Справа № 2а-1970/2279/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Справа № 134370/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представників позивача
Крегеля М.М., Лози В.М.,

представника відповідача
Прокопюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Верест» на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.09.2011 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Верест»
до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю (далі ТзОВ) «Верест»
звернулося до суду з позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції (далі
Тернопільська ОДПІ) про скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив скасувати податкові
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ № /0 та № /0 від 4.03.2011
року.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.09.2011 року
в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ТзОВ «Верест», подавши на неї
апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду суперечать
фактичним обставинам справи та
вимогам податкового законодавства.

В обґрунтування апеляційних вимог ТзОВ
«Верест» вказує, що перевірка, за
результатами якої складено акт та
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, була проведена
незаконно, оскільки період з 1.12.2008 року
неодноразово перевірявся
Тернопільською ОДПІ, та за
результатами таких перевірок складено
довідки про відсутність будь-яких
порушень податкового законодавства.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою, що підприємство реально
вчиняло господарські операції, про
відсутність яких заявляє податковий
орган, оскільки за результатами даних
господарських операцій до бюджету було
сплачено 5 817 409 грн. податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість.

Апелянт просить скасувати постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.09.2011 року
та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача,
представників апелянта, які апеляційну
скаргу підтримали, представника
відповідача, яка просить апеляційну
скаргу відхилити, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

У справі встановлено, що
Тернопільською ОДПІ в період з 16.08.2010
року по 25.10.2010 року було проведено
планову виїзну перевірку ТзОВ «Верест»
з питань дотримання вимог податкового
та валютного законодавства за період з
1.12.2008 року по 30.06.2010 року, про що
складено акт перевірки № 403/23-420/30588455
від 16.02.2011 року.

Перевіркою встановлено, що ТзОВ
«Верест» здійснювало роздрібну
торгівельну діяльність за відсутності
у нього документів дозвільного
характеру (дозволи на розміщення
будівель і споруд), які видаються
органами місцевого самоврядування та
іншими органами державного контролю
для здійснення роздрібної торгівлі, у
платника податків відсутні необхідні
умови для досягнення результатів
підприємницької, економічної
діяльності в зв'язку з відсутністю
основних фондів, необхідних для
провадження роздрібної торгівельної
діяльності.

Недотримання істотних умов при
укладанні зовнішньоекономічних
договорів (контрактів) та недотримання
виконання умов договорів, що, в свою
чергу, свідчить про формальний
характер відносин з
контрагентами-нерезидентами. ТзОВ
«Верест» було укладено контракт з
фірмою Zaklady Miesne «ZAKZEWSZCY» Darius Zakrzewski, Janusz
Zakrzewski Spolka Jawna (Polska) від 13.01.2009 року № 13/09,
предметом якого є імпорт субпродуктів
свинних, півтуші охолоджені та
заморожені, сало свинне. Умови поставки
- DDU - Україна (Тернопіль). Загальна
вартість контракту 1 000 000 доларів США.
Сальдо на початок перевірки відсутнє.
За період, що перевірявся
підприємством перераховано валютних
коштів нерезиденту в розмірі 38 200
доларів США та імпортовано товару на
суму 38 200 доларів США. Станом на 30.06.2010
року по даному контракту
заборгованість відсутня. Зазначеним
договором не передбачено істотних
умов, зокрема, щодо кількості, якості та
ціни товару. Протягом періоду, що
перевірявся сума податкового кредиту з
податку на додану вартість з вартості
імпортованих товарно-матеріальних
цінностей склала 5 423 471, 37 грн., сума
податку на додану вартість з вартості
реалізованих імпортних
товарно-матеріальних цінностей склала
4 669 490, 28 грн.

