Справа № 815/5547/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5547/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Одеса

15 год. 58 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

судді -
Бжассо Н.В.

судді -
Левчук О.А.

при секретарі судового засідання
- Гречаній Ю.Г.

за участю сторін:

позивач
- ОСОБА_1

представник відповідача

Міністерства юстиції України
- Мітрофанова Н.О. (за довіреністю)

представник відповідача

ГУЮ в Одеській області -
Мітрофанова Н.О. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України,
Головного управління юстиції в
Одеській області про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, визнання
неправомірними з моменту прийняття та
скасування пунктів 1-4 наказу № 1533/5 від
12.09.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся арбітражний
керуючий ОСОБА_1 з позовом до
Міністерства юстиції України,
Головного управління юстиції в
Одеській області про визнання
протиправним з моменту прийняття та
скасування пунктів 1-4 наказу
Міністерства юстиції України № 1533/5 від
12.09.2013 року «Про внесення змін до деяких
наказі Міністерства юстиції України»;
визнання неправомірними дій
Міністерства юстиції України з
внесення до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України записів про припинення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 та
недійсність свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_2, виданого на виконання наказу
Міністерства юстиції України № 1368/5 від
10.07.2013 року; визнання неправомірними
дій Міністерства юстиції України з
розміщення пунктів наказу
Міністерства юстиції України № 1533/5 від
12.09.2014 року «Про внесення змін до деяких
наказів Міністерства юстиції України»
на офіційному веб-сайті Міністерства
юстиції України в розділі «Видача
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора)» підрубрики
«Банкрутство» рубрики «Напрямки
діяльності»; зобов'язання Міністерства
юстиції України виключити з Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України запис
про припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 та недійсність свідоцтва про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_2, виданого на виконання наказу
Міністерства юстиції України № 1368/5 від
10.07.2013 року; зобов'язання Міністерства
юстиції України анулювати у графі 8
Журналу реєстрації виданих свідоцтв
про право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
запис про припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 та анулювання (недійсність)
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) НОМЕР_2, виданого
на виконання наказу Міністерства
юстиції України № 1368/5 від 10.07.2013 року;
визнання протиправними вчинених на
підставі наказу Міністерства юстиції
України № 1533/5 від 12.09.2014 року «Про
внесення змін до деяких наказів
Міністерства юстиції України» дій
Головного управління юстиції в
Одеській області зі скерування та
підтримання заяв до Господарського
суду Одеської області про усунення
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 від виконання своїх прав,
обов'язків та повноважень,
передбачених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
у справах про банкрутство, в яких його
призначено у встановленому законом
порядку; зобов'язання Головне
управління юстиції в Одеській області
утриматися від скерування на підставі
наказу Міністерства юстиції України
«Про внесення змін до деяких наказів
Міністерства юстиції України» №
1533/5 від 12.09.2014 року та підтримання заяв
до Господарського суду Одеської
області про усунення арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 від виконання повноважень,
передбачених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
у справах про банкрутство, в яких його
призначено у встановленому законом
порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
наказ Міністерства юстиції України
№ 1533/5 від 12.09.2014 року є
необґрунтованим, прийнятим з підстав,
не передбачених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
перелік яких для припинення діяльності
арбітражного керуючого та анулювання
його свідоцтва є вичерпним. Крім того,
згідно ч. 2 ст. 112 вказаного Закону, норми
якої кореспондують із п. 16 Порядку
видачі свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора), у
разі припинення діяльності
арбітражного керуючого він
виключається з Єдиного реєстру
арбітражних керуючих України, а його
свідоцтво анульовується. Наказ про
анулювання свідоцтва підписується
Міністром України або особою, яка
виконує його обов'язки. Проте,
оскаржуваним наказом, свідоцтво про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
« 1522, видане ОСОБА_1 15.07.2013 року, визнано
недійсним, що свідчить про порушення
відповідачем норм чинного
законодавства, оскільки ані
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ані будь-яким іншим
нормативно-правовим актом не
передбачено визнання недійсним такого
свідоцтва. Таким чином, позивач вважає,
що під час прийняття оскаржуваного
наказу, відповідач діяв не на підставі,
в межах та у спосіб, визначені
Конституцією та законами України,
внаслідок чого наказ № 1533/5 від 12.09.2014
року підлягає скасуванню. Також, як на
підставі неправомірності прийнятого
наказу, позивач посилається на
порушення процедури та строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності арбітражного
керуючого ОСОБА_1, тощо та вказує на те,
що прийняття Вищим адміністративним
судом України 10.06.2014 року ухвали №
К/800/1922/13 не є підставою для визнання
недійсним свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_2, виданого ОСОБА_1, адже на момент
подання заяви про заміну ліцензії на
свідоцтво, а також на момент прийняття
рішення про видачу свідоцтва його
ліцензія була чинною, що є необхідною і
достатньою підставою для отримання
свідоцтва і його чинності до моменту
анулювання з передбачених ст. 112 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» підстав.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги повністю, надав
пояснення та просив позов задовольнити
повністю з підстав, викладених в
адміністративному позові (аркуші
справи 3-13).

Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вважала їх безпідставними та просила
відмовити у задоволенні позову
повністю, мотивуючи тим, що відповідно
до вимог п. 2 Положення про Міністерство
юстиції України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 228 від 02.07.2014 року, Міністерство
юстиції у своїй діяльності керується
Конституцією та Законами України,
указами Президента України і
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та Законів України, актами Кабінету
Міністрів України, іншими актами
законодавства. Оскаржуваний наказ
Міністерством юстиції України було
прийнято на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
10.06.2014 року № К/8001922/13, відповідно до ч. 5
ст. 254, ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
(аркуші справи 110-112, 115-119).

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідачів, дослідивши
матеріали справи, вивчивши обставини
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, а також докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що у
задоволені адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
12.04.2011 року на підставі рішення №
216-50-17/1501 від 08.04.2011 року про видачу
ліцензії, Державним Департаментом з
питань банкрутства на ім'я ОСОБА_1 (іпн
НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) видано
ліцензію серії НОМЕР_3 на право
провадження діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
строком дії: з 12.04.2011 року на
необмежений строк (аркуш справи 23).

Відповідно до Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 395/2011,
Міністерство юстиції України (Мін'юст
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Мін'юст України є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з формування та
забезпечення реалізації державної
правової політики, політики з питань
банкрутства та використання
електронного цифрового підпису, з
формування та забезпечення реалізації
політики у сфері архівної справи,
діловодства та створення і
функціонування державної системи
страхового фонду документації, у сфері
нотаріату, у сфері виконання
кримінальних покарань, у сфері захисту
персональних даних, у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), з питань державної
реєстрації актів цивільного стану, з
питань державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з
питань державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, з
питань реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів, друкованих
засобів масової інформації та
інформаційних агентств як суб'єктів
інформаційної діяльності. Мін'юст
України є державним органом з питань
банкрутства.

Пунктом 4 абз. 33 зазначеного Положення
передбачено, що Мін'юст України,
відповідно до покладених на нього
завдань, установлює вимоги для
отримання свідоцтва на право
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
затверджує порядок складення
кваліфікаційного іспиту арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) та
перелік питань для проведення
кваліфікаційного іспиту, видає
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора).

Відповідно до п. 6 Розділу Х «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14 травня 1992 року № 2343-XII (надалі -
Закон № 2343-XII) визначено, що протягом
шести місяців з дня набрання чинності
цим Законом державний орган з питань
банкрутства безоплатно замінює за
заявою арбітражного керуючого чинну на
день набрання чинності цим Законом
ліцензію на право здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) на свідоцтво про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), яке відповідно до цього
Закону надає право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора). Після
закінчення цього строку втрачають
чинність ліцензії на право здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора).

Відповідно до п. 2.1 наказу Міністерства
юстиції України № 93/5 від 14.01.2013 р. «Про
отримання свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції 15 січня 2013 р. за № 116/22648, заміні
підлягає ліцензія за умови її
відповідності вимогам, встановленим
Законом України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» від 1 червня 2000 року № 1775-III
та Ліцензійним умовам провадження
господарської діяльності арбітражних
керуючих (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
(надалі - арбітражний керуючий),
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України від 14.10.2011 року № 3176/5,
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України від 17.10.2011 року за №
1196/19934.

