Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/33883/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Радомишльському районі
Житомирської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати призначити
йому пенсію по інвалідності відповідно
до Закону України «Про державну
службу» і здійснити перерахунок
отримуваної пенсії.

Постановою Радомишльського районного
суду Житомирської області від 8 лютого
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10 травня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області і з 14.05.2009 року отримує пенсію
по ІІ групі інвалідності внаслідок
загального захворювання, яка обчислена
відповідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в розмірі 90%
пенсії за віком.

Згідно витягу із послужного списку
позивач проходив військову службу у
Збройних Силах Російської Федерації на
різних посадах з 1.08.1991 року по 17.07.2000
року і був звільнений в запас по
закінченню строку контракту.

З 12.03.2003 року по 28.04.2011 року позивач
працював на різних посадах в органах
державної митної служби України.

Листом №1857/С-9 від 11.08.2011 року позивача
повідомлено що рішенням відповідача
№2726/02 від 30.05.2011 року йому відмовлено у
призначенні пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
державну службу» у зв'язку з
відсутністю необхідного стажу
державної служби для призначення
пенсії по ІІ групі інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що згідно пункту 3
Порядку обчислення стажу державної
служби, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України №283 від
03.05.1994 року, час проходження позивачем
військової служби у Збройних Силах на
території Російської Федерації з 1.01.1992
року по 17.07.2000 року не підлягає
зарахуванню до стажу державної служби.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про
державну службу» державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Згідно частини 6 статті 37 Закону
України «Про державну службу» пнсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частинами другою і п'ятою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, визнаним
інвалідами I та II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
I та II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону
України «Про загальний військовий
обов'язок і військову службу»
військова служба є державною службою
особливого характеру, яка полягає у
професійній діяльності придатних до
неї за станом здоров'я і віком громадян
України, пов'язаній із захистом
Вітчизни. Час проходження військової
служби зараховується громадянам
України до їх страхового стажу, стажу
роботи, стажу роботи за спеціальністю,
а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 3 Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №283 від 03.05.1994 року,
до стажу державної служби включається,
зокрема, час військової служби у
Збройних Силах та інших військових
формуваннях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи у задоволенні позову,
дійшли правильного висновку, що до
стажу державної служби може бути
включено лише час проходження
військової служби у Збройних Силах та
інших військових формуваннях України
та колишнього СРСР.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 8 лютого 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер