виходив з
наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

При цьому, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Частина 1 ст. 316 ЦК України визначає, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Право власності реалізується
власником шляхом користування,
розпорядження своїм майном на власний
розсуд (ст. 319 ЦК України).

Як встановлено судом, згідно наданої
правовстановлюючої документації
ОСОБА_1 володіє всією необхідною
правомочністю для реалізації права
власності на 1/2 частини трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, придбаної з
прилюдних торгів.

Частина 1 ст. 182 ЦК України визначає, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

При цьому, згідно частини 2 вказаної
статті, державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Питання, які виникають з приводу
реалізації суб'єктивних прав з приводу
переходу і припинення правовідносин
по іпотеці врегульовано Законом
України «Про іпотеку».

Частина 1 ст.57 Закону України «Про
іпотеку» чітко встановлює, що такий
засіб забезпечення виконання
зобов'язання, як арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

При цьому, абз. 3 частини 2 ст. 57 Закону
визначено, що арешт на майно боржника
може накладатися саме державним
виконавцем шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Суд враховує те, що у відповідності до
приписів ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» встановлено припинення
іпотеки у разі реалізації предмета
іпотеки відповідно до цього Закону.

Відомості про припинення іпотеки
підлягають державній реєстрації у
встановленому законодавством порядку.

Згідно п.3 ч. 2.ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно.

Спеціальним підзаконним нормативним
актом, який врегульовує питання
придбання арештованого або
заставленого нерухомого майна з
прилюдних торгів (аукціонів) в аспекті
заявленого позову є Порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 № 296/5

Так, згідно пп.1.1. Глави 12. Видача
свідоцтв про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012 №
296/5, придбання арештованого або
заставленого нерухомого майна з
прилюдних торгів (аукціонів)
оформлюється нотаріусом за
місцезнаходженням такого майна шляхом
видачі набувачу відповідного
свідоцтва.

При цьому, пп. 3.1. цієї ж глави Порядку,
свідоцтво про придбання арештованого
нерухомого майна з прилюдних торгів
видається нотаріусом на підставі
складеного державним виконавцем акта
про проведені публічні торги,
затвердженого начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

У ході дослідження, наявних у
матеріалах справи доказів, не виявлено
порушень вказаної процедури, жодних
відомостей, які свідчили б про
протилежне судом також не встановлено.

Главою 15 Порядку № 296/5 передбачено
заборону щодо відчуження житлового
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, земельної ділянки,
іншого нерухомого майна, майнових прав
на нерухоме майно і транспортних
засобів, що підлягають державній
реєстрації, за місцезнаходженням
(місцем реєстрації) цього майна або за
місцезнаходженням (місцем реєстрації)
однієї із сторін правочину, в зв'язку з
яким накладається заборона.

Така заборона відчуження майна
накладається, в тому числі при
посвідченні договору застави (іпотеки)
житлового будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна,
майнових прав на нерухоме майно, а
також транспортного засобу, що
підлягає державній реєстрації, або при
посвідченні договору про внесення змін
щодо предмета застави (іпотеки), якщо це
передбачено договором.

При цьому, суд зазначає, що накладання
заборони щодо відчуження майна
реєструється в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій та реєстрі для
реєстрації заборон відчуження
нерухомого та рухомого майна, арештів,
накладених на майно судами, слідчими
органами, і реєстрації зняття таких
заборон та арештів. Про накладені
заборони щодо відчуження робиться
запис в Алфавітній книзі обліку
реєстрації заборон відчуження
нерухомого та рухомого майна, а також
арештів, накладених на таке майно
судами, слідчими органами, і реєстрації
зняття таких заборон та арештів .

Відповідно до пп. 4.2 глави 15 Порядку 296/5,
накладені заборони щодо відчуження
житлового будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна та
майнових прав на нерухомість
підлягають обов'язковій реєстрації в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Суд бере до уваги й те, що про зняття
заборони, а також про зняття судовими
або слідчими органами та органами
державної виконавчої служби
накладеного ними арешту на майно
нотаріус робить відповідні відмітки в
реєстрі для реєстрації заборон і
арештів та в алфавітній книзі обліку
заборон відчуження і арештів
нерухомого майна.

