Справа № 2а-3679/09/1970
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/23462/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
01.02.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2011

у справі № 2а-3679/09/1970 (21684/10/9104)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Борщівської об'єднаної державної
податкової інспекції Тернопільської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.11.2009 №
/0, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 70407 грн. за основним
платежем та в сумі 39284 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.02.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

Фізична-особа підприємець ОСОБА_2 подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Борщагівська ОДПІ у письмових
запереченнях на касаційну скаргу
просить залишити оскаржувані судові
рішення без змін, а скаргу - без
задоволення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення за оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням від 13.11.2009 №
/0 податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 70407
грн. за основним платежем та в сумі 39284
грн. слугували висновки планової
виїзної документальної перевірки,
викладені в акті від 03.11.2009 №
1121/17-00/НОМЕР_1, про порушення позивачем
вимог п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п.п. 3.1.1 п. 3.1, п.п.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п. 9.3, п. 9.4 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97 ВР та абз. «а»
п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Податковий орган обґрунтовує
зафіксований факт заниження позивачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість та неподання
податкової звітності з податку на
додану вартість тим, що позивач, який
перебував на спрощеній системі
оподаткування, отримавши за 2006 рік
дохід у сумі 450917 грн., перевищив
граничний обсяг загальної суми від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг), визначений в п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2
Закону України «Про податок на додану
вартість», що становив сукупно 300000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), зобов'язаний був з
01.01.2007 зареєструватися платником
податку на додану вартість і включити
за І, ІІ квартали 2007 року до бази
оподаткування оподатковувані операції
в загальній сумі 352033 грн. за ставкою в
розмірі 20%.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач, отримавши дохід в сумі, яка
є більшою, ніж 300000 грн., не
зареєструвався платником податку на
додану вартість та не подавав
податкову звітність, податок на додану
вартість не нараховував та не
сплачував.

Суд касаційної інстанції не може
визнати законними та обґрунтованими
оскаржувані судові рішення, з огляду на
таке.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 (далі -
Указ № 727/98) встановлено, що спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Відповідно до статті 5 Указу № 727/98 у
разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

Відповідно до ст. 6 Указу № 727/98 суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником, зокрема
податку на додану вартість.

Своєю чергою, однією з умов для
перебування фізичною особою, яка
здійснює підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи, на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності відповідно до ст. 1
Указу № 727/98 є неперевищення обсягу
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік в 500 тис.
гривень.

Таким чином, до перевищення платником
єдиного податку граничного розміру
виручки, визначеного в ст. 1 Указу № 727/98,
у платника єдиного податку не виникає
обов'язку переходу на загальну систему
оподаткування. Такий платник здійснює
діяльність на спрощеній системі
оподаткування і не є платником податку
на додану вартість.

Обов'язок зареєструватися платником
податку на додану вартість може
виникнути лише після перевищення
граничного обсягу виручки і лише з
настанням підстав, визначених в Законі
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі -
Закон № 168/97 ВР).

Відповідно до п. 2.1 Закону № 168/97-ВР
платником податку будь-яка особа, яка,
зокрема підлягає обов'язковій
реєстрації як платник цього податку.

Підстави, за якими особа підлягає
реєстрації як платник податку,
визначені у п. 2.3 ст. 2 Закону.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону №
168/97-ВР (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) особа
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку у разі коли загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), у тому числі
з використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Системний аналіз наведених норм
законодавства дозволяє дійти висновку,
що у разі, коли з моменту перевищення
граничного розміру виручки,
визначеного ст. 1 Указу № 727/98, особою,
яка перебуває на спрощеній системі
оподаткування, допущено перевищення
операції з поставки товарів (послуг)
сукупно протягом останніх дванадцяти
календарних місяців 300000 гривень (без
урахування податку на додану вартість),
у такої особи виникає обов'язок
зареєструватися платником податку на
додану вартість та сплатити такий
податок, починаючи з періоду, в якому
відбулось перевищення загальної суми
(300000 гривень) від здійснення
оподатковуваних операцій.

Враховуючи наведене, а також з огляду
на встановлені судами попередніх
інстанцій обставини щодо отримання
позивачем у 2006 рік доходу від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг) у сумі 450917 грн., що є меншою
сумою, ніж встановлений ст. 1 Указу №
727/98 граничний обсяг виручки, що
дозволяла перебувати платнику на
спрощеній системі оподаткування,
податкове повідомлення-рішення про
визначення позивачеві податкового
зобов'язання з подану на додану
вартість є протиправним.

Оскільки обставини у справі
встановлені повно і правильно, але суди
допустили порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень,
такі судові рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позову повністю.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.02.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2011
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Борщівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Тернопільської області від
13.11.2009 № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 70407 грн. за
основним платежем та в сумі 39284 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 3,40 грн. (три
гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства, за заявою, поданою через
Вищий адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун