Справа № 815/6201/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6201/14
УХВАЛА

13 листопада 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби України, Державної
казначейської служби України про
визнання неправомірною бездіяльності
щодо надмірно тривалого невиконання
постанови суду від 05.08.2009р., що призвело
до порушення прав і законних інтересів
у виконавчому провадженні, стягнення
матеріальної шкоди у сумі 372,40грн., та
моральної шкоди у сумі 2000грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд визнати
неправомірною бездіяльність Державної
виконавчої служби України відділ
примусового виконання рішень щодо
надмірно тривалого невиконання
постанови суду від 05.08.2009р., що призвело
до порушення прав і законних інтересів
у виконавчому провадженні, стягнути з
держави в особі Державної
казначейської служби України з коштів
державного бюджету України
матеріальну шкоду в сумі 372,40грн., та
моральну шкоду в сумі 2000грн.

Зокрема, як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, на
виконання Постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
05.08.2009р., по справі №2-а-8603/08/1570, позивачу
- ОСОБА_1 судом 28.10.2009р. видано
виконавчий лист щодо стягнення з
держави в особі Державного
казначейства України з коштів
державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 700грн.

Судом встановлено, що Відділом
примусового виконання рішень
Департаменту Державної виконавчої
служби, за наслідками розгляду
виконавчого листа №2-а-8603/08/1570, виданого
Одеським окружним адміністративним
судом 28.10.2009р. щодо стягнення з держави
в особі Державного казначейства
України з коштів державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 700грн., винесено Постанову
від 13.11.2009р. серії ВП №15858056 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа
№2-а-8603/08/1570, виданого Одеським окружним
адміністративним судом 28.10.2009р. щодо
стягнення з держави в особі Державного
казначейства України з коштів
державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 700грн.

20.07.2010року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Борейком В.С. винесено Постанову серії
ВП №15858056 про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

Також, судом з»ясовано, що Постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 30.09.2010р., залишеною без змін
Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2012р., по
справі №8116/10/1570, задоволено
адміністративний позов ОСОБА_1, визнано
неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
пов'язані з прийняттям постанови про
повернення виконавчого документа
20.07.2010року. Скасовано постанову відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
про повернення виконавчого документа
стягувачеві. Зобов'язано відділ
примусового виконання рішень
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
вчинити дії відповідно до.ч.1 ст. 41
Закону України "Про виконавче
провадження" та виконати судове
рішення.

30.03.2012р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бєлозьоровим О.О. за наслідками
розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.02.2012р.про
відновлення виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа
№2-а-8603/08/1570, винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.06.2012р.,
залишеною без змін Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2013р., по справі №1570/2762/2012,
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_1 визнано неправомірними дії
державного виконавця Державної
виконавчої служби України відділу
примусового виконання рішень
Бєлозьорова О.О. пов'язані з прийняттям
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 30.03.2012р.
Скасовано постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
30.03.2012р. Зобов'язано державну виконавчу
службу України вчинити дії по
виконанню постанови суду від 19.01.2009р. у
відповідності із Законом України "Про
виконавче провадження".

Так, як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, 15.05.2013р. ОСОБА_1
звернулась до начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України із
заявою (вхід.№М-7282 від 22.05.2013р.) щодо
відновлення виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа
№2-а-8603/08/1570.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Зокрема, судом встановлено, що
підставою для звернення ОСОБА_1 до
Одеського окружного адміністративного
суду з даним адміністративним позовом,
є невиконання Державною виконавчою
службою України виконавчого листа
№2-а-8603/08/1570, виданого Одеським окружним
адміністративним судом 28.10.2009р. щодо
стягнення з держави в особі Державного
казначейства України з коштів
державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 700грн.

Водночас, судом з'ясовано, що з даним
адміністративним позовом позивач -
ОСОБА_1 звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду лише
03.11.2014р. (згідно відбитку штемпелю
канцелярії суду), тобто після спливу
законодавчо визначеного строку для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та охоронюваних
законом інтересів.