Перевіркою достовірності відображених
показників податкового зобов'язання в
деклараціях з податку на додану
вартість за період, охоплений
перевіркою на підставі
оборотно-сальдових відомостей по
рахунках бухгалтерського обліку 361
«Розрахунки з вітчизняними покупцями»,
362 «Розрахунки з іноземними покупцями»,
аналізу рахунків 702 «Доходи від
реалізації товарів», 791 «Фінансові
результати», 311 «Поточні рахунки в
національній валюті», 312 «Поточні
рахунки в іноземній валюті», 643
«Податкові зобов'язання», а також
реєстрів виданих податкових накладних,
первинних документів (виписок банку та
податкових накладних), встановлено, що
ТзОВ «Верест» не належно оформлено
первинні документи, що засвідчують
зміст та обсяг господарських операцій,
зокрема, товариством проводилась
реалізація свинини охолодженої в
напівтушках за адресою м. Тернопіль
вул. Поліська, 2 безпосередньо
громадянам та іншим кінцевим
споживачам для їх особистого
некомерційного використання.
Реалізація здійснювалась з
використанням реєстратора
розрахункових операцій моделі EUROCASA DP-50
(заводський номер 00000062) без
використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів та обліку їх кількості, що
підтверджується даними електронного
журналу (контрольна стрічка). Фіскальні
чеки містять інформацію про суму
проведеної дебіторської
заборгованості та не містять
інформації про кількість проданого
товару, вартість одиниці виміру товару
та його найменування. Перевіркою
зроблено висновок, що позивач не
здійснював діяльності, яка підпадає
під визначення торгівлі відповідно до
Національного класифікатора України,
оскільки у товариства встановлено
відсутність торгівельного приміщення,
обладнання, санітарних норм, персоналу
та нормативно-технічної документації
по охороні праці в торгівлі, тобто
позивачем не додержано в момент
вчинення взаємовідносин в сфері
ідентифікації контрагентів щодо
встановлення необхідного обсягу
необхідної дієздатності вимог, які не
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків. Метою приведених
вище взаємовідносин товариства із
кінцевим споживачем, які відображені
по регістрах синтетичного
бухгалтерського обліку є отримання
ТзОВ «Верест» податкової вигоди,
оскільки неможливо підтвердити
загальний обсяг отриманого доходу і
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість та підтвердити
податковий кредит по операціях
придбання товарно-матеріальних
цінностей.

Податковим органом зроблено висновок
про те, що позивачем в порушення
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту
4.1 статті 4, пункту 6.5 статті 6, пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» завищено обсяги
поставок та обсяги придбання товарів
(робіт, послуг) з метою їх використання
в межах господарської діяльності
платника, внаслідок чого завищено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість на 5 817 409 грн. (в т.ч.
завищення за грудень 2008 року - 229227 грн.,
за лютий 2009 року - 369418 грн., за березень
2009 року - 659917 грн., за квітень 2009 року -
450314 грн., за травень 2009 р.- 814087 грн., за
червень 2009 року - 991287 грн., за липень 2009
року - 639036 грн., за серпень 2009 року - 472070
грн., за вересень 2009 року -159266 грн., за
жовтень 2009 року - 250245 грн., за листопад
2009 року - 232438 грн., за грудень 2009 року
-126034 грн., за лютий 2010 року - 74351 грн., за
березень 2010 року - 119276 грн., за квітень
2010 року - 143471 грн., за травень 2010 року -
28195 грн., за червень 2010 року - 58 777 грн.) та
відповідно завищено податковий кредит
з податку на додану вартість на 6561868
грн. (в т.ч. за грудень 2008 року - 80164 грн.,
за січень 2009 року - 209396 грн., за лютий 2009
року - 381463 грн., за березень 2009 року - 689302
грн., за квітень 2009 року - 479611 грн., за
травень 2009 року - 891429 грн., за червень 2009
року - 1066082 грн., за липень 2009 року - 709501
грн., за серпень 2009 року - 506408 грн., за
вересень 2009 року - 101945 грн., за жовтень
2009 року - 254057 грн., за листопад 2009 року -
254246 грн., за грудень 2009 року - 218533 грн., за
січень 2010 року - 73433 грн., за лютий 2010
року - 73291 грн., за березень 2010 року - 285792
грн., за квітень 2010 року - 142 420 грн., за
травень 2010 року -144796 грн.).

В результаті допущених порушень при
формуванні податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість, перевіркою
встановлено заниження сум податку на
додану вартість на 338 559, 00 грн. (в тому
числі за грудень 2009 року на 2 232,00 грн., за
січень 2010 року на 78 904, 00 грн., за лютий 2010
року на 41 022, 00 грн., за травень 2010 року на
216 401, 00 грн.) та завищення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 473 680, 00 грн. (в тому числі за
лютий 2009 року на 59 847, 00 грн., за липень 2009
року на 6 737, 00 грн., за серпень 2009 року на
70 465, 00 грн., за листопад 2009 року на 13 918, 00
грн., за січень 2010 року на 68 329, 00 грн., за
квітень 2009 року на 11 446, 00 грн., за
червень 2010 року на 242 938, 00 грн.).

На підставі акта перевірки від 16.02.2011
року відповідачем було прийнято
податкові повідомлення-рішення від
4.03.2011 року:

№/0, яким донараховано позивачу 423
198,75 грн. податку на додану вартість, в
тому числі 338 559 грн. за основним
платежем та 84 639,75 грн. штрафних санкцій,
застосованих відповідно до п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України (ПК
України);

№/0, яким зменшено позивачу
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість за лютий, липень,
серпень, листопад 2009 року та січень,
квітень, червень 2011 року на 473680 грн., та
враховуючи, що суми бюджетного
відшкодування за лютий, липень,
серпень, листопад 2009 року у розмірі 150 967
грн. відшкодовано платнику,
застосовано 37 741,75 грн. штрафних санкцій
відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідача щодо
проведення перевірки позивача є
правомірними, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
обґрунтовано та у спосіб, визначений
нормами чинного законодавства України.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може.

З матеріалів справи видно, що
податковий орган вже проводив виїзну
позапланову перевірку ТзОВ «Верест» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за відповідні періоди,
зокрема за лютий, березень-квітень,
травень, червень, липень, серпень,
листопад 2009 року, січень 2010 року, з
приводу чого складено довідки та акти
перевірки.

В кожному з таких документів, які є в
матеріалах справи, зазначено, що
перевіркою підтверджено відображене
ТзОВ «Верест» в деклараціях за
відповідний період бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість у зазначених позивачем сумах.
Розбіжностей між даними декларацій з
податку на додану вартість та даними
перевірки не має.

Тому планова виїзна перевірка ТзОВ
«Верест» за вказані періоди, за
результатами акту якої прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, фактично є
повторною, що не відповідає закону, в
силу якого така перевірка може бути
виключно позаплановою виїзною
перевіркою.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 11-1 Закону
України «Про податкову службу в
Україні», в редакції, яка була чинною на
час проведення оспорюваної перевірки,
позаплановою виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з таких обставин, зокрема, коли
вищестоящий орган державної
податкової служби в порядку контролю
за достовірністю висновків
нижчестоящого органу державної
податкової служби здійснив перевірку
документів обов'язкової звітності
платника податків або висновків акта
перевірки, складеного нижчестоящим
контролюючим органом, та виявив їх
невідповідність вимогам законів, що
призвело до ненадходження до бюджетів
сум податків та зборів (обов'язкових
платежів). Позапланова виїзна
перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом
державної податкової служби лише у
тому разі, коли стосовно посадових або
службових осіб нижчестоящого органу
державної податкової служби, які
проводили планову або позапланову
виїзну перевірку зазначеного платника
податків, розпочато службове
розслідування або порушено
кримінальну справу.

Як видно зі справи, підстави для
проведення такої перевірки відсутні.

Зазначення податковим органом в кожній
довідці та актах перевірок про те, що
остаточні висновки щодо правильності
декларування бюджетного відшкодування
ПДВ по деклараціях за відповідний
період будуть зроблені після отримання
матеріалів зустрічних перевірок не
відповідає чинному законодавству.

