Справа № 521/17465/14-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2а/521/459/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі справу
адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Південної митниці Міндоходів про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил,

встановив:

У жовтні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Південної
митниці Міндоходів, посилаючись на те,
що 27.09.2014р. він отримав постанову
державної виконавчої служби
Ширяївського районного управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження від 10.09.2014р. щодо виконання
постанови Південної митниці
Міндоходів №0506/500000/14 від 06.08.2014р. про
стягнення з нього на користь держави
штрафу в сумі 8500,00 грн. Позивач
зазначав, що підставою прийняття
вказаної постанови стало те, що 09.07.2014р.
посадовими особами Південної митниці
Міндоходів з співробітними УДАІ ГУМВС
України в Одеській області був
зупинений під його керуванням
автомобіль «Аudi - F6»,1999 р. в., іноземний
реєстраційний державний номер НОМЕР_1,
який був тимчасово ввезений 14.03.2014р. на
митну територію України через зону
діяльності пункту пропуску
«Рені-Джюрджулешть» Південної митниці
Міндоходів громадянином республіки
Болгарії ОСОБА_4, який на момент зупинки
був відсутній в автомобілі. Отже, він
користувався та розпоряджався
вищевказаним автомобілем без дозволу
митного органу, тобто здійснював
неправомірні операції з транспортним
засобом, митне оформлення якого не
закінчено, за що передбачена
відповідальність за ч.2 ст.469 МК України.

Постановою Південної митниці
Міндоходів №0506/500000/14 від 06.08.2014р. ОСОБА_2
було визнано винним у вчинені
порушення митних правил, передбаченого
ч.2 ст.469 Митного кодексу України.
Зазначав, що про дату, час та місце
розгляду справи про порушення митних
правил його не повідомляли, чим були
порушені його права. Крім того,
вказував на те, що автомобіль «Аudi -
F6»,1999 р.в., р.н. НОМЕР_1 не
використовувався ним для власних
потреб, а використовувався для
здійснення комерційної діяльності
юридичної особи ООО «Дуплет».
Стверджував, що на вказані обставини
він звертав увагу інспектора, ще при
складані протоколу, надавав докази, але
останній проігнорував його твердження
та докази.

Посилаючись на вищевикладене позивач
просив суд визнати протиправною та
скасувати постанову Південної митниці
Міндоходів №0506/500000/14 від 06.08.2014р. про
визнання його винним у вчиненні
порушення митних правил, передбаченого
ч.2 ст. 469 Митного кодексу України та
покладення на нього адміністративного
стягнення у вигляді штрафу розміром 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 8500,00грн.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 06 жовтня 2014р. було відкрито
провадження по справі (а.с.13).

Позивач та його представник, діючий за
довіреністю від 31.10.2014р. в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити (а.с.66).

Представник Південної митниці
Міндоходів, діючий за довіреністю від
08.09.2014р. в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та просив суд
відмовити в їх задоволенні, надав свої
заперечення на позов (а.с.65-52,62).

Відповідно до ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином з врахуванням
процесуальних особливостей
адміністративного судочинства
доведення факту неправомірності дій
позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст.487 МК України провадження у
справах про порушення митних правил
здійснюється відповідно до цього
Кодексу, а в частині, що не регулюється
ним, - відповідно до законодавства
України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до ст.458 МК України
порушення митних правил є
адміністративним правопорушенням, яке
являє собою протиправні, винні (умисні
або з необережності) дії чи
бездіяльність, що посягають на
встановлений цим Кодексом та іншими
актами законодавства України порядок
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
пред'явлення їх органам доходів і
зборів для проведення митного контролю
та митного оформлення, а також
здійснення операцій з товарами, що
перебувають під митним контролем або
контроль за якими покладено на органи
доходів і зборів цим Кодексом чи іншими
законами України, і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність. Адміністративна
відповідальність за правопорушення,
передбачені цим Кодексом, настає у
разі, якщо ці правопорушення не тягнуть
за собою кримінальну відповідальність.

При розгляді справи про порушення
митних правил посадова особа
зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи (ст.489 МК
України).

Відповідно до ст.494 МК України про
кожний випадок виявлення порушення
митних правил уповноважена посадова
особа органу доходів і зборів, яка
виявила таке порушення, невідкладно
складає протокол за формою,
установленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

В протоколі про порушення митних
правил зазначається: дата і місце його
складення; посада, прізвище, ім'я, по
батькові посадової особи, яка склала
протокол; необхідні для розгляду
справи відомості про особу, яка
притягується до відповідальності за
порушення митних правил, якщо її
встановлено; місце, час вчинення, вид та
характер порушення митних правил;
посилання на статтю цього Кодексу, що
передбачає адміністративну
відповідальність за таке порушення;
прізвища та адреси свідків, якщо вони є;
відомості щодо товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
документів, вилучених згідно із
статтею 511 цього Кодексу; інші
необхідні для вирішення справи
відомості.