При цьому, ані до матеріалів позовної
заяви, ані у судовому засіданні
13.11.2014р., в межах з»ясування судом
питання щодо підстав пропуску
позивачем строку звернення до суду з
даним адміністративним позовом,
повноважним представником позивача не
надано жодних доказів на підтвердження
та обґрунтування поважності причин
пропуску законодавчо визначеного
строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та охоронюваних законом
інтересів.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву, серед іншого, може бути
подано до суду у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Між тим, суд вважає за доцільне
наголосити, що встановлення
процесуальних строків законом
передбачено з метою дисциплінування
учасників адміністративного
судочинства та своєчасного виконання
ними передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Необхідність
дотримання законодавчо встановленого
строку, впливає на права та обов'язки
учасників адміністративних
правовідносин, спонукаючи їх до
своєчасного здійснення наданих їм прав
чи виконання покладених на них
обов'язків. Строки - це засіб
впорядкування суспільних відносин, без
якого неможливо уявити діяльність
публічної адміністрації, нормативного
акта, якою б юридичною силою він не був
наділений.

Строком звернення до
адміністративного суду є строк, в межах
якого особа, котра має право на позов,
повинна звернутися до
адміністративного суду з метою захисту
своїх прав у публічно-правових
відносинах чи для реалізації владних
повноважень.

Строк звернення до суду обчислюється,
за загальним правилом, з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків, оскільки строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини вважаються спірними,
адже після їх завершення, якщо жодна із
сторін не звернулась до суду за
захистом прав та охоронюваних законом
інтересів, відповідні правовідносини
набувають статусу стабільних.

Водночас, поважними причинами пропуску
строку звернення до суду відповідно до
вимог Кодексу адміністративного
судочинства України визнаються
обставини, які є об'єктивно
непереборними та незалежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Доказами, котрі свідчать про день, коли
особа дізналася про порушення своїх
прав, є відповідний підпис про
одержання рішення, докази відправки та
отримання кореспонденції, акт про
відмову одержати документ (надати
пояснення), довідки, складені особами, у
випадках, передбачених законом.

Доказами того, що особа знала про
порушення своїх прав, є її дії,
спрямовані на захист порушених прав,
зокрема, оскарження рішення (дії чи
бездіяльність), письмові звернення з
цього приводу, а також докази, які
свідчать про те, що були створені умови,
за яких особа мала реальну можливість
дізнатися про порушення своїх прав.

Відтак, приймаючи до уваги
вищевикладене, а також те, що позивачем
- ОСОБА_1 не надано жодних доказів на
підтвердження та обґрунтування
поважності причин пропуску
законодавчо визначеного строку для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та охоронюваних
законом інтересів, які б слугували
відповідною підставою для поновлення
такого строку, суд вважає за необхідне
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби України,
Державної казначейської служби
України про визнання неправомірною
бездіяльності щодо надмірно тривалого
невиконання постанови суду від 05.08.2009р.,
що призвело до порушення прав і
законних інтересів у виконавчому
провадженні, стягнення матеріальної
шкоди у сумі 372,40грн., та моральної шкоди
у сумі 2000грн., залишити без розгляду,
відповідно до приписів п.9 ч.1 ст.155 КАС
України, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.99, п.9 ч.1 ст.155,
ст.ст.160,165,181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби України,
Державної казначейської служби
України про визнання неправомірною
бездіяльності щодо надмірно тривалого
невиконання постанови суду від 05.08.2009р.,
що призвело до порушення прав і
законних інтересів у виконавчому
провадженні, стягнення матеріальної
шкоди у сумі 372,40грн., та моральної шкоди
у сумі 2000грн., залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом приписів ч.3 ст.160 КАС України, та
проголошення у судовому засіданні лише
вступної та резолютивної частини
ухвали, апеляційна скарга до суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
передбаченому положеннями ст.254 КАС
України.

Суддя
Харченко Ю.В.