Згідно пп. 6.2 глави 15 Порядку 296/5,
відомості про зняття заборони
відчуження нерухомого майна, а також
про зняття судовими або слідчими
органами та органами державної
виконавчої служби накладеного ними
арешту на об'єкти нерухомого майна
підлягають обов'язковій реєстрації в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно в порядку,
установленому законодавством у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно.

Крім того, п.73 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868 визначено, що під час
проведення державної реєстрації
обтяжень речових прав на нерухоме
майно заінтересованою особою є особа,
якою встановлено обтяження, а також
особа, в інтересах якої встановлено
обтяження (обтяжувач).

Суд враховує, що в разі проведення
державної реєстрації припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно заінтересованою особою є також
особа, якою припинено обтяження, а
також особа, в інтересах якої припинено
обтяження.

При цьому, для проведення державної
реєстрації обтяжень речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, та інші документи, визначені
Порядком від 17 жовтня 2013 р. № 868.

Натомість, ВДВС Рівненського міського
управління юстиції в Рівненській
області ухиляється від вчинення дій,
які випливають з його компетенції,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження».

Так, у відповідності до чч.1, 3 ст. 6
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

Наданим витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (а.с.9)
стверджується право приватної
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (Рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (з
відкриттям розділу), індексний номер:
12534838 від 18.04.2014), відповідні відомості
містяться і в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (а.с.11).

Однак, при цьому не внесено відповідних
записів по обтяженню об'єкта
нерухомості - вказаної квартири,
належної на праві власності ОСОБА_1,
натомість містяться відомості щодо
обтяжень Іпотекодавця ОСОБА_2.

На думку суду, з метою врахування
інтересів учасників судового процесу
та прав осіб, яких в майбутньому можуть
стосуватися внесення чи невнесення
відповідних записів до Державного
реєстру заборон відчужень об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек, слід позов задовольнити
частково, шляхом прийняття постанови
про зобов'язання ВДВС Рівненського
міського управління юстиції
розглянути питання щодо надання
Реєстраційній службі Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про звільнення майна боржника
ОСОБА_2 з-під арешту від 28.08.2014 року №
40611884; зобов'язання ВДВС Рівненського
міського управління юстиції подати
Реєстраційній службі Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської заяву про зняти обтяження
№ 5404705; зобов'язання ВДВС Рівненського
міського управління юстиції подати
Реєстраційній службі Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської заяву про зняти обтяження
№5404776.

Приймаючи рішення про відмову в
частині позовних вимог, суд виходив з
виключної компетенції органу
державної виконавчої служби, а відтак
не в праві перебирати повноваження
останнього шляхом зобов'язання такого
органу вчиняти дії по прийняттю
рішення, якому передують
проходження/не проходження певних
законодавчо визначених процедурних
етапів.

За результатами судового розгляду
справи відповідачем не доведено, що він
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, встановлений законом,
обґрунтовано та розсудливо, з
урахуванням усіх необхідних обставин,
що мають значення для прийняття
рішення та права особи на участь у
процесі прийняття рішення. У той же час,
позивач довів обґрунтованість
позовних вимог належними та
допустимими доказами.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню частково.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до ч.3 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ВДВС Рівненського міського
управління юстиції розглянути питання
щодо надання Реєстраційній службі
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про звільнення майна боржника
ОСОБА_2 з-під арешту від 28.08.2014 року №
40611884.

Зобов'язати ВДВС Рівненського міського
управління юстиції подати
Реєстраційній службі Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської заяву про зняти обтяження
№ 5404705.

Зобов'язати ВДВС Рівненського міського
управління юстиції подати
Реєстраційній службі Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської заяву про зняти обтяження
№5404776.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету судовий збір у
розмірі 36,54 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Щербаков В. В.