Відповідно до пункту 6 розділу X
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», пункту 2.1
наказу Міністерства юстиції України №
93/5 від 14.01.2013 року «Про отримання
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора)» та за
підсумками розгляду заяв та
документів, поданих до Міністерства
юстиції України для заміни ліцензій на
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
на свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), 10.07.2013 року
Міністерством юстиції України
прийнято наказ «Про заміну та відмову у
заміні ліцензій на провадження
господарської діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) на
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора)» № 1368/5.

На підставі вказаного наказу, 15.07.2013
ОСОБА_1 видано свідоцтво НОМЕР_2 про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
без обмеження строку дії (аркуш справи
24).

12.09.2014 року, на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
10.06.2014 року № К/800/1922/13, відповідно до ч. 5
ст. 254, ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи п. 6 розділу Х
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»,
Міністерством юстиції України
прийнято наказ № 1533/5 «Про внесення
змін до деяких наказів Міністерства
юстиції України», яким наказано:
скасувати пункт 6 наказу Міністерства
юстиції України № 222/5 від 05.02.2013 року
«Про анулювання та відмову у заміні
ліцензії на провадження господарської
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) на свідоцтво про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора)»; внести зміни до додатку
до наказу Міністерства юстиції України
№ 1368/5 від 10.07.2013 року «Про заміну та
відмову у заміні ліцензій на
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
на свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора)», виключивши з
нього слова «Лісєєв Кирило Юрійович»;
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) НОМЕР_2 видане
ОСОБА_1 15.07.2013 року Міністерством
юстиції України - визнано недійсним;
Департаменту з питань банкрутства -
забезпечити внесення відповідного
запису до Єдиного реєстру арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
України та копію цього наказу у
триденний строк з дня його видання
надіслати ОСОБА_1 (аркуш справи 25).

Як вбачається з матеріалів справи,
вказаний наказ, відповідно до ч. 3 ст. 113
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та п. 16
Порядку видачі свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
Міністерством юстиції України було
надіслано на адресу позивача 16.09.25014
року з листом № 13.0.2-33/1036 (аркуші справи
26, 27).

16.09.2014 року до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України внесено запис про винесення
рішення про припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1

На виконання доручення Міністерства
юстиції України № 4565-0-30-14/13.0.2 від 16.09.2014
року, враховуючи вимоги ст.ст. 112-114
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», на адресу
Господарського суду Одеської області,
головуючим у справах про банкрутство, в
яких ОСОБА_1 було призначено у
встановленому законом порядку
арбітражним керуючим (розпорядником
майна, керуючим санацією,
ліквідатором), ГУЮ в Одеській області
було надіслано листи щодо припинення
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 у справі ТОВ «Відрада», ТОВ
«Анкор-Кар», ПАТ «Олимп-Круг», СУАП
«Конкорд Інтернешнл ЛТД», тощо (аркуші
справи 74-79).

Позивач обґрунтовує неправомірність
прийнято рішення та вчинених на його
підставі дій відповідачами тим, що
оскаржуване рішення, яким визнано
недійсним свідоцтво про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
прийнято відповідно до рішення суду,
яке набрало законної сили, що
стосувалось іншого документа -
ліцензії НОМЕР_3, відтак ніякого
відношення до свідоцтва не має. Чинним
законодавством не передбачено такої
підстави для недійсності свідоцтва про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
як анулювання ліцензії на провадження
господарської діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора), що
було поставлено в основу оскаржуваного
рішення. Таким чином наказ № 1533/5 не
може вважатись законним та
обґрунтованим, адже відповідач
стосовно позивача обрав форму
припинення діяльності, не передбачену
законом. Застосовуючи по відношенню до
позивача такий захід дисциплінарного
стягнення, як позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора), на
думку позивача, відповідачем порушено
процедуру та строки притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1, внаслідок чого оскаржуване
рішення не може вважатись таким, що
ґрунтується на законі. З огляду на
протиправність рішення та дій
Міністерства юстиції України, як
зазначає позивач, вбачається на його
думку й неправомірність дій Головного
управління юстиції в Одеській області
в частині скерування наказу до
Господарського суду Одеської області з
метою усунення арбітражного керуючого
ОСОБА_1 від справ, які перебувають у
провадженні позивача.

