Справа № 667/5751/14-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
667/5751/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Котьо І.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 23 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач,
ОСОБА_1) звернувся до Комсомольського
районного суду м. Херсона, в якому
просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
(надалі - УПФУ в м. Херсоні) зарахувати
страховий стаж за період роботи на ВАТ
«Херсонські комбайни» з 01 серпня 2006
року по 01 липня 2007 року та здійснити
відповідний перерахунок пенсії з 01
серпня 2006 року по теперішній час.

В обґрунтування позову зазначив, що
УПФУ в м. Херсоні відмовилось
зараховувати страховий стаж за період
роботи з 01 серпня 2006 року по 01 липня 2007
року, у зв'язку з несплатою ВАТ
«Херсонські комбайни» (підприємство на
якому працював позивач) за вказаний
вище період страхових внесків.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 23 липня 2014 року, яка
була винесена в порядку скороченого
провадження, адміністративний позов
задоволено.

Суд зобов'язав УПФУ в м. Херсоні
зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 за
період його роботи на ВАТ «Херсонські
комбайни» з 05 серпня 2006 року по 30 червня
2007 року та здійснити перерахунок
пенсії.

В апеляційній скарзі УПФУ в м. Херсоні
ставить питання про скасування
постанови суду першої інстанції, у
зв'язку з порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи та просить прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Так, апелянтом зазначено, що суд першої
інстанції порушив вимоги ст.24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та не
звернув увагу на той факт, що ВАТ
«Херсонські комбайни» страхові внески
від фонду оплати праці сплатило до
Пенсійного фонду тільки по липень 2006
року, а тому страховий стаж працівникам
підприємства після липня 2006 року не
зарахований.

Враховуючи те, що справа суду першої
інстанції розглянута в порядку
скороченого провадження, суд
апеляційної інстанції, відповідно до
абз.4 ч.8 ст.183-2 КАС України розглянув
справу в порядку письмового
провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_1 працював на ВАТ «Херсонські
комбайни» та відповідно до норм ст. 11
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вважався застрахованою
особою в системі пенсійного
забезпечення.

При нарахуванні пенсії УПФУ в м.
Херсоні не зараховано позивачу
страховий стаж за період роботи з 01
серпня 2006 року по 01 липня 2007 року, у
зв'язку з несплатою ВАТ «Херсонські
комбайни» за вказаний вище період
страхових внесків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що УПФУ в м. Херсоні при
нарахуванні пенсії повинен був
зарахувати страховий стаж позивача на
підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова
позиція суду першої інстанції, яка
викладена у судовому рішенні,
відповідає вимогам ст.159 КАС України,
виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи (ч.1
ст.195 КАС України).

У зв'язку з тим, що апелянтом ставиться
питання тільки щодо незаконності
зарахування страхового стажу позивачу,
за який не сплачено страхові внески
підприємством, колегія суддів
переглядає рішення суду першої
інстанції тільки в цих межах.

Так, відповідно до ч.5 п.1 ст.1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-IV
від 09 липня 2007 року (надалі - Закон №1058),
застрахована особа - фізична особа, яка
відповідно до цього Закону підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню і сплачує
(сплачувала) та/або за яку сплачуються
чи сплачувалися у встановленому
законом порядку страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та до накопичувальної
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Згідно п.1 ст.11 Закону №1058,
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають,
зокрема, громадяни України, які
працюють на підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання.

Право на отримання пенсій та
соціальних послуг із солідарної
системи мають громадяни України, які
застраховані згідно із цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж, а в разі смерті цих осіб
- члени їхніх сімей, зазначені у статті
36 цього Закону, та інші особи,
передбачені цим Законом (ч.1 п.1 ст.8
Закону №1058).

Статтею 24 Закону №1058 визначено, що
страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок. Страховий стаж
обчислюється територіальними органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
періоди до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

В ч.2 п.3 ст.20 Закон №1058 зазначено, що у
разі ухилення страхувальника чи його
посадових осіб від надання
територіальному органу Пенсійного
фонду звітності чи інших документів
про сплату страхових внесків, страхові
внески обчислюються територіальним
органом Пенсійного фонду в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, за непрямим методом виходячи з
оцінки валового доходу та витрат
страхувальника, кількості осіб, які
перебувають з ним у трудових
відносинах, обсягу виробленої
(реалізованої) продукції (послуг), суми
сплачених ним податків, інших
обов'язкових платежів, передбачених
законодавством.

Відповідно до п. 10 зазначеної вище
статті, якщо страхувальники
несвоєчасно або не в повному обсязі
сплачують страхові внески, до них
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про сплату страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Згідно ст.56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», до стажу
роботи зараховується робота,
виконувана на підставі трудового
договору на підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

Статтею 62 зазначеного вище Закону
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 працював на ВАТ «Херсонські
комбайни», що підтверджується записами
в трудовій книжці, відповідачем даний
факт не заперечується.

За таких даних, з урахуванням наведених
вище норм Закону №1058 та Закону України
«Про пенсійне забезпечення», колегія
суддів дійшла до висновку, що УПФУ у м.
Херсоні повинно було зарахувати
позивачу страховий стаж за вказаний
спірний період роботи на ВАТ
«Херсонські комбайни», а відтак,
рішення суду першої інстанції є
правильним.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апелянта про те,що несплата
ВАТ «Херсонські комбайни» страхових
внесків є підставою для відмови в
зарахуванні страхового стажу за
вказаний вище період, оскільки
обмеження пенсійних прав фізичної
особи з боку державного органу з
підстав невиконання або неналежного
виконання обов'язків
підприємством-страхувальником не є
законними.

Крім того, право позивача на
призначення пенсії, державне пенсійне
страхування та обов'язковість сплати
страхових внесків із заробітної плати
встановлено на законодавчому рівні та
врегульовано законодавством України, в
той час коли недоїмка зі сплати
страхових внесків, що сталася не з вини
позивача, є внутрішніми
взаємовідносинами між страховиком та
страхувальником.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, судове
рішення апеляційної інстанції по такій
справі є остаточним і оскарженню не
підлягає (ч.10 ст.183-2 КАС України).

Таким чином, враховуючи, що суд
апеляційної інстанції переглянув
судове рішення суду першої інстанції,
яке прийняте в порядку скороченого
провадження, дана ухвала апеляційного
суду оскарженню в касаційному порядку
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні -
залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 23 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні про зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення
та оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя Л.В.
Стас

суддя І.П.
Косцова