Справа № 607/22237/13-а
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2014 Справа №607/22237/13-а Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого - судді
Вийванко О.М.

при секретарі с/з
Музика О.М.

представника позивача
ОСОБА_2

представника
відповідача Вальчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із
позовом до відповідача Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення,
посилаючись на те, що 23 липня 2013 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області прийнято
постанову № 413/13, згідно якої ОСОБА_4
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП та
накладено на неї адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6
800,00 грн. Накладення стягнення
відповідач обґрунтовує тим, що позивач
без відповідної реєстрації об'єкта в
органах ДАБК, у 2013 році проводяться
будівельні роботи по реконструкції
павільйону-закладу громадського
харчування за адресою: АДРЕСА_1, чим
порушила ст.34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Однак, позивач заперечує
факт вчинення нею даного
правопорушення, оскільки у 2013 році вона
не могла проводити будівельні роботи
по реконструкції павільйону-закладу
громадського харчування за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки позивач як
орендодавець, згідно договору оренди
від 01.04.2012 р., передала дане приміщення в
оренду орендарю ПП ОСОБА_6, а тому,
згідно умов даного договору оренди,
орендар несе повну відповідальність за
збереження приміщення і повністю його
відновлює при пошкодження за власний
рахунок. За вищевказаних обставин,
позивач просить суд скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення № 413/13
від 23.07.2013 р., якою її притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 7 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6
800,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив їх задовольнити,
скасувавши постанову по справі про
адміністративне правопорушення № 413/13
від 23.07.2013 р.

Представник відповідача у судовому
засіданні подав суду письмові
заперечення, в яких просить суд
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на те, що при винесенні
постанови 23 липня 2013 року № 413/13 про
накладення адміністративного
стягнення, відповідач діяв на підставі
законодавства, в межах наданих
повноважень, і у спосіб, встановлений
законодавством, а тому відсутній
правові підстави для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши та оцінивши наявні
у справі докази у їх сукупності,
виходячи з встановлених у судовому
засіданні обставин, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що за результатами
перевірки, яка проведена 30.05.2013 р. у
присутності уповноваженого
представника забудовника гр. ОСОБА_2
було складено акт перевірки у
відповідності до якого було
встановлено, що павільйон заклад
громадського харчування у 2005 році було
прийнято в експлуатацію актом
державної технічної комісії. Земельна
ділянка на якій розміщено павільйон
належить гр. ОСОБА_4 на праві
користування на підставі договору
оренди землі від 22.10.2012 р. Згідно
висновку управління містобудування та
архітектури Тернопільської міської
ради від 10.08.2011 р. №1680/09 проходить
мережа газопроводу середнього тиску на
відстані 4,0 м. від існуючого павільйону.

На момент проведення перевірки
проводились будівельні роботи на
павільйоні громадського призначення.

Приписом від 30.05.2013 р. гр. ОСОБА_2,
зобов'язано припинити виконання
будівельних робіт по
павільйону-закладу громадського
харчування і привести об'єкт
будівництва у відповідність до вимог
містобудівного законодавства в термін
до 30.08.2013 р.

10.07.2013 р. на адресу інспекції надійшла
заява гр. ОСОБА_7 щодо порушення
законодавства при проведенні
будівельних робіт з надбудови другого
поверху нежитлових приміщень по
АДРЕСА_1.

Інспекцією у присутності гр. ОСОБА_2,
працівників міліції було встановлено,
факт самочинного виконання
будівельних робіт з реконструкції
павільйону - закладу громадського
призначення за адресою АДРЕСА_1 без
затвердженої проектної документації
та без відповідної реєстрації об'єкта в
органах державного
архітектурно-будівельного контролю, що
є порушенням ст.ст. 9, 27 закону України
«Про архітектурну діяльність», та ст.34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

За результатами перевірки було
складено акт перевірки від 10.07.2013 р.,
приписи про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які не відповідають
законодавству, будівельних нормам,
державним стандартам і правилам,
архітектурним вимогам, затвердженим
проектним рішенням, технічним умовам
та іншим нормативно-правовим актам,
виконуються без повідомлення,
реєстрації декларації про початок на
їх виконання або без дозволу на
виконання будівельних робіт.

Також, за результатами перевірки було
складено протоколи про
адміністративні правопорушення від
12.09.2013 р. та від 18.07.2013 р. щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, які самочинно проводили
будівельні роботи.

27.07.2013 р. за результатами розгляду
справи про вчинене гр. ОСОБА_4
правопорушення було винесено
постанову по справі про
адміністративне правопорушення № 413/13,
згідно якої ОСОБА_4 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96
КУпАП та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 6 800,00 грн., оскільки
остання без відповідної реєстрації
об'єкта в органах ДАБК, у 2013 році
проводила будівельні роботи по
реконструкції павільйону-закладу
громадського харчування за адресою:
АДРЕСА_1, чим порушила ст.34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Статтею 96КУпАП, передбачено, що діяння,
передбачені частиною шостою цієї
статті, вчинені щодо об'єктів II
категорії складності, -тягнуть за собою
накладення штрафу від чотирьохсот до
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Частиною 2 статті 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Ст. 280 КУпАП, зобов'язує орган, який
розглядає справу про адміністративне
правопорушення, з'ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності. Протокол про
адміністративне правопорушення, у разі
його оформлення, складається у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках,
передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказами в справі про адміністративне
правопорушення у відповідності до ст.
251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень. Суд за адміністративним
позовом суб'єкта владних повноважень
може прийняти іншу постанову у
випадках, встановлених законом.

У судовому засіданні встановлено,
що павільйон закладу громадського
харчування, який знаходиться по
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_8, яка являється
дитиною позивача.

Згідно договору оренди землі від
22 жовтня 2012 року, укладеного між
Тернопільською міською радою та
ОСОБА_4, ОСОБА_4 надано в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1.

Також, як вбачається з договору оренди
від 01.04.2012 р. укладений між приватним
підприємцем ОСОБА_4 та приватним
підприємцем ОСОБА_6, приватний
підприємецьОСОБА_4 передав в орендне
користування приватному
підприємцюОСОБА_6, павільйон закладу
громадського харчування, який
знаходиться по АДРЕСА_1.

Як з'ясовано у судовому засіданні було
проведено реконструкцію павільйону
закладу громадського харчування, який
знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до ДБН А 2.2.3 - 2012 «Склад,
порядок розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва».

Реконструкція - перебудова введеного в
експлуатацію в установленому порядку
об'єкту будівництва, що передбачає
удосконалення виробництва, підвищення
його техніко-економічного рівня та
якості продукції, що виготовляється
поліпшення умов експлуатації та
проживання якості послуг, зміну
основних техніко-економічних
показників ( кількість продукції,
потужність, функціональне призначення,
геометричні розміри).

Реконструкція передбачає повне або
часткове збереження елементів несучих
і огороджувальних конструкцій та
призупинення на час виконання робіт
експлуатації об'єкту в цілому або його
частин (за умови їх автономності).

Також зазначає, що згідно ст.1 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
замовник - фізична або юридична особа,
яка має у власності або у користуванні
земельну ділянку, подала у
встановленому законодавством порядку
заяву (клопотання) щодо її забудови для
здійснення будівництва або зміни (у
тому числі шляхом знесення) об'єкта
містобудування.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_10,ОСОБА_11 суду пояснили,
що їм не відомо, щобОСОБА_4 проводила
реконструкцію павільйону закладу
громадського харчування, який
знаходиться по АДРЕСА_1, чи брала участь
у його будівництві.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд
приходить до переконання, що
відповідачем не було всебічно, повно та
об'єктивно досліджено усіх обставин
справи, зокрема те, що ОСОБА_4 являється
опікуном малолітньої дитини ОСОБА_8,
яка являється власником павільйон
закладу громадського харчування, який
знаходиться по АДРЕСА_1, також не
з'ясовано, на якій підставі ОСОБА_4 було
надано в строкове платне користування
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1, з
врахуванням того, що власником
приміщення, яке знаходиться за
вказаною адресою належить ОСОБА_8,
також не з'ясовано обставин, які мають
значення для справи у приватного
підприємцяОСОБА_6 про передачу йому в
орендупавільйон закладу громадського
харчування, який знаходиться по
АДРЕСА_1, і про проведення його
реконструкції.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
передбачено, що обставини, які
визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Згідно ст. 62 Конституції України вина
особа, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідачем не представлено
достатньо належних доказів про
вчинення позивачем адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 96
КУпАП, та не з'ясовано обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, суд вважає, що слід
скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення № 413/13
від 23 липня 2013 року, якою ОСОБА_4 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП, та
накладено на неї стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 6 800,00 грн., справу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_4 за ч. 7 ст. 96 КУпАП,
направити на новий розгляд до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області.

Згідно ч. 2 ст. 1712 КАСУ, рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 6, 7, 70, 71, 72, 128, 159-163, 167, 1712 КАС
України, ст.ст. 33, 122, 254, 258, 280, 283, 284, 288, 289,
293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення -
задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення № 413/13
від 23 липня 2013 року, якою ОСОБА_4 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП, та
накладено на неї стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 6 800,00 грн., справу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_4 за ч. 7 ст. 96 КУпАП,
направити на новий розгляд до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддяО. М. Вийванко