Справа № 2а-6112/09
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/57539/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
про визнання бездіяльності
неправомірною і зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати неправомірною
бездіяльність і стягнути кошти,
передбачені статтею 39 Закону України
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ), за
період з 1.09.1996 року по 1.01.2008 року,
виплата яких здійснювались
відповідачем не в повному розмірі.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 21 квітня 2009
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача і стягнуто на користь
позивача доплату до заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону №796-ХІІ за
періоди: з 1.01.1997 року по 31.12.2003 року; з
1.02.2004 року по 31.12.2005 року; з 1.07.2007 року по
31.12.2007 року; в розмірі 48282,96. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Житомирської області від 28 березня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення
позовних вимог і прийнято нове рішення
про відмову у задоволенні позову у
зв'язку із пропуском строку звернення
до суду. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 червня 2013 року постанову
апеляційного суду Житомирської
області від 28 березня 2011 року
скасовано і справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від 21 квітня
2009 року скасовано в частині
задоволення позову і в цій частині
позовні вимоги залишено без розгляду. В
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач працює на території
радіоактивного забруднення і
користується правами та пільгами,
передбаченими Законом № 796-ХІІ, в тому
числі згідно ст. 39 Закону №796-ХІІ має
право на доплату до заробітної плати.

В порушення наведених норм
відповідач виплачував позивачу
допомогу до пенсії згідно постанови
Кабінету Міністрів України №836 від
26.07.1996 року, тобто у меншому розмірі ніж
це передбачено ст. 39 Закону №796-ХІІ.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги,
суд апеляційної інстанції застосував
до спірних правовідносин наслідки
пропущення строку звернення до суду,
встановлені ст.ст. 99,100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) і виходив з того, що
спірні виплати є регулярними, а тому
про своє порушене право позивач мав
знати при отриманні ним щомісячної
доплати до заробітної плати і не
просив суд поновити пропущений строк
для звернення до суду та не навів
жодної поважної причини пропуску
строку звернення до суду.

Однак такий висновок суду апеляційної
інстанції не можна вважати
обґрунтованим, оскільки суд дійшов
його без всебічного з'ясування усіх
обставин справи в сукупності.

Згідно ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до 2 ст. 99 КАС України (у
редакції чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (у редакції
чинній на час звернення до суду із
вказаним позовом) пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Дана стаття визначає негативні
наслідки для учасників
публічно-правових відносин у разі
звернення до адміністративного суду з
позовом з пропущення встановленого ст.
99 КАС України строку звернення. Однак,
одночасно ця стаття дає можливість не
застосовувати ці наслідки, якщо інша
сторона не наполягає на цьому.

При вирішенні даного спору необхідно
звернути увагу на те, що 12 січня 2005 року
набрав чинності Закон України від
23.12.2004 року №2291-IV "Про внесення змін до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в якому ч. 1 ст.28 викладена
в такій редакції: "Мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом".

Оскільки виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
доплати до пенсії відповідно до ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення" застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Враховуючи те, що зазначена норма
Закону набрала чинності 12.01.2005 року, то
саме з цього моменту підлягає
перерахунку надбавка позивачу до
пенсії, передбачена ст. 39 Закону №796.

Таким чином, оскільки зазначені
обставини мають важливе значення для
правильного вирішення цього спору, то
прийняте у справі рішення суду
апеляційної інстанції не можна визнати
законними і обґрунтованими.

Відповідно до статті 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З врахуванням наведеного, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230,231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову апеляційного суду
Житомирської області від 29 жовтня 2013
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О.Лиска

І.Я.Олендер