Справа № П/811/3562/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 року
Справа № П/811/3562/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук О.В.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
до відповідача - Кіровоградської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.
До Кіровоградського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
відповідач), у якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 31 липня 2014
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що висновки
відповідача щодо наявності порушення з
боку ОСОБА_1 підпункту "д" підпункту
164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового
кодексу України внаслідок
неоподаткування отриманого доходу у
вигляді додаткового блага є
безпідставними, оскільки анулювання
(прощення) банком заборгованості за
кредитним договором не є тотожним
отриманому додатковому благу, котре
згідно положень Податкового кодексу
України має бути оподатковано. Позивач
наголошує що до доходів та додаткових
благ належать матеріальні та
нематеріальні цінності, кошти та інші
активи, які безпосередньо отримані
платником податків та які збільшують
загальний майновий стан цього платника
і забезпечують приріст його активів у
тій чи іншій формі. При цьому, пеня за
кредитним договором та списана за
рішенням банку, не є доходом платника
податків у розумінні Податкового
кодексу України, котрий підлягає
оподаткуванню в порядку підпункту "д"
підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164
Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав адміністративний
позов з підстав, зазначених у позовній
заяві.

Відповідач з позовними вимогами не
погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов.

Так, відповідач наголошує, що ОСОБА_1 не
задекларовано дохід, отриманий у 2013
році у вигляді списаної (анульованої)
заборгованості за кредитним договором
та не сплачено податок з доходів
фізичних осіб в сумі 10067,21 грн. За таких
умов відповідач наполягає на
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення щодо
збільшення позивачеві суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб.

Принагідно представники сторін
просили суд розглянути справу у
письмовому провадженні (а.с.46-47).

Розглянувши вказану адміністративну
справу у порядку письмового
провадження, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, оцінивши їх
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, суд

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2014 року посадовими особами
Кіровоградської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка фізичної особи
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
оподаткуванні доходів, отриманих у
вигляді списання заборгованості, за
період з 01 січня по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки податковим
органом було складено Акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 21 липня 2014 року
№107/11-23-17-04/НОМЕР_1, згідно якого
контролюючий орган дійшов висновку про
порушення ОСОБА_1 пп. 49.18.4 пункту 49.18
статті 49, пп.164.2.17 пункту 164.2 статті 164
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано грошове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб за період, що
перевірявся, на загальну суму 10067,21 грн.
(а.с.8-10)

На підставі висновків вказаного Акта
перевірки податковим органом винесене
податкове повідомлення-рішення №
від 31 липня 2014 року, яким позивачеві
нараховано грошове зобов'язання на
загальну суму 12584,01 грн. (із них за
основним платежем - 10067,21 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2516,80
грн.) (а.с.13).

Як вбачається матеріалів справи,
оскаржене податкове
повідомлення-рішення базується на
висновках акту перевірки про те, що
позивачем, всупереч вимогам
Податкового кодексу України, не
задекларовано в річній декларації про
майновий стан і доходи за 2013 рік дохід у
вигляді анульованої заборгованості за
кредитним договором в сумі 60568,27 грн та,
відповідно не сплачено до бюджету
податкове зобов'язання з зазначеного
доходу в сумі 10067,21 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.

Податковим кодексом України визначено
вичерпний перелік податків і зборів, що
справляються в Україні та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Зокрема, стаття 16 Податкового кодексу
України зобов'язує платника податків
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1),
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи
(підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

Пунктом 162.1 статті 162 Податкового
кодексу України до платників податку з
доходів фізичних осіб віднесено:
фізичних осіб - резидентів, яка
отримують доходи як з джерела їх
походження в Україні, так і іноземні
доходи; фізичних осіб - нерезидентів,
які отримують доходів з джерела їх
походження в Україні; податкових
агентів.

За змістом пункту 164.1 статті 164
Податкового кодексу України базою
оподаткування вказаним податком є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163
Податкового кодексу України об'єктами
оподаткування резидента є, серед
іншого, загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід.

У свою чергу, згідно з підпунктом „д"
підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включається, зокрема, дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо у вигляді суми боргу
платника податку, анульованого
(прощеного) кредитором за його
самостійним рішенням, не пов'язаним з
процедурою банкрутства, до закінчення
строку позовної давності.

При цьому вказане положення містить
застереження, згідно з яким якщо
кредитор повідомляє платника податку -
боржника рекомендованим листом з
повідомленням про вручення або шляхом
укладення відповідного договору, або
шляхом надання повідомлення боржнику
під підпис особисто про анулювання
(прощеного) боргу та включає суму
анульованого (прощеного) боргу до
податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, за підсумками
звітного періоду, у якому такий борг
було анульовано (прощеного), такий
боржник самостійно сплачує податок з
таких доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

З аналізу наведених законодавчих
положень у їх системному зв'язку, суд
приходить до висновку, що обов'язок
щодо самостійної сплати податку на
доходи фізичних осіб внаслідок
анулювання кредитором суми боргу
виникає у платника податку за
наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у
вигляді суми боргу такого платника
податку, анульованого кредитором за
його самостійним рішенням;

- надіслання (вручення) платнику
податку кредитором повідомлення про
анулювання боргу або укладення з
платником відповідного договору;

- включення кредитором суми
анульованого боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
на користь платника податку, за
підсумками звітного періоду.