Суд вважає доводи позивача
необґрунтованими, а наказ таким, що
виданий на законних підстав, з
наступних підстав.

Як встановлено судом, підставами для
прийняття оскаржуваного наказу, яким
скасовано п. 6 наказу Міністерства
юстиції України № 222/5 від 05.02.2013 року,
внесено зміни до додатку до наказу
Міністерства юстиції України № 1368/5 від
10.07.2013 року та визнано недійсним
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) НОМЕР_2 від 15.07.2013
року відповідач послався на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 10.06.2014 року № К/800/1922/13,
приписи ч. 5 ст. 254, ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
та п. 6 розділу Х Прикінцевих положень
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Так, матеріалами справи
підтверджується, що вказану ухвалу,
Вищим адміністративним судом винесено
за результатами розгляду касаційної
скарги Головного управління юстиції в
Одеській області на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2012 року
у справі № 1570/2560/2012 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції в Одеській області,
Міністерства юстиції України про
визнання дій і рішень суб'єкта владних
повноважень протиправним та
зобов'язання утриматися від вчинення
дій (аркуші справи 129-131).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до п.1 наказу Міністерства
юстиції України № 345/5 від 02.03.2012 року
«Про анулювання ліцензії на
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора)», відповідно до абз. 10, 11 ч.
1 ст. 21 Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» та протоколу засідання
Комісії Міністерства юстиції України з
розгляду питань про анулювання
ліцензій на право провадження
діяльності арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) № 06/2/12 від
29.02.2012 року, було анульовано ліцензію
серії НОМЕР_3 від 12.04.2011 року, видану
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 на
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), на підставі акта про
відмову арбітражного керуючого у
проведенні перевірки № 12 від 17.02.2012
року (аркуші справи 28-30).

У зв'язку із тим, що станом на час
звернення ОСОБА_1 із заявою про заміну
ліцензії на право здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) на свідоцтво про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
відповідно до п. 6 розділу Х «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
№ 4212-VI, з урахуванням постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2012 року
по справі № 1570/2560/2012 в рамках
провадження у якій ОСОБА_1 оскаржувався
вищезазначений наказ, його ліцензія на
право здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
була чинною, згідно наказу
Міністерства юстиції України № 1368/5 від
10.07.2014 року позивачу було здійснено
заміну ліцензії на свідоцтво про право
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно наявної в матеріалах справи
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 10.06.2014 року № К/800/1922/13, судом
касаційної інстанції було встановлено,
що наказ Міністерства юстиції України
від 02.03.2012 року відповідає вимогам
статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», згідно з
якою підставами для анулювання
ліцензії є акт про відмову ліцензіата в
проведенні перевірки органом
ліцензування або спеціально
уповноваженим органом з питань
ліцензування, з урахуванням чого,
відповідно до ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом касаційної інстанції
було скасовано рішення суду
апеляційної інстанції та залишено в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено, згідно змісту вказаної
ухвали, відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
по справі № 1570/2560/2012, яку ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
10.06.2014 року № К/800/1922/13 залишено в силі,
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції в Одеській області,
Міністерства юстиції України про
визнання дій і рішення суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання утриматися від вчинення
дій залишено без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, у
межах касаційного провадження по
справі № 1570/2560/2012, предметом
розгляду якої був наказ № 345/5 від 02.03.2012
року про анулювання ліцензії, яка в
подальшому стала підставою для видачі
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 НОМЕР_2, ГУЮ в Одеській області
зверталось з клопотанням про зупинення
рішення суду апеляційної інстанції,
яке задоволено не було та відповідно
протягом строку касаційного перегляду
рішення суду по справі № 1570/2560/2012 року
ОСОБА_1 здійснював діяльність
арбітражного керуючого (керуючого
санацію, розпорядника майна,
ліквідатора) та отримав свідоцтво
НОМЕР_2 на право здійснення такої
діяльності (аркуші справи 121-128).

