Справа № 826/5492/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5492/14
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
приватного підприємства
«Графіті-Консалт» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство
«Графіті-Консалт» (далі по тексту -
позивач) звернулося з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
19 грудня 2013 року № .

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 09 липня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 липня 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП «Графіті-Консалт» з
питань правильності нарахування,
повноти та своєчасності внесення до
бюджету податків за травень 2012 року по
взаємовідносинам з ПП
«Рембудкомплект-Плюс», за результатом
якої складено акт перевірки від 28
листопада 2013 року № 1874/26-53-22-04-21/38497182.

На підставі даного акту відповідач
виніс податкове повідомлення - рішення
від 19 грудня 2013 року № , яким ПП
«Графіті-Консалт» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 124 760, 00 грн., в
тому числі: за основним платежем - 99 808, 00
грн., за штрафними санкціями - 24 952, 00 грн.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Порядок формування податкового
кредиту визначено ст.198 Податкового
кодексу України. Право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг, визначено
в п.198.1 ст.198 ПК України.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Пункт 201.8 вказаної статті
передбачає, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до першого абзацу пункту
201.10 статті 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП «Графіті-Консалт» (Замовник) та ПП
«Рембудкомплект-Плюс» (Перевізник)
було укладено Договір про надання
послуг перевезення вантажів № 2/04 від 02
квітня 2012 року, за умовами якого
перевізник зобов'язується доставити
надані замовником вантажі до пункту
призначення, а замовник - вчасно
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Пунктом 2.1. цього Договору зазначено, що
перевезення здійснюється на підставі
товарно - транспортної накладної.

Згідно пункту 2.3 цього Договору
Замовником заповнюється
Договір-Заявка на перевезення, в якій
містяться відомості про характер і вид
вантажу, його вагу, об'єм, пакування,
місце призначення, хто є
вантажовідправником, хто є
вантажоодержувачем, їх адреси,
контактний телефон та один примірник
видається перевізнику, а другий -
залишається у замовника.

Згідно укладених актів здачі-прийняття
робіт (надані послуг) № ОУ-00233 від 29.05.2014,
№ ОУ-00221 від 28.05.2014, № ОУ-00183 від 23.05.2014, №
ОУ-00134 від 17.05.2014, № ОУ-00122 від 16.05.2014, №
ОУ-00114 від 15.05.2014, № ОУ-00103 від 14.05.2014, №
ОУ-0083 від 11.05.2014, № ОУ-0080 від 10.05.2014, №
ОУ-0079 від 10.05.2014, № ОУ-0054 від 07.05.2014, №
ОУ-0053 від 07.05.2014, № ОУ-0052 від 07.05.2014, №
ОУ-0023 від 03.05.2014, № ОУ-0022 від 03.05.2014 ПП
«Рембудкомплект-Плюс» - виконавцем
надано послуги з перевезення вантажу
по Україні із зазначенням маршрутів
перевезення вантажу.

В свою чергу, ПП «Рембудкомплект-Плюс»
виписано на адресу позивача податкові
накладні на загальну суму 598 850, 00 грн. (+
ПДВ - 99 808, 32 грн.), а саме: від 14.05.2012 № 103
на суму 37 700,00 грн. (+ ПДВ - 6 283,33 грн.), від
07.05.2012 № 53 на суму 56 150,00 грн. (+ ПДВ - 9 358,33
грн.), від 29.05.2012 № 233 на суму 7 500,00 грн. (+
ПДВ - 1 250,00 грн.), від 28.05.2012 № 221 на суму 34
850,00 грн. (+ ПДВ - 5 808,33 грн.), від 23.05.2012 № 183
на суму 48 500,00 грн. (+ ПДВ - 8 083,33 грн.), від
17.05.2012 № 134 на суму 43 700,00 грн. (+ ПДВ - 7 283,33
грн.), від 16.05.2012 № 122 на суму 32 650,00 грн. (+
ПДВ - 5 441,67 грн.), від 15.05.2012 № 114 на суму 45
400,00 грн. (+ ПДВ - 7 566,67 грн.), від 11.05.2012 № 83
на суму 43 200,00 грн. (+ ПДВ - 7 200,00 грн.), від
10.05.2012 № 80 на суму 20 550,00 грн. (+ ПДВ - 3 425,00
грн.), від 10.05.2012 № 79 на суму 50 400,00 грн. (+
ПДВ - 8 400,00 грн.), від 07.05.2012 № 54 на суму 33
900,00 грн. (+ ПДВ - 5 650,00 грн.), від 07.05.2012 № 53
на суму 56 150,00 грн. (+ ПДВ - 9 358,33 грн.), від
07.05.2012 № 52 на суму 56 450,00 грн. (+ ПДВ - 9 408,33
грн.), від 03.05.2012 № 23 на суму 30 500,00 грн. (+
ПДВ - 5 083,33 грн.), від 03.05.2012 № 22 на суму 57
400,00 грн. (+ ПДВ - 9 566,67 грн.).