Згідно ст.495 МК України доказами у
справі про порушення митних правил є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку
встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Такі
дані встановлюються: протоколом про
порушення митних правил, протоколами
процесуальних дій, додатками до
зазначених протоколів; поясненнями
свідків; поясненнями особи, яка
притягується до відповідальності;
висновком експерта; іншими документами
(належним чином завіреними їх копіями
або витягами з них) та інформацією, у
тому числі тими, що перебувають в
електронному вигляді, а також товарами
- безпосередніми предметами порушення
митних правил, товарами із спеціально
виготовленими сховищами (тайниками), що
використовувалися для приховування
безпосередніх предметів порушення
митних правил від митного контролю,
транспортними засобами, що
використовувалися для переміщення
безпосередніх предметів порушення
митних правил через митний кордон
України.

Оцінюючи матеріали справи, суд
виходить з того, що хоча і для
провадження у справах про
адміністративні правопорушення є
характерним специфічний вид доказу -
безпосереднє спостереження
уповноважених на складання протоколу
про адміністративне правопорушення і
проведення адміністративного
розслідування, проте сам по собі факт
складання протоколу не може бути
визнаний єдиним та достатнім доказом
для встановлення вини особи в скоєнні
правопорушення у разі оспорювання
особою факту вчинення
адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 66 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 09.07.2014р. під час
проведення спільних заходів
посадовими особами Південної митниці
зі співробітниками УДАІ ГУМВД України
в Одеській області, приблизно о 10 год.45
хв. на вул. І. Рабіна м. Одеси, був
зупинений автомобіль «Аudi - F6»,1999 р.в.,
р.н. НОМЕР_1 під керуванням громадянина
України ОСОБА_2

Під час проведення перевірки було
встановлено, що спірний автомобіль був
тимчасово ввезений на митну територію
України 14.03.2014р. в зоні діяльності
пункту пропуску «Рені-Джюрджулешть»
Південної митниці Міндоходів, по смузі
руху «червоний коридор» для особистого
користування терміном до одного року
громадянином Р. Болгарії ОСОБА_4, який
має постійне місце проживання в
Р.Болгарії.

Інформація щодо вивезення зазначеного
транспортного засобу за межі митної
території України в Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
Держмитслужби відсутня.

Оскільки законом передбачено, що
тимчасово ввезені транспортні засоби
особистого користування можуть
використовуватися на митній території
України виключно тими громадянами, які
ввезли їх в Україну, для їх особистих
потреб, не можуть використовуватися
для цілей підприємницької діяльності в
Україні, бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження (ч. 4 ст.
380 МК України), то 09.07.2014р.
співробітниками Південної митниці
було складено протокол про порушення
митних правил №0506/50000/14 у зв'язку із
вчиненням громадянином ОСОБА_2
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 469 МК України
(а.с.8-10).

З вищевказаним протоколом ОСОБА_2
ознайомився та у своєму поясненні від
09.07.2014р. пояснив, що автомобіль «Аudi -
F6»,1999 р.в., р.н. НОМЕР_1, він взяв у ОСОБА_4
для тимчасових особистих потреб.

У зазначеному протоколі про порушення
митних правил, в графі «Розгляд справи
відбудеться» була вказана дата, час та
місце розгляду справи про порушення
митних правил - « 06.08.2014р. о 11год. 00хв.»,
тому суд вважає, що позивач ОСОБА_2 був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи, про що
свідчить його особистий підпис в графі
«Примірник протоколу отримав».

06 серпня 2014р. в.о. заступника начальника
Південної митниці - начальник
оперативного управління боротьби з
контрабандою та митними порушеннями
ОСОБА_5 було винесено постанову
№0506/500000/14 від 06.08.2014р. про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2, за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469
МК України, без присутності особи, що
притягається до відповідальності, та
без представника цієї особи (а.с.54-57).

Відповідно до вимог чинного
законодавства 07.08.2014р. зазначена
постанова була направлена ОСОБА_2 за
місцем проживання (а.с.58).

Відповідно до ст.529 МК України
постанова митниці у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, або до
місцевого загального суду як
адміністративного суду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 530 МК України законність та
обґрунтованість постанови митниці у
справі про порушення митних правил
можуть бути перевірені судом або
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, а
постанови центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, - судом у
зв'язку з поданням адміністративного
позову, внесенням подання прокурора
або в порядку контролю. Перевірка
законності та обґрунтованості
постанови у справі про порушення
митних правил судом здійснюється у
порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил
встановлені ст.531 МК України є:
відсутність у діях особи, яка
притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;
необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи; винесення постанови
неправомочною особою, безпідставне
недопущення до участі в розгляді
справи особи, притягнутої до
відповідальності, або її представника,
а також інше обмеження прав учасників
провадження у справі про порушення
митних правил та її розгляду;
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення; накладення
стягнення, не передбаченого цим
Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни
постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил або про
припинення провадження у справі про
порушення митних правил можуть бути
визнані й інші визначені законами
обставини.

