Справа № 826/7135/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2014 року 13 год. 12 хв.
№ 826/7135/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 22 березня 2013
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_1) з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 22
визначено суму штрафних (фінансових)
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що в акті
перевірки відображено необґрунтовані
та документально непідтверджені дані,
без підтвердження викладених фактів
первинними документами, внаслідок чого
висновки, викладені в ньому, не є
достатніми для застосування штрафу та
є підставою для скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
правомірно та з урахуванням всіх
В судовому засіданні, призначеному на 24
липня 2014 року, представник позивача
підтримав позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в судове
засідання 24 липня 2014 року не з'явився,
проте, в поданих запереченнях на
адміністративний позов, заперечив
проти задоволення позовних вимог.
24 липня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
Наказом ДПІ від 28.02.2013 № 352 на підставі
пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.7
п. 80.2 ст. 80, ст.ст. 81, 82 Податкового
кодексу України призначено фактичну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства.
28.02.2013 ДПІ була проведена фактична
перевірка майстерні по ремонту одягу,
що належить позивачу,
(ідентифікаційний код НОМЕР_2).
За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 11.03.2013
№152/0011/2657/НОМЕР_2 (далі - акт перевірки),
за висновками якого встановлено
порушення п.п. 2.2, 2.6 Постанови Правління
Національного банку України «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні» від 15 грудня 2004 року № 637,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
Постанова №637), через не оприбуткування
готівкових коштів в розмірі 18200,00 грн.;
та ст.ст.21, 24, 24-1 КЗпП України через не
оформлення трудових відносин.

Як вбачається з акту перевірки
підставою для висновку податкового
органу про наявність порушення було не
забезпечення позивачем у книзі обліку
оприбуткування готівкових коштів на
повну суму наданих послуг за період з
01.01.2012 по 01.03.2013. Разом з цим, відповідно
до п. 3.12 акту перевірки, готівкові кошти
на місці проведення розрахунків
відсутні.

На підставі акту перевірки та згідно з
п. 2.6 Постанови № 637 відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22 березня 2013
року № , яким визначено суму
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в
сумі 91000,00 грн.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

Згідно Свідоцтва платника єдиного
податку серії А №394197 від 23.05.2012,
починаючи з 01.01.2012, позивач є платником
єдиного податку зі ставкою - 5%, вид
діяльності: 18.21.0 «Виробництво робочого
одягу», 52.74.1 «Ремонт і перероблення
одягу», 74.14.0 «Консультування з питань
комерційної діяльності та управління»,
75.11.7 «Діяльність у сфері статистики та
соціології».

У відповідності до ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки»
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу за неоприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки - у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Відповідно до п. 2.6 Постанови № 637 уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Оприбуткування готівки фізичною
особою-суб'єктом малого
підприємництва, якій надано право
проводити розрахунки готівкою із
споживачами без використання
реєстратора розрахункових операцій та
розрахункової книжки, передбачає,
зокрема, відображення нею у книзі
обліку доходів і витрат усієї суми
отриманої виручки.

Пунктом 1.2 Постанови № 637 визначено, що
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій; книга
обліку доходів і витрат - це документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.

При цьому, згідно п. 296.1 ст. 296 ПК України
платники єдиного податку ведуть облік
у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1
- 296.1.3 цього пункту.

Відповідно до пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 ПК
України (в редакції, що діяла на момент
проведення спірного оприбуткування
коштів позивачем) платники єдиного
податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які не є платниками
податку на додану вартість, ведуть
книгу обліку доходів шляхом щоденного,
за підсумками робочого дня,
відображення отриманих доходів. Форма
книги обліку доходів, порядок її
ведення затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

Форму книги обліку доходів (для
платників єдиного податку першої і
другої груп та платників єдиного
податку третьої групи, які не є
платниками податку на додану вартість)
та Порядок ведення такої книги обліку
доходів платників єдиного податку
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 15.12.2011 № 1637,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27.12.2011 за № 1534/20272.

У відповідності до п. п. 1, 2, 4, 5 вказаного
Порядку фізичні особи - підприємці, що
обрали спрощену систему оподаткування
та є платниками єдиного податку першої
і другої груп, а також платники єдиного
податку третьої групи, які не є
платниками податку на додану вартість,
ведуть книгу обліку доходів у якій
щоденно, за підсумками робочого дня,
відображають отримані доходи.
Прошнурована та пронумерована Книга
безоплатно реєструється в органі
державної податкової служби за
основним місцем обліку платників
податку. У Книзі відображається
фактично отримана сума доходу від
провадження діяльності із сумарним
підсумком за місяць, квартал, рік. У
разі необхідності реєстрації нової
Книги протягом податкового (звітного)
періоду записи в ній продовжуються
наростаючим підсумком, а попередня
Книга залишається у платника податку.
Записи у Книзі виконуються за
підсумками робочого дня, протягом
якого отримано дохід, зокрема кошти, що
надійшли на поточний рахунок платника
податку та/або отримано готівкою, сума
заборгованості, за якою минув строк
позовної давності, фактично безоплатно
отримано товари (роботи, послуги).

Зважаючи на викладене, для вирішення
питання щодо дотримання порядку
оприбуткування готівки необхідно
з'ясувати, яким чином здійснена
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки, а також її
відображення в подальшому у
відповідній книзі обліку.

