Справа № 355/1410/14-а
Суддя: Єременко В. М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/1410/14-а
Провадження № 2-а/355/42/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
незаконними, зобов'язання здійснити
перерахунок щорічної компенсації за
шкоду заподіяну здоров,ю, зобов'язання
виплатити компенсацію на оздоровлення
у розмірі, передбаченому чинним
законодавством,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись не
те, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році 1 категорії, інвалідом 3-ї
групи, та згідно зі ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796 (далі - Закон № 796)
має право на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, які визначаються на
момент виплати. 14.04.2014 року позивач
звернувся до Управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області з
заявою про перерахунок розміру
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до діючих законів України,
оскільки відповідачами компенсація на
оздоровлення за 2014-й рік була
нарахована не вірно.

УПФУ позивачу надали відповідь від
22.08.2014 року за №1470 про те, що на
оздоровлення у 2014 році відповідно до
постанови КМ України №562 від 12.07.2005 року
та постановою КМ України №936 від 20.09.2005
року йому було нараховано 90 грн. Однак з
доводами відповідача він не може
погодитись та вважає його дії
безпідставними, неправомірними.

Прикінцевими положеннями Законів
України «Про Державний бюджет на 2012р.»
та «Про державний бюджет на 2013р.», було
надано право Кабінету Міністрів
України застосовувати норми і
положення статей 20, 21, 22, 23. 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
2012-2013 роки.

Законом "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" таке право Кабінету
Міністрів України надано не було.
Стаття 19 Конституції зобов'язує органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Позивач вважає, що з 01 січня 2014 року
Управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації
Київської області зобов'язане
здійснити розрахунок та проводити
виплати у передбачених Законами
України виходячи із розміру,
встановленого ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щорічна
допомога на оздоровлення повинна
виплачуватися йому, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
-категорії, інваліду 111-групи в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави (ст. З Конституції України).

Стаття 22 Конституції України
закріпила, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту або обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до ст.13 Закону № 796-Х11 -
«Держава бере на себе відповідальність
за завдану шкоду громадянам та
зобов'язується відшкодувати її за
пошкодження здоров'я або втрату
працездатності громадянами та їх
дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (стаття 13 в
редакції Закону N 230/96-ВР від 06.06.96)».

Враховуючи небезпеку для життя та
здоров'я осіб, які приймали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС законодавець для
таких осіб встановив додаткові
гарантії соціального забезпечення, а
саме - закріпив у статті 48 Закону № 796-Х11
особливий порядок забезпечення
інвалідів, у яких встановлений зв'язок
захворювання з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Так, мінімальна заробітна плата згідно
статті 9 Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" від 16,01.2014 №
719-VII зі змінами, внесеними Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік"" № 1165-V11 від 27.03.2014 року
становить:

• протягом 2014 року - 1218 гривень

Сума компенсації на оздоровлення,
згідно ЗУ № 796-12(ст.48) із врахуванням
мінімальної заробітної плати на момент
виплати квітень місяць 2014р. повинна
складати 1218 * 4 = 4872 грн.

Розрахунок: дата сплати компенсації,
встановлена мінімальна ЗП на той час,
обгрунтування мінімальної ЗП за
Законом, розмір компенсації - 4* мін. ЗП
грн., сплачено, не доплачено, протягом
2014 року - 1218 гривень ЗУ "Про Державний
бюджет України на 2014 р."

4872 грн. 90 грн. 4782 грн.

Таким чином, загальна сума боргу
відповідача по виплаті позивачу
щорічної компенсації на оздоровлення
за 2014р. становить 4782 грн.

Окрім того, згідно ЗУ № 796-12(ст.48),
нарахування компенсації на
оздоровлення повинно проводитись на
день виплати, а так, як відповідач
здійснив виплату по незаконній та не
чинній постанові, дана виплата ( 90 грн.)
вважається незаконною.

Відповідач зобов,язаний провести
нарахування компенсації на
оздоровлення в той день та з тієї
мінімальної заробітної плати, яка буде
встановлена на момент виплати.

Отже, дії відповідача на переконання
позивача є незаконні, компенсація на
оздоровлення була нарахована позивачу
неправильно і виплачувалась не в
повному обсязі, оскільки при її
розрахунку відповідач посилався на
Постанову КМ №562. Відповідач порушує
вимоги ст. 48 ЗУ №796-12 згідно якого
позивачу, як інваліду 111-ї групи по
захворюванню, яке виникло внаслідок
ліквідації аварії на ЧАЕС, що
встановлено експертною комісією,
компенсація на оздоровлення повинна
бути у розмірі 4 мінімальних заробітних
плат.

Стаття 71 ЗУ №796-12 передбачає, що дія
положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Оскільки Закон про внесення змін до
цього Закону не було прийнято і не
розглядався Верховною Радою, то
відповідач, згідно ст. 19 Конституції
України, повинен виконувати норми
цього Закону у повному обсязі.

Стаття 8 КАС України зобов,язує суд при
вирішенні справи по суті керуватися
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість,
якого надана Верховною Радою України,
або іншому правовому акту, слід
застосовувати нормативний акт, який
має вищу юридичну силу.

Отже, за Конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами, застосуванню підлягають
ч.І ст.48 Закону №796-12, а не Постанова КМУ
№562, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров,я та соціального захисту
ліквідаторів, визначені та закріплені
в Законі України №796-12.

Відповідно до частини другої ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов"язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України.

Крім того в ст.22 Конституції України
передбачено "'Права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових Законів,
або внесенні змін до чинних Законів, не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод", що разом з
положеннями Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (яку в
1950 році підписали Уряди держав-члени
Ради Європи, а 17.07.1997 року ратифікувала
Верховна Рада України) робить
неможливим зменшення або відміну
затверджених законодавством державних
гарантій, в тому числі по відшкодуванню
шкоди, зумовленої негативним впливом
іонізуючого випромінювання під час
використання ядерної енергії, які
Держава встановила
інвалідам-ліквідаторам Конституцією
та Законами України.

Дії відповідачів позивач вважає
такими, що порушують його права на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік відповідно ст.48
Закону № 796-12. Щорічна допомога була
нарахована йому неправильно, і
виплачена не в повному обсязі, оскільки
при розрахунку, відповідач нараховує
компенсацію та допомогу на
оздоровлення на підставі підзаконних
актів, а не вимог Конституції України
та Законів України, котрі наділені
найвищою юридичною силою.

При вирішенні справи прошу суд
застосувати принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
та рішень Європейського Суду з прав
людини. Також просить суд керуватися
положеннями Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини '' від 23 лютого 2006 року № 3477 -IV,
який регулює відносини, що виникають у
зв'язку з обов'язком держави виконати
рішення Європейського Суду з прав
людини у справах проти України зі
створенням передумов для зменшення
числа заяв до Європейського Суду з прав
людини проти України.

Статтею 17 Закону України « Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини « встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права».

ОСОБА_1 просить суд визнати дії
відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області з
нарахування мені компенсації на
оздоровлення за 2014р. незаконними та
зобов,язати відповідача перерахувати
розміри компенсації на оздоровлення за
2014 рік, відповідно до норм ст. 48 Закону
України №796-12 і виплатити йому борг з
компенсації на оздоровлення за 2014 рік у
розмірі, який буде нарахований на день
виплати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації
Київської області (далі - Управління)
свого представника на розгляд справи
до суду не направили. Просили суд
розглядати справу у відсутність їх
представника.

Суд, заслухавши позивача по справі,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
заявлений адміністративний позов
підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році, має
посвідчення 1 категорії (серія НОМЕР_1
від 23.06.2009 року), являється інвалідом 3
групи, де захворювання пов,язане з
ліквідацією аварії на ЧАЕС та
перебуває за місцем свого проживання
на обліку в Управлінні, яке
уповноважене згідно чинного
законодавства на здійснення
нарахування та виплат щорічної
допомоги на оздоровлення. Позивач
згідно з ч.4 ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право
на щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 4-х мінімальних заробітних
плат, розмір якої визначається на
момент виплати. Відповідач виплатив
позивачу дану допомогу у розмірі 90 грн.
та відмовив у проведенні перерахунку
та виплаті даної допомоги у повному
обсязі.

Зазначена виплата на момент її
здійснення не відповідає розміру
мінімальної заробітної плати, що
встановлена Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік".

Згаданою Постановою № 562 всупереч
Закону № 796 установлено конкретні
розміри допомоги на оздоровлення в
твердій грошовій сумі.

Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної сплати, щорічно
затверджується новий державний бюджет.

Згідно із ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно із ст.16 Конституції України
забезпечення екологічної безпеки і
підтримання екологічної рівноваги на
території України, подолання наслідків
Чорнобильської катастрофи - катастрофи
планетарного масштабу, збереження
генофонду Українського народу є
обов'язком держави.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 113 Конституції України
Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується цією
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.92 Конституції
України виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст.75 Конституції
України встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада України.
Конституція України не надавала права
парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ч.ч.4, 5, 7 ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в таких розмірах: інвалідам І і II групи
- п'ять мінімальних заробітних плат ;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам -
чотири мінімальні заробітні плати;
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три
мінімальні заробітні плати; кожній
дитині, яка втратила внаслідок
Чорнобильської катастрофи одного з
батьків, - три мінімальні заробітні
плати; евакуйованим із зони відчуження
у 1986 році, включаючи дітей, - три
мінімальні заробітні плати. Щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Згідно зі ст.71 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" дія
положень Закону не може призупинятися
іншими законами, крім законів про
внесення змін до цього Закону.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II
Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статтю 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в новій
редакції, відповідно до якої
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
де учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
положення підпункту 11 пункту 28 розділу
П Закону України від 284 2.200" р. № 107-V «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення. Це означає, що з 22 травня 2008
року дію положень частини першої
статті 48 Закону № 796 відновлено.

Ст.53 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" встановлено
розмір мінімальної заробітної плати: з
01.07.2010 року - 888 грн.

Розглянувши адміністративний позов,
можна дійти до висновку, що позов
необхідно задоволити частково, так як
вбачається доведеним, що відповідач,
ігноруючи норми матеріального права,
порушив право позивача на виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2009 рік у розмірі, передбаченому Законом
№ 796, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а
саме липень 2010 року, тобто після
ухвалення рішення Конституційним
Судом України, тому така його
бездіяльність є протиправною.

Оскільки закони України мають вищу
юридичну силу над урядовими
нормативними актами, то суд вважає, що
при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню саме положення ст.48
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи вищевикладене, права
позивача необхідно відновити шляхом
покладення на відповідача обов'язку
здійснити позивачу нарахування та
виплату суми щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої абз.2 ч.4 ст.48
Закону № 796, яка недорахована за 2014 рік,
виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати
допомоги за виключенням суми фактично
проведених виплат.

Позивач на підставі ст.4 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" звільнений від сплати
судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 16, 19, 22, 54, 75, 92, 113 Конституції
України, рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.
ст.ст.48, 71 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя", ст.ст.8, 9, 10, 11, 12,
18, 69, 71, 86, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 256 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити повністю.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області щодо
невиплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі, передбаченому
абз.2 ч.4 ст.48 Законом України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за 2014 рік, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати, за
виключенням суми фактично проведених
виплат, протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області,
здійснити ОСОБА_1 нарахування та
виплату допомоги на оздоровлення за 2014
рік в розмірі, встановленому згідно
абз.2 ч.4 ст.48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка недорахована за 2014 рік,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати
допомоги, за виключенням суми фактично
проведених виплат.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області
виконати постанову негайно.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Київського
адміністративного апеляційного суду
через Баришівський районний суд
Київської області протягом десяти днів
з моменту отримання копії постанови.

Суддя Баришівського районного суду
В. М. Єременко