Справа № 821/3530/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3530/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, зобов'язання
відкрити виконавче провадження та
забезпечити виконання виконавчого
листа,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Херсонського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області, в якому просив:
скасувати постанову ВП №44276565 від
05.08.2014р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження; зобов'язати
відкрити виконавче провадження та
забезпечити виконання виконавчого
листа Херсонського окружного
адміністративного суду від 24.01.2011р. у
справі №2а-3756/10/2170 про поновлення
ОСОБА_1 на посаді провідного
спеціаліста - держінспектора відділу
державного екологічного та
радіологічного контролю у пунктах
пропуску через державний кордон посту
«Херсонський морський торгівельний
порт»; стягнути з відповідача витрати
на правову допомогу в розмірі 500 грн. та
судові витрати в сумі 73,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при винесенні
оскаржуваної постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого листа) на підставі п.8 ч.1
ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
відповідача чітко не зазначено, які
саме існують інші обставини, що
виключають здійснення виконавчого
провадження, а міститься лише
посилання на п.11 ч.1 ст.49 Закону. Позивач
зазначив, що за попереднім виконавчим
провадженням виконавчий лист по
справі №2а-3756/10/2170 було повернуто до
суду, у зв'язку з чим Херсонським
окружним адміністративним судом йому
було видано для повторного
пред'явлення до виконання виконавчий
лист. Оскільки на даний час рішення
суду про поновлення позивача на посаді
не виконано, чим порушено його
конституційне право на працю,
постанова відповідача ВП №44276565 від
05.08.2014р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження підлягає
скасуванню із забезпеченням виконання
виконавчого листа Херсонського
окружного адміністративного суду від
24.01.2011р. у справі №2а-3756/10/2170.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014р.
позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Приймаючи вказане рішення суд дійшов
висновку, що наявність чинної
постанови про закінчення виконавчого
провадження за тим же виконавчим
листом, є тими самими іншими
підставами, що виключають здійснення
виконавчого провадження, що
передбачені п.8 ч.1 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження», а тому
посилання відповідача при відмові у
відкритті виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа
№2а-3756/10/2170, виданого 24.01.2011р.
Херсонським окружним адміністративним
судом, на зазначену норму Закону є
правомірним.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції, як таке,
що прийняте із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нову постанову, якою його
позов задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду сторони в
судове засідання не прибули, а тому на
підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Херсонського окружного
адміністративного суду у справі
№2а-3756/10/2170 поновлено ОСОБА_1 на посаді
провідного спеціаліста держінспектора
відділу державного екологічного та
радіологічного контролю у пунктах
пропуску через державний кордон
«Херсонський морський торгівельний
порт» з 25.05.2010р.

14.01.2014р. відділом примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №41494508 з
виконання виконавчого листа
Херсонського окружного
адміністративного суду від 24.01.2011р.
№2а-3756/10/2170.

17.04.2014р. Управлінням ДВС ГУЮ в Одеській
області винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження з
виконання зазначеного виконавчого
листа на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження».

За результатами оскарження позивачем
вказаної постанови про закінчення
виконавчого провадження постановою
Херсонського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р. у
справі №821/1880/14 адміністративний позов
ОСОБА_1 залишено без задоволення.

04.08.2014р. позивач повторно подав
виконавчий лист Херсонського
окружного адміністративного суду від
24.01.2011р. №2а-3756/10/2170 до відповідача для
примусового виконання, однак
постановою старшого державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській
області від 05.08.2014р. ВП №44276565
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження (у прийнятті зазначеного
виконавчого документу до провадження).
Постанова мотивована тим, що згаданий
виконавчий документ вже перебував на
виконанні і виконавче провадження було
завершено на підставі п.11 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», що відповідно до п.8 ч.1
ст.26 вказаного Закону унеможливлює
виконання виконавчого документу, так
як завершене виконавче провадження за
правилами ч.1 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» не може бути
розпочато знову.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про скасування постанови ВП
№44276565 від 05.08.2014р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язання відкрити виконавче
провадження та забезпечити виконання
виконавчого листа Херсонського
окружного адміністративного суду від
24.01.2011р. у справі №2а-3756/10/2170, суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність оскаржуваної постанови,
оскільки наявність чинної постанови
про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а-3756/10/2170, виданого 24.01.2011р.
Херсонським окружним адміністративним
судом, виключає можливість здійснення
виконавчого провадження. Колегія
суддів не погоджується з таким
висновком Херсонського окружного
адміністративного суду. При цьому, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції прав
людини та основоположних свобод кожен
має право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Оскільки стаття 1 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає
виконавче провадження як завершальну
стадію судового провадження,
невиконання судового рішення є
порушенням прав позивача, проголошених
ст.6 Конвенції прав людини та
основоположних свобод.

