Справа № 813/2185/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/64827/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

секретаря судового засідання:
Волошина В.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі міста Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року

та постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2013
року

по справі № 813/2185/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менс» ЛТД

до Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Менс» ЛТД
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 28.01.2013
року в частині збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем з
податку на прибуток на суму 1837372,00 грн.
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року, у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено планову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
наслідками якої встановлено порушення
позивачем, крім іншого, пп.44.1, 44.2 ст. 44,
пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п.138.1, п. 138.2
ст.138 Податкового кодексу України та
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

У п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, які
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються, зокрема, із
витрат операційної діяльності та інших
витрат.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1, п.138.6 наведеної
статті витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати. Собівартість
придбаних та реалізованих товарів
формується відповідно до ціни їх
придбання з урахуванням ввізного мита
і витрат на доставку та доведення до
стану, придатного для продажу.

За приписами п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

Відповідно до п. 138.4 та п. 138.5 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
того, що датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.

За приписами п.139.1.9 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат - витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Судами встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що всі необхідні
первинні бухгалтерські документи є в
наявності у позивача, а саме - видаткові
та податкові накладні, банківські
виписки, договір купівлі-продажу,
доручення на отримання
товарно-матеріальних цінностей тощо.

Вказані документи підтверджують
зв'язок одержання доходів позивачем в
зв'язку з продажем ним ТМЦ з його
господарською діяльністю щодо
здійснення операцій по продажу певного
виду товарів.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та його
контрагентом, судами правомірно не
прийняті до уваги, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження такого факту.

Матеріалами справи підтверджується
висновок судів про те, що кошти, які
надійшли позивачу від ТОВ
«ВА-КОМ-Захід», є коштами, отриманими
від продажу ТМЦ, тобто, є доходом в
розумінні ст. 135 Податкового кодексу
України, і не є безповоротною
фінансовою допомогою. Доказів
протилежного податковим органом не
надано.

Крім того, судами взято до уваги, що
постановою слідчого з особливо
важливих справ ВРКС СУ ДПС у Львівській
області від 05.04.2013 року кримінальне
провадження відносно посадових осіб
позивача закрито в зв'язку з
відсутністю в їх діях складу злочину, а
саме - відсутність даних, які б
підтверджували безтоварність
проведених з ТОВ «ВА-КОМ-Захід» та ПП
«Оптова компанія «Ельбрус» операцій,
встановлено достовірність здійснених
господарських операцій і проведених
взаєморозрахунків.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі міста Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року та постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 01
червня 2013 року по справі № 813/2185/13-а
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 31.10.2014
р.