Справа № 750/6411/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6411/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2,
управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради на
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради про визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського
районного суду м. Чернігова з позовом
до управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові про визнання
неправомірними дій по нарахуванню і
виплаті допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трьохрічного віку у
меншому розмірі, ніж встановлено
законом та зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок виплат допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та виплатити
недоплачену допомогу за період з 01.04.2007
року до 31.10.2008 року відповідно до
розміру, передбаченого Конституцією
України.

Крім того, 09 липня 2014 року
ОСОБА_2 подала заяву про уточнення
позовних вимог, в якій позивач просила
визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради щодо нарахування та виплати їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
меншому розмірі, ніж передбачено ст.ст.
42 та 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасової втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради нарахувати та виплатити їй
допомогу по догляду за дитиною, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
передбаченому ст.ст. 42 і 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасової втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» та
положеннями Законів України про
державний бюджет на відповідний рік
щодо розмірів прожиткового мінімуму
для дитини певного віку, за період з 1
квітня 2007 року до 5 серпня 2009 року
включно, тобто до досягнення дитиною
трирічного віку.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 10 липня 2014 року
позов задоволено частково. Визнати
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 грошової щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі меншому, ніж
передбачено ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" за періоди з 01 грудня 2007
року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня
по 31 жовтня 2008 року. Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у місті Чернігові ради
нарахувати та виплатити з урахуванням
проведених виплат ОСОБА_2 недоотриману
суму грошової щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
передбаченому ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" за періоди з 01 грудня 2007
року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня
по 31 жовтня 2008 року. В задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач та відповідач подали
апеляційні скарги. Відповідач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Позивач, не
погоджуючись з постановою
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 липня 2014 року в частині
відмови в задоволенні її позовних
вимог з причин її необґрунтованості та
незаконності, прийняття з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до п.1.ч.1 ст.197
КАС України, оскільки відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
позивача підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до довідки управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ОСОБА_2 призначено допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 01 квітня 2007 року як
застрахованій в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особі, тому
зазначені правовідносини регулюються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а не Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Не погоджуючись з розміром призначеної
державної допомоги, позивачка
звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався статтею 56 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України, а також пунктом 7 статті 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007
рік дії статей 41, 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", у відповідності до якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один із батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.
Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованим особам у формі
матеріального забезпечення у період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у період цієї відпустки

Статтею 43 (в редакції, чинній на момент
дії правовідносин) зазначеного закону
встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007
рік»допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму в
розрахунку на місяць: з 1 січня 492,00
гривень, з 1 квітня 525,00 гривень, з 1
жовтня 532,00 гривень.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом, було
зупинено дію 41, 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року
пункт 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік»було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

При цьому, до 1 січня 2008 року - дати
набрання чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що з часу проголошення
Конституційним Судом України рішень №
6-рп/2007 та № 10-рп/2008 відновлювали свою
дію вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Водночас частиною третьою статті 45
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі - Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми"(пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" не приймався.

Крім того, за змістом пункту 17 цього
Порядку право на виплату допомоги
мають особи, зазначені в статті 13
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", яка на час виникнення
спірних відносин поширювала свою дію
щодо виплати допомоги лише на
незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
на виконання статті 45 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
Кабінет Міністрів України не визначав.

Оскільки суд першої інстанції
встановив, що спір щодо виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, виник з 01
квітня 2007 року, то за таких обставин
колегія суддів дійшла висновку, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального закону
(яким є Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням").

При цьому, суд апеляційної інстанції
також зазначає, що суд першої інстанції
ухвалив обґрунтоване рішення,
відмовивши в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, що стосуються періоду
до 30 листопада 2007 року.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України в редакції, чинній
на час пред'явлення позову було
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків
звернення до адміністративного суду,
визначені статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Пропущення строку звернення
до адміністративного суду було
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін
(частина перша). Якщо суд визнає причину
пропущення строку звернення до суду
поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому цим Кодексом (частина
друга).

Так, колегія суддів вважає
безпідставними посилання апелянта як
на поважну причину пропущення строку
звернення до суду доводи, що про
недоотримання допомоги по догляду за
дитиною їй стало відомо з повідомлень у
засобах масової інформації лише в
кінці жовтня 2008 року.

Як вірно було зазначено судом першої
інстанції, розмір допомоги по догляду
за дитиною визначено Законами України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», які були офіційно
оприлюднені, а тому позивач повинна
була дізнатися про порушення свого
права з часу опублікування відповідних
Законів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернулася до суду 01.12.2008 року,
а тому виходячи з положення ч.1 ст. 100 КАС
України, в редакції, що діяла на час
пред'явлення позову, наявні підстави
для відмови позивачу у задоволенні її
вимог за період з 01 квітня 2007 року по 30
листопада 2007 року .

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити, що постановою
суду першої інстанції від 10.07.2014 року не
вирішено позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити їй допомогу по
догляду за дитиною, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
передбаченому ст.ст. 42 і 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасової втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» та
положеннями Законів України про
державний бюджет на відповідний рік
щодо розмірів прожиткового мінімуму
для дитини певного віку, за період з 31
жовтня 2008 року по 05 серпня 2009 року
включно, тобто до досягнення дитиною
трирічного віку.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте при ухваленні рішення не вирішив
всі позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
змінити постанову суду. За ч. 2 ст. 201
КАС України, підставами для зміни
постанови суду першої інстанції є
вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 знайшли своє часткове
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, через що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні,
шляхом викладення абзацу другого та
третього резолютивної частини в
наступній редакції: «Визнати
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 грошової щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі меншому, ніж
передбачено ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" за періоди з 01 грудня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009
року по 05 серпня 2009 року.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради нарахувати та виплатити з
урахуванням проведених виплат ОСОБА_2
недоотриману суму грошової щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
за періоди з 01 грудня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 05
серпня 2009 року».

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 липня 2014 року за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії -
змінити.

Викласти абзац другий та третій
резолютивної частини постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 липня 2014 року в
наступній редакції: «Визнати
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 грошової щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі меншому, ніж
передбачено ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" за періоди з 01 грудня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009
року по 05 серпня 2009 року.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради нарахувати та виплатити з
урахуванням проведених виплат ОСОБА_2
недоотриману суму грошової щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
за періоди з 01 грудня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 05
серпня 2009 року».

В іншій частині постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10 липня
2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.