Справа № 826/9977/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9977/14
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Міністерства внутрішніх справ України
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства внутрішніх справ про
визнання протиправною бездіяльність
щодо ненадання інформації на
адвокатський запит від 16 червня 2014
року; визнання протиправними дії щодо
направлення адвокатського запиту від 16
червня 2014 р. до Генеральної прокуратури
України; зобов'язання у строк не
пізніше п'яти днів з дня набрання
постанови суду по справі за цим позовом
законної сили надати інформацію чи
здійснюється Міністерством внутрішніх
справ України (її структурними
підрозділами, територіальними
органами) досудове розслідування по
кримінальним провадженням, у яких
учасником (стороною) є ОСОБА_4, і, якщо
так, то по яким саме (номер
кримінального провадження; дата
внесення інформації до Єдиного реєстру
досудових розслідувань; обставини, які
можуть свідчити про вчинення
кримінального правопорушення;
попередня правова кваліфікація
кримінального правопорушення); слідчим
якого органу в теперішній час
здійснюється досудове розслідування
по вказаним кримінальним провадженням;
яким саме учасником (стороною)
вищезазначених кримінальних
проваджень є ОСОБА_4 та яких саме
кримінальних проваджень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
серпня 2014 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року та
винести нове рішення, яким закрити
провадження у справі. Свої вимоги
апелянти обґрунтовують тим, що судом
першої інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Міністерства внутрішніх справи -
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27 серпня 2014 року - залишити
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції дійшов
висновку, що про протиправність дій
Міністерства внутрішніх справ України
щодо ненадання позивачу повної
відповіді на адвокатський запит від 16
червня 2014 року, оскільки надана
останньому відповідь від 26 червня 2014
року не містила повної інформації
стосовно наданого адвокатського
запиту.

Враховуючи повноваження суду
апеляційної інстанції при розгляді
апеляційної скарги та положення ч. 1 ст.
195 КАС України, згідно яких суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги, колегія
суддів переглядає дану справу в межах
апеляційної скарги.

Судом встановлено та убачається з
матеріалів справи, що 14 травня 2014 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір
про надання правової допомоги №14051, що
підтверджується ордером серії ДН №
00017071 від 22 травня 2014 року.

16 червня 2014 року адвокат ОСОБА_3
звернувся до Міністерства внутрішніх
справ з адвокатським запитом про
надання інформації стосовно внесення
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань відомостей щодо
кримінальних проваджень, у яких
учасником (стороною) є ОСОБА_4,
розслідування цих кримінальних
проваджень, та яким саме учасником
(стороною) таких кримінальних
проваджень є ОСОБА_4 (а.с.-7).

На вказаний запит позивача
Міністерство внутрішніх справ України
надало відповідь від 26 червня 2014 року
за №13-Л-163аз, в якій зазначено що
відповідно до ч. 4 ст. 216 (Підслідність)
та абз. 2 ч. 1 розділу X (Прикінцеві
положення) КПК України досудове
розслідування кримінальних
правопорушень, вчинених службовими
особами, які займають особливо
відповідальне становище відповідно до
частини першої статті 9 Закону України
«Про державну службу», особами, посади
яких віднесено до 1-3 категорій посад,
суддями та працівниками
правоохоронних органів здійснюється
слідчими органів прокуратури, а у
подальшому після початку діяльності
Державного бюро розслідувань України -
слідчими цього органу (а.с.11).

Також відповідачем було зазначено, що
адвокатський запит позивача від 16.06.2014
року направлено до Генеральної
прокуратури України за належністю.

Вважаючи, вказану відповідь неповною
та такою, що суперечить нормам закону,
позивач звернувся до
адміністративного суду за даним
позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Основним нормативно-правовим актом,
який регулює спірні правовідносини є
Закон України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №
5076-VІ у редакції на час виникнення
спірних правовідносин (далі по тексту -
Закон України від 05.07.2012р. № 5076-VІ).

Відповідно до положень статті 20
зазначеного Закону під час здійснення
діяльності адвокат має право вчиняти
будь-які дії, не заборонені законом,
правилами адвокатської етики та
договором про надання правової
допомоги, необхідні для належного
виконання договору про надання
правової допомоги, зокрема звертатися
з адвокатськими запитами, у тому числі
щодо отримання копій документів, до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб, підприємств, установ,
організацій, громадських об'єднань, а
також до фізичних осіб (за згодою таких
фізичних осіб).

Відповідно до положень статті 24 Закону
України від 05.07.2012р. № 5076-VІ
адвокатський запит - письмове
звернення адвоката до органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності та підпорядкування,
громадських об'єднань про надання
інформації, копій документів,
необхідних адвокату для надання
правової допомоги клієнту.

Частиною 2 цієї статті закріплено, що
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадові та
службові особи, керівники підприємств,
установ, організацій, громадських
об'єднань, яким направлено
адвокатський запит, зобов'язані не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту надати адвокату
відповідну інформацію, копії
документів, крім інформації з
обмеженим доступом і копій документів,
в яких міститься інформація з
обмеженим доступом.

Як убачається з матеріалів справи,
підставою для звернення позивача з
таким позовом є бездіяльність
відповідача, яка полягала у ненаданні
відповіді на адвокатський запит
останнього від 16 червня 2014 року у строк,
визначений ст. 24 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
та порушення норм зазначеного
нормативно-правового акту.

Суд першої інстанції вирішуючи даний
спір дійшов висновку, що позовні вимоги
в частині визнання протиправною
бездіяльність Міністерства внутрішніх
справ України щодо ненадання позивачу
інформації на адвокатський запит від 16
червня 2014 року підлягають задоволенню,
оскільки надана позивачу на його запит
від 16 червня 2014 року відповідь від 26
червня 2014 року, не містила повної
інформації стосовно наданого
адвокатського запиту.

Відтак суд першої інстанції дійшов
висновку про протиправність дій
Міністерства внутрішніх справ України
щодо ненадання позивачу повної
відповіді на адвокатський запит від 16
червня 2014 року.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що Міністерство
внутрішніх справ України протиправно
направило адвокатський запит позивача
від 16.06.2014 року до Генеральної
прокуратури України за належністю.

Зокрема, суд дійшов такого висновку,
оскільки Законом України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
не передбачено направлення
адвокатських запитів до іншого органу
для розгляду.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
висновку про необхідність задоволення
вимоги позивача та зобов'язання
Міністерства внутрішніх справ України
надати в повному обсязі інформацію на
адвокатський запит ОСОБА_3 від 16 червня
2014 року відповідно до норм чинного
законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що під
час розгляду справи в апеляційному
провадженні відповідачем не надано
належних доказів та обґрунтувань щодо
спростування наведених вище висновків
суду першої інстанції та встановлених
фактичних обставин справи. Водночас
відповідач в своїй апеляційній скарзі
просить закрити провадження у справі,
посилаючись на те, що предмет даного
спору підлягаю розгляду під час
здійснення кримінального провадження.

Зокрема, позивач посилається на ч. 1 ст.
24 Закону України від 05.07.2012р. № 5076-VІ,
згідно якої надання адвокату
інформації та копій документів,
отриманих під час здійснення
кримінального провадження,
здійснюється в порядку, встановленому
кримінальним процесуальним законом.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що
позивач звернувся до відповідача із
зазначеним вище запитом не в рамках
кримінального провадження, а з метою
встановлення наявності кримінального
провадження. При цьому, відповідачем не
надано доказів того, що має місце
кримінальне провадження в рамках якого
позивач міг би отримати запитувану ним
інформацію.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Міністерства внутрішніх справ України
- залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 19 червня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 18.11.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.