Таким чином, наказ Міністерства
юстиції України від 02.03.2012 року № 345/5,
яким анульовано ліцензію серії НОМЕР_3
від 12.04.2011 року, видану арбітражному
керуючому ОСОБА_1 на провадження
господарської діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
вищезазначеними судовими рішеннями
визнано правомірним та станом на час
виникнення спірних правовідносин (на
час прийняття наказу про анулювання
свідоцтва) він був чинним, відповідно
до постанови ООАС від 16.10.2012 року та
ухвали Вищого адміністративного суду
від 10.06.2014 року.

Згідно ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Частиною 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

З урахуванням встановлених обставин на
підставі наведених норм чинного
законодавства, суд дійшов висновку що
дії відповідача щодо прийняття
оскаржуваного наказу є правомірними, а
оскаржуваний наказ таким, який
прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
оскільки у ході судового розгляду
справи доводи позивача були
спростовані наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, так як
ліцензія, на підставі якої відповідно
до п. 6 розділу Х Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
за заявою позивача йому було видано
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) була анульована
рішенням Міністерства юстиції України
№ 345/5 від 02.03.2012 року, яке в касаційному
порядку визнано чинним.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Відповідно до п. 9 абз. 2 ст. 129
Конституції України передбачено
обов'язковість рішень суду.

Згідно наведеного, оскільки наказ
Міністерства юстиції України № 345/5 від
02.03.2012 року, яким анульовано ліцензію що
стала підставою для видачі позивачу
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) згідно ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 10.06.2014 року визнано чинним, яка
визнається з моменту його прийняття,
відтак наказ про визнання нечинним
свідоцтва, на думку суду, прийнято
відповідачем правомірно.

Згідно приписів ч. 2 ст. 112 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», у разі
припинення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора), він
виключається з Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України, а його свідоцтво анулюється.

Вимогами п. 1 Положення про Головні
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 1707/5 від 23.06.2011 року (зі змінами),
головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
автономній республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі
підпорядковуються Міністерству
юстиції України та є його
територіальними органами.

Враховуючи те, що станом на 22.10.2014 року
наказ Міністерства юстиції України
№ 1533/5 від 12.09.2014 року був чинним, до
Єдиного державного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України внесено запис про винесення
рішення про припинення діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1 та на
виконання доручення Міністерства
юстиції України № 4565-0-30-14/13.0.2 від
16.09.2014 року до Господарського суду
Одеської області в межах справи про
банкрутство підприємств, щодо яких
ОСОБА_1 виконував повноваження
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), були направлені листи з
інформацією про припинення діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1

Визначає види господарської
діяльності, що підлягають
ліцензуванню, порядок їх ліцензування,
встановлює державний контроль у сфері
ліцензування, відповідальність
суб'єктів господарювання та органів
ліцензування за порушення
законодавства у сфері ліцензування,
Закон України «Про ліцензування певних
видів господарської діяльності».

Статтею 6 вказаного Закону передбачено,
зокрема, що орган ліцензування:
забезпечує виконання законодавства у
сфері ліцензування; затверджує
ліцензійні умови провадження певного
виду господарської діяльності та
порядок контролю за їх додержанням за
погодженням із спеціально
уповноваженим органом з питань
ліцензування, крім випадків,
передбачених цим Законом; видає та
переоформлює ліцензії, видає дублікати
ліцензій на певний вид господарської
діяльності, приймає рішення про
визнання ліцензій недійсними; здійснює
у межах своєї компетенції контроль за
додержанням ліцензіатами ліцензійних
умов; видає розпорядження про усунення
порушень ліцензійних умов; анулює
ліцензії на певний вид господарської
діяльності; формує і веде ліцензійний
реєстр.

Орган ліцензування, яким є центральний
орган виконавчої влади чи державний
колегіальний орган, що здійснює
передбачені цією статтею повноваження,
може делегувати їх своїм структурним
територіальним підрозділам.

Арбітражним керуючим (розпорядником
майна, керуючим санацією,
ліквідатором), згідно вимог ч. 1 ст. 97
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», може бути
громадянин України, який має повну вищу
юридичну або економічну освіту, стаж
роботи за фахом не менше трьох років
або одного року на керівних посадах
після отримання повної вищої освіти,
пройшов навчання та стажування
протягом шести місяців у порядку,
встановленому державним органом з
питань банкрутства, володіє державною
мовою та склав кваліфікаційний іспит.