Між ОСОБА_1 та АТ "Банк "Фінанси та
Кредит" було укладено Договір №009-О/000915
від 13 червня 2008 року про відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
формі овердрафту, умовами якого
позивачеві (позичальнику) надано
кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн
строком до 09 квітня 2011 року з платністю
33,3 % річних (а.с.4).

Представник позивача пояснив, що у
ОСОБА_1 виникли труднощі зі своєчасним
виконанням зобов'язання, а тому Банком
були застосовані до позивача фінансові
санкції.

27 грудня 2013 року цими ж особами було
укладено Додаткову угоду до
вищезазначеного Договору, пунктом 1
якої сторони визнали наявність у
ОСОБА_1 боргу за кредитним договором у
сумі 75768,27 грн (а.с.15 ).

При цьому, за змістом пунктів 2.1 та 2.2
Додаткової угоди, повернення позивачем
у строк до 27 грудня 2013 року частини
боргу у сумі 15200 грн було передумовою
прощення ОСОБА_1 залишку боргу у сумі
60568,27 грн.

У зв'язку з виконанням ОСОБА_1 вимог
зазначеної Додаткової угоди, 27 грудня
2013 року АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
здійснило прощення боргу позивача сумі
60 568,27 грн. за кредитним договором
№009-О/000915 від 13 червня 2008 року (а.с.16).

Таким чином, шляхом укладення
Додаткової угоди, кредитор повідомив
позивача про прощення боргу за
кредитним договором.

При цьому АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
відобразило у податковому розрахунку
сум доходу, нарахованого (виплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4
квартал 2013 року нарахований та
виплачений ОСОБА_1 дохід на суму 60568,27
грн (а.с. 44,45).

Суд вважає, що викладені обставини
підтверджують факт отримання
позивачем доходу на суму 60568,27 грн у
розумінні підпункту „д" підпункту 164.2.17
пункту 164.2 статті 164 Податкового
кодексу України.

Водночас, суд вважає юридично
помилковою позицію позивача про те, що
суми боргу платника податку,
анульованого кредитором за його
самостійним рішенням, не є доходом
платника - додатковим благом з огляду
на приписи підпункту 14.1.47 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України.

Так, підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що доходи - це загальна
сума доходу платника податку від усіх
видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі у
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1
статті 14 Кодексу додаткові блага - це
кошти, матеріальні чи нематеріальні
цінності, послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Отже, вказане законодавче положення не
підлягає самостійному застосуванню до
спірних правовідносин, оскільки
допускає винятки, безпосередньо
встановлені розділом IV Податкового
кодексу України, а відтак - і підпунктом
„д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164
Податкового кодексу України.

Так, Податковий кодекс України при
визначенні доходу, отриманого
платником податків внаслідок
анулювання боргу за кредитним
договором, не виокремлює складових
частин суми такого боргу, а отже - базою
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб є вся сума анульованого
боргу позичальника, включаючи відсотки
та пеню, що нараховані за користування
кредитом.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що у відповідності до
підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49,
пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу
України позивач зобов'язана була до 1
травня року, що настає за звітним,
подати річну податкову декларацію про
майновий стан і доходи до органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку, відобразити в ній
вказаний дохід та самостійно до 1
серпня року, що настає за звітним та
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в декларації.

Невиконання позивачем такого обов'язку
обумовило самостійне донарахування
податковим органом позивачеві суми
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за ставкою,
визначеною пунктом 167.1 статті 167
Податкового кодексу України та на
підставі, встановленій підпунктом 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу
України.

При цьому суд бере до уваги, що
відповідач обґрунтовано розрахував
суму такого зобов'язання позивача за
ставками, визначеними пунктом 167.1
статті 167 Податкового кодексу України
(а.с. 9), а позивач, у свою чергу, не
оспорює коректність такого розрахунку.

Крім того, пунктом 123.1 статті 123
Податкового кодексу України
передбачено, що самостійне визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання.

За таких умов суд вважає, що
відповідачем правомірно винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яким позивачеві
донараховано грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
10067,21 грн за основним платежем та 2516,80 -
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відтак, суд доходить висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Виходячи із положень статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у сув'язі з приписами частин
другої, третьої статті Закону України
„Про судовий збір", із позивача
підлягає стягненню сума несплаченого
судового збору у розмірі 1644,30 грн (1827,00
грн - 182.70 грн) на користь Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі
1644,30 грн (одна тисяча шістсот сорок
чотири гривні, тридцять копійок) на
користь Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії цієї
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук