Справа № 2а/408/36/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.Справа №
2а/408/36/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Біловодської районної державної
адміністрації Луганської області на
постанову Біловодського районного
суду Луганської області від 26.09.2014р.
по справі № 2а/408/36/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Біловодської
районної державної адміністрації
Луганської області

про визнання дій неправомірними з
зобов'язанням здійснити нарахування та
виплату суми допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулася до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Біловодської
районної державної адміністрації
Луганської області (далі по тексту -
відповідач), в якому просила суд:

- поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів з
ІНФОРМАЦІЯ_1, пропущений з поважних
причин;

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
і виплаті допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку;

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний період
ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_1 з
урахуванням проведених виплат.

Постановою Біловодського районного
суду Луганської області від 26.09.2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Біловодської районної державної
адміністрації Луганської області щодо
відмови в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення 3-х років в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей віком до 6
років, за період з 25 грудня 2013р. по
червень 2014 року включно.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Біловодської районної державної
адміністрації Луганської області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення 3-х років в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей віком до 6
років, визначеного Законом на
відповідний період, за період з 25
грудня 2013 року по червень 2014 року
включно з урахуванням здійснених
виплат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права
просив скасувати постанову
Біловодського районного суду
Луганської області від 26.09.2014 року та
прийняти постанову - якою відмовити в
задоволенні позовних вимог щодо
перерахунку та виплати допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку за період з 25.12.2014 року
по червень 2014 року, з урахуванням вже
здійснених виплат.

Колегія суддів, відповідно ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивачка по справі
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку - ОСОБА_2,
що підтверджується свідоцтвом про
народження та перебувала на обліку у
відповідача з жовтня 2013 року по червень
2014 року. З травня 2014 року позивач
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Марківської РДА Луганської області.

Відповідно до довідки відповідача,
позивачу, з урахуванням доходів, було
сплачено за грудень 2013 року (по 24.12.2013
року - лікарняний) - 29,35 грн.,
січень-лютий 2014 року - по 130 грн.,
березень-червень 2014 року - 203 грн.

В липні 2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
державної допомоги, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, за
вищезазначений період.

Листом від 14.07.2014 року відповідач
відмовив позивачу у виплаті державної
допомоги з розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
посилаючись на виконання ч.1 ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» з внесеними до нього
змінами Законом України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України».

Не погодившись з діями відповідача,
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
нарахування та виплата допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на майбутнє не
допускається, оскільки не можуть бути
захищені права, які не порушені, а тому
позивач має право на перерахунок та
виплату недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідачем за період
з 25 грудня 2013 року (з дня закриття
лікарняного) по червень 2014 року включно
(з травня 2014 року позивачка
стоїть на обліку в Марківському УСЗН
Луганської області).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
такого.

Згідно з ст. 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом № 107-VI, правовідносини
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку регулювалися Законом № 2811-ХІІ, дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-ІІІ, який поширював свою
дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами.

Законом № 2811-ХІІ передбачено, що цей
закон відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до інших законодавчих актів України»
ст. 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім`ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень». Проте
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік» Розділ І цього
Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і
діє по 31.12.2008 року.

Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 Закону № 2811-ХІІ
відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Разом з цим, ст. 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
встановлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (№ 2240-ІІІ) призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Таким же чином врегульовано
спірні правовідносини у 2010 році ст.45
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік».

Колегія суддів зазначає, що оскільки
приписи Законів України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» та «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» не
було визнано неконституційними та не
було скасовано, а тому у 2009-2010 роках
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначалась та
виплачувалась у відповідності до п. 22
Постанови Кабінету Міністрів України
№1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми».

Крім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», не
встановлювався на 2011 року інший, ніж у
Законах №2811-ХII та №2240-III розмір
допомоги, а дії Законів про бюджет
діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
спірні правовідносини з 01.01.2011 року
регулюються Законами №2811-ХII та №2240-III.

Таким чином, з 01.01.2011 року у відповідача
виник обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законом №2811-ХII.

Також, колегія суддів зазначає, що
Законами України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік», «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» та «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
змін до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», зокрема щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, не
вносилося, рішень про зупинення дії
цього Закону на 2012-2014 роки не
приймалося, а тому допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачу
виплачувалась відповідачем з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Згідно з ст. 8 Конституції України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно - правові
акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Пунктом 1 частини 1 статі 92 Конституції
України передбачено, що виключно
Законами України визначаються права та
свободи людини та громадянина,
гарантії цих прав і свобод.

Отже, колегія суддів вважає, що у 2013
році та 2014 році нарахування та виплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку повинна
здійснюватися органами праці та
соціального захисту населення на
підставі ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

За таких обставин колегія суддів
вважає дії відповідача щодо відмови у
виплаті допомоги позивачу з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
Законами України "Про Державний бюджет
України" на 2013 роки та 2014 роки
неправомірними.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Біловодського районного суду
Луганської області від 26.09.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Біловодської районної державної
адміністрації Луганської області
залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного
суду Луганської області від 26.09.2014р. по
справі № 2а/408/36/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)П’янова
Я.В.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. Чалий І.С.