Згідно приписів ст. 104 вказаного Закону,
Єдиний реєстр арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України
формується державним органом з питань
банкрутства.

У Єдиному реєстрі арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України
містяться відомості про: прізвище, ім'я
та по батькові арбітражного керуючого;
дату видачі та номер свідоцтва про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора); дату та номер протоколу
рішення кваліфікаційної комісії про
складення іспиту; дату та номер
протоколу рішення дисциплінарної
комісії про накладення на арбітражного
керуючого дисциплінарного стягнення;
дату та номер рішення про припинення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) тощо.

Доступ до інформації Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України здійснюється через мережу
Інтернет на офіційному веб-сайті
державного органу з питань банкрутства
із забезпеченням можливості пошуку,
перегляду, копіювання та роздрукування
на основі поширених веб-оглядачів та
редакторів без необхідності
застосування спеціально створених для
цього технологічних та програмних
засобів цілодобово і без обмежень та
стягнення плати.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 107 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», арбітражні
керуючі (розпорядники майна, керуючі
санацією, ліквідатори) несуть
дисциплінарну відповідальність в
порядку, встановленому цим Законом.
Державний орган з питань банкрутства
за поданням Дисциплінарної комісії
накладає на арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) дисциплінарні
стягнення. Рішення щодо накладення
дисциплінарного стягнення приймається
протягом двох місяців з дня виявлення
проступку, але не пізніше одного року з
дня його вчинення. Про накладення на
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення робиться
запис в Єдиному реєстрі арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 109 зазначеного Закону,
дисциплінарними стягненнями, що
накладаються на арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора), є
позбавлення права на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора).

Підставою припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), згідно з п. 5 ч. 1 ст. 112
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», є втому числі
накладення дисциплінарного стягнення
у вигляді позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора).

Порядок припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
закріплено статтею 113 вищезазначеного
Закону, відповідно до якої, у разі
наявності підстав для позбавлення
права арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) дисциплінарна
комісія вносить державному органу з
питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства
приймає рішення про позбавлення права
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) та
вносить до Єдиного реєстру арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
України запис про припинення
повноважень арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора).

Державний орган з питань банкрутства
зобов'язаний не пізніше ніж на третій
день повідомити арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) про
припинення його повноважень.

Арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор)
зобов'язаний припинити діяльність з
дня внесення до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України запису про припинення його
повноважень.

Рішення державного органу з питань
банкрутства про позбавлення
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
права на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
може бути оскаржено арбітражним
керуючим (розпорядником майна,
керуючим санацією, ліквідатором) до
суду. Оскарження рішення не зупиняє
його дію.

Порядок та умови передачі і знищення
особистої печатки арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
встановлюються та забезпечуються
спеціально уповноваженим органом з
питань дозвільної системи у сфері
господарської діяльності.

Згідно з п. 5 абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», усунення
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
від виконання ним своїх обов'язків
здійснюється господарським судом за
клопотанням комітету кредиторів,
органу, уповноваженого управляти
державним майном (для державних
підприємств та підприємств, у
статутному капіталі яких частка
державної власності перевищує 50
відсотків) або за власною ініціативою у
разі припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора).

З урахуванням наведених приписів норм
чинного на час виникнення спірних
правовідносин законодавства, на
підставі встановлених в судовому
засіданні обставин, суд дійшов
висновку про недоведеність позовних
вимог, оскільки оскаржуваний наказ
прийнято відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду від 10.06.2014 року,
якою постанову ООАС від 16.10.2012 року,
винесену за результатами розгляду
заяви ОСОБА_1 про скасування наказу №
345/5 від 02.03.2012 року щодо анулювання
ліцензії.

На підставі зазначеної постанови, під
час процедури судового оскарження,
позивачу було видано свідоцтво на
право провадження діяльності
арбітражного керуючого (керуючого
санаціє, розпорядника майна,
ліквідатора), якою вказаний наказ № 345/5
від 02.03.2012 року щодо анулювання
ліцензії, який був предметом
оскарження адміністративної справи,
визнано чинним.

