Справа № 165/1890/14-а, 2а-165/59/14
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.
Справа № 876/8682/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Багрія В.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Нововолинську Волинської
області на постанову Нововолинського
міського суду Волинської області від 01
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Нововолинську Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Нововолинську Волинської
області в якому просив визнати
протиправними дії відповідача про
відмову у перерахунку пенсії позивачу
в розмірі 90% від заробітної плати та
зобов'язати відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії у розмірі
90% від заробітної плати з 04.04.2014 року, у
зв'язку із звільненням з органів
прокуратури, згідно довідки
прокуратури Волинської області про
розмір заробітної плати № 18/90 від 04.04.2014
року та виплатити недоотримані кошти
за цей період.

Постановою Нововолинського міського
суду Волинської області від 01 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Нововолинську Волинської області
щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні
перерахунку пенсії за вислугу років,
виходячи з розрахунку 90% від суми
заробітної плати працівника
прокуратури, який працює на
відповідній посаді. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Нововолинську Волинської області
здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за
вислугу років, виходячи з розрахунку 90%
від суми заробітної плати з 04.04.2014 року
у зв'язку з звільненням з органів
прокуратури, визначеної у довідці
прокуратури Волинської області № 18/90
від 04.04.2014 року та здійснити відповідні
виплати за цей період.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Управління Пенсійного
фонду України в м. Нововолинську
Волинської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 є пенсіонером органів
прокуратури. З 13.02.2003 року позивач
отримує пенсію за вислугу років
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» виходячи із
максимального розміру 90 % від чинної на
той час заробітної плати па посаді
працівника прокуратури. Стаж роботи в
органах прокуратури складає 30 років 6
місяців 1 день.

26.03.2014 року ОСОБА_1 звільнився з органів
прокуратури, в зв'язку з чим йому було
проведено перерахунок пенсії у зв'язку
зі звільненням, передбачений статтею
50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Нововолинську Волинської області з
заявою про перерахунок пенсії у зв'язку
з підвищенням розміру заробітної
плати. За результатами розгляду заяви
ОСОБА_1, Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Нововолинську Волинської
області було здійснено перерахунок
пенсії у розмірі 80% від суми заробітної
плати на підставі Закону України "Про
прокуратуру" в редакції, яка діяла на
час набрання законної сили постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2012 року № 505, та з урахуванням
пункту 2 розділу 2 Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", який набрав законної сили 01
жовтня 2011 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість та правомірність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо
здійснення перерахунку пенсії з огляду
на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", прокурори і
слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру" розмір
виплат (крім посадових окладів,
надбавок за класні чини, вислугу років),
що включаються в заробіток для
обчислення пенсії, визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини 13 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру"
обчислення (перерахунок) пенсій
проводиться за документами пенсійної
справи та документами, додатково
поданими пенсіонерами, виходячи з
розміру місячного заробітку за
відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Частиною 17 статті 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" передбачено, що
призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більше як
за 12 місяців. Перерахунок пенсії
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

При перерахунку пенсії працівникам
прокуратури має застосовуватися норма,
що визначає розмір пенсії у відсотках,
яка діяла на момент призначення пенсії,
а тому: внесені Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» зміни до статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" щодо розміру
пенсії у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам, є
частини 13, 18 статті 50-1 Закону України
"Про прокуратуру", які змін у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
зазнали. Крім того, вирішуючи питання
про застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
17 грудня 2013 року №21-445а13.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Нововолинську Волинської області
залишити без задоволення, а постанову
Нововолинського міського суду
Волинської області від 01 вересня 2014
року у справі № 165/1890/14-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
В.М. Багрій

В.В. Ніколін