В процесі судового розгляду позивач
зазначав, що він використовував
автомобіль «Аudi - F6»,1999 р.в. для
комерційної діяльності, на
підтвердження чого посилався на
довіреність болгарської компанії ЕТ
«Сіон-Анна Карамалак» від 13.03.2014р. з
перекладом, яка уповноважує його на
право керування транспортним засобом,
представляє інтереси данної компанії.

Пунктом 59 статті 4 МК України
транспортні засоби комерційного
призначення-це, зокрема,
автотранспортні засоби (моторні
транспортні засоби,причепи,
напівпричепи), що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
розом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення.

Відповідно до ч.1 ст.321 МК України
товари, транспортні засоби
комерційного призначення перебувають
під митним контролем з моменту його
початку і до закінчення згідно із
заявленим митним режимом.

Статтею 321 МК України передбачено, що у
разі ввезення на митну територію
України товарів, транспортних запсобів
комерційного призначення митний
контроль розпочинається з моменту
перетинання ними митного кордону
України, а закінчується-після
закінчення їх митного оформлення за
винятком митних режимів, які
передбачають перебування під митним
контролем протягом усього часу дії
митного режиму.

Згідно з ч.3 ст.325 МК України
користування та розпорядження
товарами, транспортними засобами
комерційного призначення, які
перебувають під митним контролем,
забороняється, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до ст.105 МК України у митний
режим тимчасового ввезення
поміщуються виключно транспортні
засоби комерційного призначення,
зазначені у ст. 189 Кодексу та Додатку С
до Коніенції про тимчасове ввезення, на
умовах визначених цим Додатком.

Крім того, статтею 189 МК України
передбачено, що транспортні засоби
комерційного призначення, які
використовуються для переміщення
товарів та/або пасажирів через митний
кордон України, можуть тимчасово
ввозитися на митну територію України
без справлення митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності. При цьому, тимчасове
ввезення транспортних засобів
комерційного призначення на митну
територію України допускається за
умови, що такі транспортні засоби не
використовуватимуться для внутрішніх
перевезень на митній території
України.

Згідно з п. «а» ст.7 Додатку «С»
Конвенції про тимчасове ввезення,
прийнятої 26.06.1990р., до якої Україна
приєдналась відповідно до Закону
України від 24.03.2004р. №1661-!У «Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення» транспортні
засоби комерційного використання
можуть використовуватись третіми
особами, які мають належний дозвіл
користувача права на тимчасове
ввезення і які здійснюють свою
діяльність на користь останнього,
навіть якщо вони зареєстровані або
постійно проживають на території
тимчасового ввезення.

Відповідно до п. «б» ст.1 Додатку «С»
Конвенції «комерційне використання»
означає платне перевезення осіб або
промислове чи комерційне платне або
безоплатне перевезення вантажів.

Судом встановлено, що при складені
протоколу про порушення митних правил
та розгляду даної справи, позивач не
надав посадовим особам Південій
митниці Міндоходів відповідних
документів, які б підтверджували, що
даним транспортним засобом він
користувався на умовах тимчасового
ввезення в порядку, передбаченому
Конвенцією про тимчасове ввезення.

Крім того, в процесі судового розгляду
було встановлено, що у позивача
відсутні будь-які документи, які б
підтверджували використання
зазначеного в протоколі про порушення
митних правил транспортного засобу для
платного перевезення осіб або
промислового чи комерційного платного
або безплатного перевезення товарів,
що спростовують пояснення позивача, що
автомобіль, яким він керував,
використовувався для здійснення
комерційної діяльності юридичної
особи ООО «Дуплет».

Згідно ч.4 ст.380МК України тимчасово
ввезені транспортні засоби особистого
користування можуть використовуватися
на митній території України виключно
тими громадянами, які ввезли їх в
Україну, для їх особистих потреб, не
можуть викорнистовуватися для цілей
підприємницької діяльності України,
бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам.

Судом під час розгляду
адміністративного позову було
встановлено, що в діях ОСОБА_2, який
користувався тимчасово ввезеним
автомобілем «Аudi - F6»,1999 р.в., р.н. НОМЕР_1,
міститься склад правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України,
оскільки останній здійснив
неправомірні операції з товаром
(транспортним засобом), який
знаходився під митним контролем та
митне оформлення якого не закінчене.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 до Південної
митниці Міндоходів про скасування
постанови по справі про порушення
митних правил не підлягають
задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
провадження у справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у випадку
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 4, 105, 189, 255, 257, 321, 325, 335,
380, 469, 487, 522, 529, 530 Митного кодексу
України, ст. 2, 159, 160, 163, 167 КАС України, ст.
11, 23 КпАП України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Південної митниці Міндоходів про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил залишити - без
задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:
О.М.Сегеда

03.11.2014