Таким чином, з урахуванням того, що
після судового оскарження, наказ № 345/5
від 02.03.2012 року є чинним з моменту його
прийняття, свідоцтво НОМЕР_2, видане
ОСОБА_1 на підставі ліцензії, яку
наказом № 345/5 від 02.03.2012 року було
скасовано, на думку суду відповідачем
правомірно визнано недійсним згідно
наказу № 1533/5 від 12.09.2014 року, яким також
скасовано п. 6 наказу міністерства
юстиції України № 222/5 від 05.02.2013 року та
внесено зміни до додатку до наказу
Міністерства юстиції України № 1368/5 від
10.07.2013 року, оскільки підстави, з яких
відповідно до п. 6 розділу Х Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
ОСОБА_1 згідно поданої заяви було
здійснено заміну ліцензії на свідоцтво
НОМЕР_2, а саме - чинність ліцензії
станом на час прийняття наказу про
заміну ліцензії на свідоцтва та видачі
свідоцтва, були скасовані відповідно
до наказу № 345/5 від 02.03.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин, на підставі
наведених норм законодавства, суд
дійшов висновку що дії відповідача під
час прийняття зокрема пунктів 1-4 наказу
Міністерства юстиції України № 1533/5 від
12.09.2014 року є правомірними, а наказ
таким, що прийнятий на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією та законами України.

Відповідно до вказаного, оскільки
судом визнано правомірними дії щодо
прийняття наказу та сам оскаржуваний
наказ, судова колегія вважає дії
відповідачів щодо внесення до Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України
записів про припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 та недійсність свідоцтва про
право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_2, виданого на виконання наказу
Міністерства юстиції України № 1368/5 від
10.07.2013 року, а також дії з розміщення п.
1-4 оскаржуваного наказу на офіційному
веб-сайті Міністерства юстиції України
правомірними та такими, що вчинені
відповідно до приписі чинного
законодавства, оскільки вчинення таких
дій прямо передбачено Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у разі припинення діяльності
арбітражного керуючого.

З урахуванням наведеного, судова
колегія дійшла висновку про
неможливість задоволення також
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача виключити з Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України запис
про припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 та недійсність свідоцтва
НОМЕР_2, виданого ОСОБА_1, на виконання
наказу Міністерства юстиції України
1368/5 від 10.07.2013 року та анулювати у графі
8 Журналу реєстрації виданих свідоцтв
про право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
запис про припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 а також анулювання (недійсність)
свідоцтва НОМЕР_2, оскільки вказані дії
було вчинено відповідачем правомірно,
що підтверджується матеріалами та
встановленими судом обставинами.

Щодо визнання неправомірними дій
Головного управління юстиції в
Одеській області зі скерування та
підтримання заяв до Господарського
суду Одеської області про усунення
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
ОСОБА_1 від виконання своїх прав,
обов'язків та повноважень,
передбачених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у справах про банкрутство, в яких його
призначено у встановленому законом
порядку та зобов'язання утриматися від
вчинення таких дій, судове колегія
вважає їх такими, що також не можуть
бути задоволені, оскільки судом
оскаржуваний наказ № 1533/5 від 12.09.2014
року, яким скасовано п. 6 наказу № 222/5
від 05.02.2013 року, внесено зміни до
додатку до наказу № 1368/5 від 10.07.2013
року, виключивши з нього слова «Лісєєв
Кирило Юрійович», визнано недійсним
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), а також
наказано Департаменту з питань
банкрутства забезпечити внесення
відповідного запису до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих, тощо, визнано
таки, що прийняти на законних
підставах, а відтак, вчинені ГУЮ в
Одеській області дії вчинено на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, як такі, що прямо
передбачені законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
арбітражного керуючого ОСОБА_1 є
необґрунтованими та такими, що не
підтверджені належними письмовими
доказами, у зв'язку з чим у задоволенні
позовних вимог слід відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-72, 86, 159-164, 167,
181, 186, 254, 255 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції
України, Головного управління юстиції
в Одеській області - відмовити
повністю.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 17 листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Я. В. Балан

Суддя
Н.В. Бжассо

Суддя
О.А. Левчук