В ході розгляду спору судом
встановлено, що також не заперечується
сторонами та підтверджується актом
перевірки, касова книга та реєстратор
розрахункових операцій позивачем не
використовуються.

Як вбачається з матеріалів справи,
книга обліку доходів позивача прийнята
і зареєстрована Державною податковою
інспекцією у Святошинському районі
міста Києва 23.01.2012.

Згідно записів книги обліку доходів
позивачем відображено надходження
готівки двічі чи один раз на місяць із
сумарним підсумком за місяць, квартал
та за рік.

Водночас, відображені позивачем у
книзі обліку доходів суми доходу від
провадження господарської
відповідають задекларованим ним сумам
у податкових деклараціях платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за 2012 та 2013 роки.

Так, позивачем у лютому 2012 року
отримано дохід у розмірі - 17713,56 грн., у
березні 2012 року - 22189,83 грн., за підсумком
І кварталу - 39903,49 грн.; у квітні 2012 року -
8856,83 грн., у травні 2012 року - 10982,39 грн., у
червні 2012 року - 8856,83 грн., за підсумком
ІІ кварталу - 28696,05 грн.; у липні 2012 року -
8856,83 грн., у серпні 2012 року - 8856,83 грн., у
вересні 2012 року - 11613,63 грн., за підсумком
ІІІ кварталу - 29327,29 грн.; у жовтні 2012
року - 8856,83 грн., у листопаді 2012 року -
8856,83 грн., у грудні 2012 року - 13282,62 грн., за
підсумком ІV кварталу - 30996,28 грн.; за рік
- 128923,11 грн.; у січні 2013 року - 8877,66 грн., у
лютому 2013 року - 8877,66 грн.

Факт сплати позивачем єдиного податку
у належному розмірі підтверджується
фіскальними чеками, наявними у справі,
та платіжними дорученнями, зокрема, і
не заперечується відповідачем.

Натомість, відповідач, посилаючись на
пояснення позивача, відібрані ним
01.0.3.2013, стверджує, що невідображений
середньомісячний дохід позивача
становив 1300,00 грн. (1300 х 14 = 18200).

Так, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України
встановлено, що фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної
перевірки регламентовано ст. 80 ПК
України, згідно п. 80.10 якої встановлено,
що порядок оформлення результатів
фактичної перевірки встановлено ст. 86
цього Кодексу.

Згідно п. 80.4 ст. 80 ПК України перед
початком фактичної перевірки, з питань
дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
контролюючих органів на підставі
підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього
Кодексу може бути проведена контрольна
розрахункова операція.

Податковим кодексом, зокрема,
визначені матеріали, які є підставами
для висновків під час проведення
перевірок, та вимоги щодо
підтвердження даних, визначених у
податковій звітності.

Згідно п. 83.1 ст. 83 ПК України для
посадових осіб контролюючих органів
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Судом враховується, що на момент
проведення перевірки (28.02.2012)
відповідачем було виявлено та
зафіксовано факт неоприбуткування
готівкових коштів лише з пояснень
позивача від 01.03.2013 (п. 3.13 акту
перевірки), зокрема, без наведення
жодного з визначених п. 83.1 ст. 83 ПК
України документів. Пояснення
відбирались без залучення працівників
податкової міліції або міліції,
внаслідок чого опитувана особа про
кримінальну відповідальність за
повідомлення завідомо неправдивих
відомостей не була попереджена. При
цьому, контрольна закупка податковим
органом не здійснювалась.

Судом відзначається, що пояснювальна
записка, яка стала підставою для
прийняття оскаржуваного рішення, не є
безумовним доказом, як наслідок
належним і допустимим, на підставі
якого відповідач повинен був
зафіксувати відповідні обставини.

Відповідач для отримання об'єктивної,
неупередженої та правдивої інформації
щодо предмету доказування,
уповноважений в межах наданої йому
компетенції та повноважень покласти в
основу акту не лише пояснення позивача.

Норми діючого законодавства з питань
оподаткування, не передбачають права
податкового органу на відображення у
актах перевірок необґрунтованих та
непідтверджених даних, а відтак, і на
донарахування штрафних санкцій лише зі
слів фізичних осіб, як усних, так і у
письмовому вигляді, без підтвердження
викладених фактів іншими доказами.

В розрізі наведеного вище, а також
приймаючи до уваги, що викладені в акті
перевірки факти взагалі не ґрунтуються
на документах первинного
бухгалтерського обліку або на
будь-яких інших, тому висновки органу
контролю зроблені без належної оцінки
та дослідження зібраної за
результатами перевірки інформації та
на підставі суб'єктивних припущень, що,
як наслідок, вказує на недоведеність
встановлених перевіркою порушень.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Суд при вирішенні даного спору,
враховуючи зміст ч. 3 ст. 2 КАС України,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення усім
вищезазначеним вимогам, дійшов
висновку про недоведеність
відповідачем правомірності винесення
ним спірного податкового
повідомлення-рішення, у зв'язку з чим
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 22 березня 2013 року № .

3. Присудити з Державного бюджету на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (місцезнаходження: 03115, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 2 294 (дві
тисячі двісті дев'яносто чотири) грн.
судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В.
Дегтярьова