Позапланові виїзні перевірки, за якими
складалися довідки та акти,
проводилися щомісячно з поданням
податковому органу необхідного
переліку документів, що давало
можливість відповідачу прийти до
висновків про відсутність у позивача
порушень вимог пп. 3.1.1 п. 3.1 ст.3; п.4.1 ст.4,
п. 6.5 ст. 6, п. 7.4 ст. 7 чинного на час
спірних правовідносин Закону України
«Про податок на додану вартість».

Свою позицію в справі податковий орган
обґрунтовує не даними зустрічних
перевірок контрагентів позивача, а
іншими обставинами.

Чинне на час спірних правовідносин
податкове законодавство не ставило
право позивача на формування
податкового кредиту та на бюджетне
відшкодування ПДВ в залежність від
податкового обліку інших осіб та від
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету.

Оскільки законодавець не передбачає
повторної перевірки платника податків,
а така фактично була проведена
податковим органом, то висновки
відповідача в акті перевірки не
можуть спростовувати позовних вимог
ТзОВ «Верест».

Щодо посилання податкового органу та
суду на завищення сум податкового
кредиту, то з матеріалів справи видно,
що позивачем сплачено до бюджету суму
податку на додану вартість 5817409 грн.
Підтвердженням сплати ПДВ за кожною
торгівельною операцією є наявність у
підприємства податкових накладних, з
приводу оформлення яких податковий
орган не має претензій до позивача.
Сформована по кожній операції сума
податкового зобов'язання сплачена
позивачем до бюджету.

На підставі податкових накладних
позивач сформував податковий кредит,
заявив до відшкодування відповідні
суми та частково отримав їх з бюджету.

Формуючи суму від'ємного значення
податку на додану вартість, позивач
виходив з того, що різниця сум
сплаченого ПДВ, нарахованого на митну
вартість та фактично отриманого від
покупців за проданий товар підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступних податкових періодів
у відповідності до ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість». При
цьому виходив з положень п.7.2
зазначеної статті щодо подачі
вантажномитної декларації та
податкової накладної як документів, що
підтверджують сплату податку при
імпорті м'ясних виробів, які позивач
реалізовував на митній території
України.

Відповідно до пп.7.71. п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Обрахувавши базу оподаткування за
звичайними цінами, позивач мав право
включити до податкового кредиту спірні
суми від'ємного значення ПДВ.

Доводи податкового органу щодо не
реальності господарських операцій
позивача з контрагентами та їх
фіктивність об'єктивними доказами в
справі не підтверджені. Його ж
посилання на відсутність умов в
позивача для здійснення господарської
діяльності також є безпідставними,
оскільки в справі не доведені та
пояснення позивача з цього приводу не
спростовані.

Посилання відповідача на недотримання
істотних умов при укладанні
зовнішньо-економічних договорів
позивача як на доказ формального
укладення є безпідставними, оскільки
реальності договорів не спростовують
та на право позивача формувати
податковий кредит по господарських
операціях за такими договорами,
отримувати бюджетне відшкодування ПДВ
не впливають.

Зазначені в акті перевірки деякі
порушення правил ведення
бухгалтерського обліку не призвели до
порушення вимог пп.3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1
ст.4, п. 6.5 ст.6 та п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та
підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень бути не
можуть.

Доводи відповідача щодо відсутності у
позивача документів дозвільного
характеру (дозволи на розміщення
будівель і споруд), які видаються
органами місцевого самоврядування та
іншими органами державного контролю
для здійснення роздрібної торгівлі є
також безпідставними, оскільки
наявність чи відсутність цих
документів не впливає на право
позивача формувати податковий кредит
по реальних господарських операціях з
контрагентами, після чого реалізувати
право на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Суд першої інстанції розглянув спір з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, свої висновки
належно не мотивував, в зв'язку з чим
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову з
викладених підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Верест»
задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.09.2011 року
в справі № 2а-1970/2279/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції № /0 від
4.03.2011 року та № /0 від 4.03.2011 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський