Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/40189/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2011

у справі №2а-3861/08/1370

за позовом Державної податкової
інспекції у Дрогобицькому районі
Львівської області

до 1) Приватного підприємства
«Тератрейд», 2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Аксіома-Плюс»

про визнання недійсними господарських
зобов'язань та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009,
залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2011, в
задоволенні позовних вимог про
зобов?язання ТОВ «Торговий дім
«Аксіома плюс» повернути грошову суму
в розмірі 24975000 грн. ПП «Тератрейд» та
стягнення з останнього в дохід держави
24975000 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції, з підстав
невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

За змістом приписів ст.228 Цивільного
кодексу України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а, отже, є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною 1 статті 208 цього
Кодексу, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до
статті 228 Цивільного кодексу України
правочин, учинений з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, водночас є таким, що
порушує публічний порядок, а отже, -
нікчемним. Як зазначено у частині 2
статті 215 цього Кодексу визнання судом
такого правочину недійсним не
вимагається.

Разом з тим, для стягнення санкцій,
передбачених ч.1 ст.208 ГК України,
необхідною умовою є наявність умислу
на укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

Однак, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій, позивачем не
доведено наявність у відповідачів
протиправного умислу при укладенні
договору поставки нафтопродуктів №АПМ
01/06 від 01.06.2007, на підтвердження
виконання якого надано видаткові та
податкові накладні, розрахунки
проведено у безготівковому порядку, що
підтверджується банківськими
виписками.

На час здійснення господарських
операцій ТОВ «Торговий дім
«Аксіома-Плюс» був зареєстрований в
ЄДРПОУ, був юридичною особою,
наділеною цивільною правоздатністю і
дієздатністю та перебував на обліку як
платник податків і зборів.

Наявність умислу не може бути
підтверджена лише рішенням районного
суду про визнання установчих
документів однієї сторони договору
недійсними, оскільки предметом
дослідження у цивільній справі була,
зокрема, відповідність установчих
документів вимогам чинного
законодавства, а не наявність
протиправного умислу при укладенні
угоди, що мала місце під час
підприємницької діяльності суб?єкта.

Сама по собі спірна угода не є такою, що
суперечить інтересам держави та
суспільства, при її укладенні
сторонами погоджені всі істотні умови
і досягнута домовленість щодо її
виконання. Фактів, які б свідчили про
те, що зміст договору не відповідає
дійсним намірам сторін і що ці наміри
спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами діяльності судом не
встановлено.

У той час як для визнання угоди
недійсною необхідно встановлювати
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною. За
відсутності доказів того, що укладаючи
угоду, сторони діяли з метою, яка
суперечила інтересам держави та
суспільства, наявності у відповідачів
податкових зобов'язань або податкового
боргу, що виникли внаслідок виконання
саме спірного договору, чи
обвинувального вироку, який набрав
законної сили, що підтверджував би факт
ухилення від сплати податків
конкретними посадовими особами
відповідачів, висновки судів, що
твердження позивача помилково
ґрунтуються на обставинах, які не мають
правового значення для справи, є
правильними.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду першої та апеляційної
інстанції не спростовують та не можуть
бути підставою для їх скасування з
наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дрогобицькому районі
Львівської області відхилити, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун