Справа № 2а-2645/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.
Справа № 72583/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника відповідача:
Жупана А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 листопада 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії з 01.01.2011
року з урахуванням ч.3 ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб»,-

В С Т А Н О
В И Л А:

18.05.2011 року ОСОБА_3 в інтересах позивача
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії з 01.01.2011
року з урахуванням ч.3 ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що для
розрахунку розміру пенсії позивачу
безпідставно відповідачем взятий не
розмір грошового забезпечення на
момент звільнення, як цього вимагає ч.3
ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а значно менша сума.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 листопада 2011 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги та
постановити про негайне її виконання.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що дії відповідача стосовно
нарахування пенсії позивачу із
застосуванням постанови КМУ від 17.07.1992
року №393 щодо нарахування щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премій за 24 останні
календарні місяці служби підряд перед
звільненням є незаконним.

У ході апеляційного розгляду
представник відповідача Жупан А.Ю.
надав пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (далі-Закон № 2262)
обчислення розміру грошового
забезпечення здійснюється за
останньою штатною посадою перед
звільненням (ч.З ст. 43), тобто
визначальним є штатна посада перед
звільненням. Постанова Кабінету
Міністрів України № 393 жодним чином не
звужує обсяг встановлених прав, а
визначає лише період для підрахунку - 24
місяці. При підрахунку розміру
грошового забезпечення за 24 місяці
визначальним залишається положення
Закону, відповідно до якого підрахунок
здійснюється за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2
проходив військову службу в органах
безпеки України по 31 грудня 2010 року з
загальною вислугою в Календарному
обчисленні 27 років.

Наказом начальника Управління Служби
безпеки України у Закарпатській
області № 199-ос від 22 грудня 2010 року
ОСОБА_2 виключений зі списків особового
складу Управління з 31.12.2010 року, в
зв'язку з чим він був взятий на
пенсійний облік відповідачем по
справі.

На день призначення пенсії ОСОБА_2,
розмір щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії
визначається за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням. Середня сума щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Зазначена норма кореспондується з п.7
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», затвердженого постановою
Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. №
3-1, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402,
згідно якого для призначення пенсії за
вислугу років подається довідка про
додаткові види грошового забезпечення,
які заявник отримував протягом
останніх 24 місяців підряд перед
місяцем звільнення з військової
служби.

Пенсію за вислугу років ОСОБА_2 було
призначено відповідно до положень ст. 43
Закону № 2262-XII та п. 7 Постанови № 393:

- посадовий оклад (підвищений) - 1400
грн.;

- військове звання - 135 грн.;

- за вислугу років 40 %-614, 00 грн.;

- додаткові види грошового
забезпечення - 2543, 98 грн.

Таким чином, загальна сума склала - 4692, 98
грн. Пенія ОСОБА_2 призначена за вислугу
29 років у розмірі 77 %, і станом на дату
призначення склала 3613, 59 грн., а саме:
4692,98 грн. х 77% = 3613,59грн.

У зв'язку із ухваленням Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10- рп/2008 у справі № 1-28/2008,
відновлено дію ч. З ст. 43 Закону № 2262, а
саме, «пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством».

Дана норма щодо обчислення грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, не визначає,
що для призначення пенсій
використовується виключно грошове
забезпечення, яке отримував
військовослужбовець за останній
місяць перед звільненням зі служби, а
встановлює, що для призначення пенсії
використовується грошове забезпечення
саме за його останньою штатною посадою
перед звільненням, а не з будь-якої
іншої посади за весь період служби.

При цьому, положення ч. З ст. 43 Закону №
2262 взагалі не конкретизують за який
період враховується грошове
забезпечення для призначення пенсії
(за один календарний місяць, за 24
календарні місяці перед звільненням,
за весь період перебування на останній
штатній посаді перед звільненням тощо).

Тобто, поняття «остання штатна посада
перед звільненням» не є кількісним
показником, який визначає період за
який враховується грошове
забезпечення для призначення пенсії, а
є якісним показником, що встановлює з
якої первинної структурної одиниці
державного органу, його апарату
(посади) враховується грошове
забезпечення для призначення пенсії.
При цьому, військовослужбовець, може
перебувати на останній штатній посаді
перед звільненням протягом періоду
більшого ніж один календарний місяць

Також, слід зазначити, що
неконституційними визнані саме зміни
внесені до ч. З ст. 43 Закону № 2262, якими
порядок формування грошового
забезпечення для призначення пенсій
визначався Кабінетом Міністрів
України. При цьому, підставою для
визнання неконституційними цих змін
стало не невідповідність Основному
Закону формування грошового
забезпечення для призначення пенсій в
порядку визначеному саме Кабінетом
Міністрів України, а те, що внесення
змін до окремих законів (до ч. З ст. 43
Закону № 2262) не входить до предмету
врегулювання Закону «Про Державний
бюджет».

Отже, самі нормативні акти Кабінету
Міністрів України, якими визначається
порядок формування грошового
забезпечення для призначення пенсії
(Постанова Кабінету Міністрів України
від 12.07.1992 року № 393 із змінами і
доповненнями внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 13.02.2008
року № 45) не були визнано
неконституційними, скасовані або
припинено їх дію в інший спосіб
визначений чинним законодавством.

Крім цього, відповідно до ст. 17-1 Закону
№ 2262, порядок обчислення вислуги років
та визначення пільгових умов
призначення пенсій особам, які мають
право на пенсію за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Отже, ст. 17-1 Закону № 2262 надано
(делеговано) право Кабінету Міністрів
України визначати порядок формування
грошового забезпечення для
призначення (перерахунку) пенсій. На
відміну від положень ч.З ст. 43 Закону №
2262 (в редакції Законом України «Про
Держаний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»), норма ст.
17-1 Закону № 2262 не була визнано
неконституційною.

За таких обставин справи, колегія
суддів зазначає, що на підставі
викладеного у відповідності до вимог
ст.ст. 116, 117 Конституції України Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей».

Зокрема, згідно п. 7 цієї Постанови,
пенсії обчислюються ...з щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що відповідно до
Закону № 2262 обчислення розміру
грошового забезпечення здійснюється
за останньою штатною посадою перед
звільненням (ч.З ст. 43), тобто
визначальним є штатна посада перед
звільненням. Постанова Кабінету
Міністрів України № 393 жодним чином не
звужує обсяг встановлених прав, а
визначає лише період для підрахунку - 24
місяці. При підрахунку розміру
грошового забезпечення за 24 місяці
визначальним залишається положення
Закону, відповідно до якого підрахунок
здійснюється за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 листопада 2011 року у
справі №2а-2645/11- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний