Справа № 818/1546/14
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.Справа № 818/1546/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 15.07.2014р. по справі №
818/1546/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Зодіак"

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгово-виробниче
підприємство «Зодіак», звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, Шосткінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, та просив визнати
протиправним та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 11.03.2014 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, в розмірі 212 863,00
грн. та № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток, з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, в розмірі 138 580,00
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
по справі № 818/1546/14 вимоги позивача були
задоволені. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
11.03.2014 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
прибуток, з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, в розмірі 138 518, 00
грн. та № про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість, з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій, в
розмірі 212 863, 00 грн.

Не погоджуючись з постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
15.07.2014 року по справі № 818/1546/14
відповідач подав апеляційну скаргу,
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
повністю відмовити, вважає, що судом
першої інстанції порушені норми права.

Позивач вважає, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
15.07.2014 року по справі № 818/1546/14 прийнята
у відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для її
скасування відсутні.

Справа розглядається в порядку
письмового провадження у
відповідності до ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши суддю-доповідача колегія
суддів встановила, що підставою
прийняття оскаржуваних
повідомлень-рішень був акт перевірки
позивача працівниками відповідача від
21.02.2014 року № 317/18-17-22-0005/21124657, в якому
зроблені висновки про порушення вимог
чинного законодавства, а саме: п.п. 138.1.1
п. 138.1, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток підприємства на загальну суму
110 814,00 грн. та порушення п. 198.1, 198.3, 198.4,
198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.7, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 170 290,00
грн. (т. 1 а.с. 25-52).

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні виходячи з наступного.

Податковим кредитом, згідно до п.п. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України
є сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням чи виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку або
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями та іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 зазначеного
Кодексу встановлено, що витратами є
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Як передбачено п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються, зокрема, із
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті. Витрати
операційної діяльності, у
відповідності з п.п. 138.1.1 п. 138 згаданої
статті, окрім іншого, включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно п.п. 138.6, 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України, собівартість
придбаних та реалізованих товарів
формується відповідно до ціни їх
придбання з урахуванням ввізного мита
і витрат на доставку та доведення до
стану, придатного для продажу.
Собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Витрати, які не враховуються платником
податку при визначенні
оподатковуваного прибутку,
встановлені статтею 139 Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що податковий
кредит для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість та витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Виникнення у
платника податку права на податковий
кредит та витрати не ставиться у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства і сплатою
податку до бюджету іншими суб'єктами
господарювання.

За відсутності факту придбання товарів
чи послуг або в разі, якщо придбані
товари чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту для
цілей оподаткування податком на додану
вартість та до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку платника податку
можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як визначено ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Також, вказана вимога щодо реальних
змін майнового стану платника
податків, як обов'язкова ознака
господарської операції, кореспондує і
з нормами Податкового кодексу України.
При цьому, сама собою відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні, не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Як свідчать матеріали справи, між
позивачем та Підприємством
«Мегаполіс» Харківської обласної
організації всеукраїнської
організації інвалідів «Союз
організацій інвалідів України»
укладено договір поставки № 10174 від
15.11.2012 року, за умов якого постачальник
зобов'язується поставити позивачу
папір для гофрування і картон для
виробництва гофрованого картону у
строк та на умовах, визначених
договором.

Факт отримання та оплати ТОВ «ТВП
«Зодіак» обумовленого договором
товару, підтверджується видатковими
накладними та платіжними дорученнями
про сплату коштів.

На суму поставленого товару
Підприємством «Мегаполіс» були
виписані податкові накладні.

Перевезення паперу для гофрування та
картону для виробництва гофрованого
картону від продавця покупцю
здійснювалось власним транспортом
позивача, про що свідчать в матеріалах
справи копії наказів про прийняття на
роботу водіїв, копії свідоцтва про
реєстрацію транспортних засобів, копії
наказів про відрядження, копія
посвідчення відрядженого, копії звітів
про використання коштів та
товарно-транспортні накладні (т. 1 а.с.
66-120).

Відповідно до умов договору № 1/г від
10.05.2012 року ТОВ «Цеминит»
зобов'язується поставити позивачу
картонно-паперову продукцію в порядку
і строки, визначені договором.

Факт отримання та оплати ТОВ «ТВП
«Зодіак» вказаного товару,
підтверджується видатковими
накладними та платіжними дорученнями
про сплату коштів.

На суму поставленої картонно-паперової
продукції ТОВ «Цеминит» були виписані
податкові накладні.

Перевезення товару від продавця
покупцю здійснювалось власним
транспортом позивача, про що свідчать
копії наказів про відрядження, копія
посвідчення відрядженого, копії звітів
про використання коштів та
товарно-транспортні накладні, наявні в
матеріалах справи (т. 1 а.с. 121-130).

Наявними в матеріалах справи
накладними, картками рахунку 201,
попередніми калькуляціями виробництва
продукції, договорами поставки
картонних ящиків та видатковими
накладними підтверджується
оприбуткування та використання у
господарській діяльності придбаних у
Підприємства «Мегаполіс» та ТОВ
«Цеминит» картонно-паперової
продукції (т. 2 а.с. 147-248, т. 3 а.с. 1-33).

На підставі договору купівлі-продажу №
46 від 01.01.2012 року ТОВ «Альфа-Елекс»
зобов'язувалось в порядку і на умовах,
визначених договором, передавати у
власність позивача товар в
асортименті, кількості і за ціною, що
зазначаються у відповідних
рахунках-фактурах.

Факт отримання та оплати ТОВ «ТВП
«Зодіак» товарів, підтверджується
копіями рахунків-фактур, видаткових
накладних та платіжними дорученнями
про сплату коштів.

На суму поставленої продукції ТОВ
«Альфа-Елекс» були виписані податкові
накладні (т. 1 а.с. 131-143).

Згідно договору на
транспортно-експедиційне
обслуговування № 10/11/2010-007 від 10.11.2010
року ТОВ «Фосдайк Груп»
зобов'язувалось організовувати за
рахунок позивача перевезення
експортно-імпортних і транзитних
вантажів по території України.

На виконання вказаного договору,
згідно замовлень ТОВ «ТВП «Зодіак», ТОВ
«Фосдайк Груп» були організовані
перевезення вантажу з порту м. Одеса до
місця митного оформлення - м. Шостка.

Про фактичне надання вказаних послуг
свідчать відповідні акти (звіти
експедитора), а про їх оплату - виписки
про рух коштів по рахунку.

На суму наданих послуг ТОВ «Фосдайк
Груп» були виписані податкові накладні
(т. 1 а.с. 144-240, т. 2 а.с. 9-98).

Отже, колегія суддів дійшла до
висновку, що господарські операції з
придбання товарів між ТОВ «ТВП
«Зодіак» і Підприємством «Мегаполіс»,
ТОВ «Цеминит» та ТОВ «Альфа-Елекс», а
також господарські операції з надання
транспортно-експедиційних послуг ТОВ
«Фосдайк Груп», є фактично
здійсненними, направленими на настання
правових наслідків, які обумовлені
ними та підтверджені відповідними
первинними документами
бухгалтерського обліку. Крім того,
певні дефекти деяких первинних
документів не можуть свідчити про
відсутність господарських операцій й
відповідач не довів правомірність
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає правомірним висновок суду
першої інстанції про те, що позивач має
право на відображення цих
господарських операцій у податковому
обліку при визначенні об'єктів
оподаткування податком на додану
вартість і податком на прибуток,
зокрема формування податкового
кредиту та витрат.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і доказів в їх обґрунтування
відповідачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р.
по справі № 818/1546/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П.