Як вбачається з обставин справи, а саме:
акта перевірки від 28 листопада 2013 року
№ 1874/26-53-22-04-21/38497182, позивач в податковій
декларації з податку на додану
вартість за травень 2012 року в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість в розмірі 99
808,32 грн. на підставі податкових
накладних, виписаних ПП
«Рембудкомплект-Плюс» (код за ), у зв'язку з придбанням послуг з
перевезення.

Так, судом встановлено, що 30 грудня 2011
року між ПП «Графіті - Консалт», в особі
директора Каблучка Л.І., що діє на
підставі Статуту та іноземним
підприємством «Кока - Кола Беверіджиз
Україна Лімітед», в особі директора
департаменту із забезпечення збуту
Гхая Мукеша Кумара, що діє на підставі
Статуту, був укладений Договір № У-220-11
про надання транспортно-експедиційних
послуг по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом (копія
Договору міститься в матеріалах
справи).

Позивач зазначає, що у зв'язку з
відсутністю власного автомобільного
транспорту у ПП «Графіті - Консалт» та
на виконання вищезазначеного Договору,
ПП «Графіті - Консалт», в особі
директора Каблучка Л.І., що діє на
підставі Статуту, 02 квітня 2012 року
уклало Договір №2/04 з ПП
«Рембудкомплект-Плюс», в особі
директора Костенка А.О., що діє на
підставі Статуту про надання послуг
перевезення вантажів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
операції позивача з ПП
«Рембудкомплект-Плюс» здійснені в
межах господарської діяльності, є
реальними, відповідають дійсному
економічному змісту та
підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

Також, як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних
контрагент позивача - ПП
«Рембудкомплект-Плюс» було
зареєстровано як платника податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мало
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні на кожну поставку послуг; в
свою чергу, податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, та копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Враховуючи вимоги статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», на момент
здійснення спірних господарських
операцій ПП «Рембудкомплект-Плюс» було
зареєстровано як юридична особи в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що
контрагент позивача не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірним
операціям, та доказів відсутності
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих зобов'язань,
відповідачем суду не надано.

Посилання відповідача на висновок акту
ДПА у Полтавській області від 10 квітня
2013 року № 435/22.5-10/36120814 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Рембудкомплект-Плюс» з питань
правомірності проведених
господарських відносин із платниками
податків за період: лютий 2010 року -
лютий 2013 року» є необгрунтованими,
оскільки такі висновки не впливають на
діяльність позивача. Порушення
податкового законодавства
підприємствами по ланцюгу постачання
не можуть бути підставою для обмеження
права покупця на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що ПП
«Графіті-Консалт» правомірно
сформовано податковий кредит з податку
на додану вартість по взаємовідносинам
з ПП «Рембудкомплект-Плюс», а висновки
Акта перевірки про порушення позивачем
норм Податкового кодексу України щодо
заниження податку на додану вартість є
помилковими, а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 19.11.2014
року.

.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.