Справа № 813/4824/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2014 року
Справа № 813/4824/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з Львівської митниці
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міндоходів (далі -
відповідач, Львівська митниця) в якому
просить стягнути з відповідача на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу, а саме: з 01.11.2013
року по 06.06.2014 року за мінусом 2058,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
згідно з постановою Львівського
окружного адміністративного суду у
справі № 813/8539/13-а від 24.12.2013 року
скасовано наказ Львівської митниці
Міндоходів «Про звільнення ОСОБА_3» та
поновлено позивача на посаді головного
інспектора відділу дізнання та
провадження у справах про порушення
митних правил служби боротьби з
контрабандою і стягнуто на його
користь середній заробіток у межах
суми стягнення за один місяць в розмірі
2058,00 грн. Однак, з грудня 2013 року до 6
червня 2014 року позивач перебував у
вимушеному прогулі через незаконні дії
роботодавця. Тому, слід стягнути з
Львівської митниці середній заробіток
за час вимушеного прогулу.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, просив позов
Відповідач проти позову заперечив
повністю з підстав передбачених у
письмовому запереченні /а.с.13-15/. Вважає,
що позивач не вчинив жодних дій
спрямованих на поновлення на посаді в
обумовлений період, адже ініціатива
щодо поновлення повинна йти
безпосередньо від особи, що бажає
працювати. Зазначив, що позивач не
довів протиправності дій відповідача
щодо непоновлення його на посаді. Крім
того, вважає, що обрав невірний спосіб
захисту прав у формі звернення до суду
з окремим позовом. Просив у задоволенні
Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги і
заперечення та ті, які мають інше
значення для вирішення справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідив докази
у справі, та -
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013 року
у справі № 813/8539/13-а адміністративний
позов ОСОБА_3 задоволено; визнано
протиправним та скасовано наказ
Львівської митниці Міндоходів від
01.11.2013 року № 674-о "Про звільнення
ОСОБА_3"; поновлено ОСОБА_3 на посаді
головного інспектора відділу дізнання
та провадження у справах про порушення
митних правил боротьби з контрабандою
та порушенням митних правил Львівської
митниці з 01.11.2013 року; стягнуто з
Львівської митниці Міндоходів на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу та середній
заробіток за час затримки виконання
судового рішення без утримання податку
з доходів фізичних осіб та інших
обов'язкових платежів /а.с.3-4/.
Наказом Львівської митниці Мінходів №
559-с від 23.05.2014 року, з яким ОСОБА_3
ознайомлений 06.06.2014 року, рішення суду в
частині поновлення позивача на посаді
та виплати середнього заробітку за
один місяць в сумі 2058,00 грн. - виконано
Таким чином, позивач з грудня 2013 року по
06 червня 2014 року перебував у вимушеному
прогулі, чим на його думку порушено
його права, що й стало підставою для
звернення з адміністративним позовом
до суду.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Порядок та умови вирішення питання про
оплату вимушеного прогулу при затримці
виконання судового рішення про
поновлення на роботі працівника
передбачено ст. 236 Кодексу законів про
працю України від 10.12.1971 р. № 322-VIII (далі -
КЗпП України), яка передбачає обов'язок
власника, а в сфері публічно-правових
відносин суб'єкта владних повноважень,
виплатити працівникові середній
заробіток або різницю в заробітку за
весь час затримки виконання рішення
суду про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника. В цьому випадку орган, який
розглядав спір, виносить ухвалу про
виплату такого відшкодування.
При цьому суд виходить з того, що
правовідносини сторін, що виникають
під час та у зв'язку із виконанням
постанови суду, є частиною судового
провадження. Європейський Суд з прав
людини звертав увагу, що судове та
виконавче провадження є першою та
другою стадіями у загальному
провадженні (див. рішення у праві
"Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy) (№ 1)
виконання рішення не відокремлюється
від судового розгляду і провадження
повинно розглядатися загалом (див.
рішення у справі "Сіка проти
Словаччини" (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27,
від 13.06.2006 року, пп. 18 рішення
"Ліпісвіцька проти України" № 11944/05 від
12.05.2011 року).

Крім того, з метою забезпечення права
особи на ефективний судовий захист в
адміністративному судочинстві існує
інститут судового контролю за
виконанням судового рішення. Судовий
контроль є спеціальним видом
провадження в адміністративному
судочинстві, відмінним від позовного,
що має спеціальну мету та полягає не у
вирішенні нового публічно-правового
спору, а у перевірці усіх обставин, що
перешкоджають виконанню постанови
суду та реальному відновленню
порушених прав.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 у справі за
конституційним поданням 54 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень Закону України "Про
судоустрій і статус суддів",
Кримінально-процесуального кодексу
України, Господарського
процесуального кодексу України,
Цивільного процесуального кодексу
України, Кодексу адміністративного
судочинства України, зокрема,
зазначено, що посилення судового
контролю за виконанням судових рішень
та наділення суду з цією метою правом
накладати штрафні санкції є заходом
для забезпечення конституційного
права громадян на судовий захист.

Частиною 9 та ч. 10 ст. 267 КАС України
встановлено, що особа-позивач, на
користь якої ухвалено постанову суду,
має право подати до суду першої
інстанції заяву про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. В разі наявності
підстав для задоволення заяви суд
ухвалює одну із постанов, що
передбачені ч. 2 ст. 162 КАС України.

Спеціальна мета судового контролю та
процесуальні особливості його
здійснення зумовлюють неможливість
вирішення питань, пов'язаних з
контролем за виконанням судового
рішення в порядку позовного
провадження шляхом пред'явлення до
суду окремого позову, крім випадків,
передбачених ст. 181 КАС України, про що
прямо зазначено у ч. 12 ст. 267 КАС України.

З позиції суду звернення ОСОБА_3 з новим
позовом насправді має на меті
вирішення правових питань, що виникли у
зв'язку із виконанням постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013 року
та захисту його прав як позивача,
підтверджених такою постановою,
зокрема права на оплату праці за час
вимушеного прогулу за період з грудня
2013 року до 6 червня 2014 року. З огляду на
це, розгляд заяви повинен відбуватись в
межах того самого публічно-правового
спору, тобто спору про поновлення
ОСОБА_3 на публічній службі з 24.12.2013
року, що вже вирішений судом, та в
порядку судового контролю за
виконанням судового рішення, що
набрало законної сили.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
розгляду та вирішення нового
публічно-правого спору за позовом
ОСОБА_3 про стягнення середнього
заробітку, за час вимушеного прогулу з
підстав невиконання рішення суду про
поновлення на посаді, за період з
грудня 2013 року до 6 червня 2014 року, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167, 267 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не
стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 17.15 год. 17.11.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.