Також, суд апеляційної інстанції
виходить із визначеного частиною
першою та другою статті 8 КАС принципу
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до п.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», Україна повністю
визнає на своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції.

Застосування судами при розгляді справ
Конвенції прав людини та
основоположних свобод та практики
Європейського Суду як джерела права
передбачене статтею 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Практика Європейського суду з прав
людини (зокрема, рішення Півень проти
України) свідчить про те, що право на
судовий розгляд, яке гарантовано
статтею 6 Конвенції, також захищає і
виконання остаточних та обов'язкових
судових рішень, які у країні, яка
поважає верховенство права, не можуть
залишатися невиконаними, завдаючи
шкоди одній із сторін.

Європейський суд з прав людини у
справах «Півень проти України», «Юрій
Миколайович Іванов проти України» та
«Шмалько проти України» неодноразово
визнавав порушення державою її
зобов'язань за Конвенцією про захист
прав та основних свобод людини, у
зв'язку з систематичним невиконанням
рішень національних судів.

Також, у рішенні Європейського суду з
прав людини від 19.03.1997р. у справі
«Горнсбі проти Греції» суд підкреслив,
що виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватись як
складова частина судового розгляду.
Здійснення права на звернення до суду з
позовом стосовно його прав та
обов'язків цивільного характеру було б
ілюзорним, якби внутрішня правова
система допускала, щоб остаточне
судове рішення, яке має обов'язкову
силу, не виконувалося б на шкоду однієї
зі сторін (п.40).

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова Херсонського окружного
адміністративного суду у справі
№2а-3756/10/2170 про поновлення ОСОБА_1 на
посаді провідного спеціаліста -
держінспектора відділу державного
екологічного та радіологічного
контролю у пунктах пропуску через
державний кордон посту «Херсонський
морський торгівельний порт» являється
невиконаною, а тому, на думку колегії
суддів, відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження щодо
виконання виконавчого листа
Херсонського окружного
адміністративного суду від 24.01.2011р. у
справі №2а-3756/10/2170, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
фактично залишила невиконаним рішення
національного суду, яке набрало
законної сили, що являється
недопустимим. Оскільки позивачем в
судовому порядку захищено свої
порушені незаконним звільненням права,
тому рішення суду про його поновлення
має бути виконаним.

А відтак, суд апеляційної інстанції
знаходить позовні вимоги про
скасування постанови відповідача ВП
№44276565 від 05.08.2014р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язання відкрити виконавче
провадження та забезпечити виконання
виконавчого листа Херсонського
окружного адміністративного суду від
24.01.2011р. у справі №2а-3756/10/2170
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позову про
стягнення витрат на правову допомогу,
що пов'язана з розглядом справи у суді
першої інстанції, колегія суддів не
вбачає підстав для їх задоволення з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1. ст.90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Частина третя цієї статті визначає, що
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Стаття 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» встановлює,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Відповідно до глави 6 КАС України склад
та розмір витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги, входить до предмету
доказування в справі.

Системний аналіз наведених норм права
дає підстави вважати, що на
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату витрат, пов'язаних
із наданням правової допомоги,
оформлені у встановленому законом
порядку (наприклад, квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження). При
цьому, матеріали справи повинні
містити докази на підтвердження
виконаних об'ємів робіт, їх кількості
та видів.

Окрім того, витрати на правову допомогу
відшкодовуються лише в тому випадку,
якщо правова допомога реально
надавалася в справі тими особами, які
одержали за це плату, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами.
Недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам.

Самі лише докази оплати не можуть бути
підставою для відшкодування цих
витрат.

Оскільки з матеріалів справи неможливо
встановити об'єми, кількість та види
конкретних послуг, за які здійснено
оплату позивачем, то у задоволені його
вимог щодо стягнення витрат, пов'язаних
з оплатою правової допомоги, слід
відмовити.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача з Державного бюджету
України у відповідності до вимог ч.1
ст.94 КАС України.

Оскільки при прийнятті постанови
Херсонським окружним адміністративним
судом порушено норми матеріального
права, оскаржуване судове рішення від 23
вересня 2014 року підлягає скасуванню на
підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1
п.4, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
ВП №44276565 від 05 серпня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
відкрити виконавче провадження щодо
виконання виконавчого листа
Херсонського окружного
адміністративного суду від 24.01.2011р. у
справі №2а-3756/10/2170 про поновлення
ОСОБА_1 на посаді провідного
спеціаліста - держінспектора відділу
державного екологічного та
радіологічного контролю у пунктах
пропуску через державний кордон посту
«Херсонський морський торгівельний
порт».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору в сумі 73,08 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.