Справа № 813/8596/13-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Справа № 876/3441/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді -
Затолочного В.С.,

суддів -
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового
засідання Нефедової А.О.,

представника позивача
Кутянського А.Г.,

представника відповідача
Квасниця Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 11
березня 2014 року по справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Ірокс» до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«ІРОКС» (далі - ПрАТ«ІРОКС») звернулося
до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - ДПІ у Сихівському районі
м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області), в
якій просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 31.10.2013
року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що проведеною Відповідачем
перевіркою встановлено факт
нереальності вчинення господарських
операцій Позивача з ТОВ «Лідерком», ТОВ
«Арс Трейд», ТОВ «БК «АРС», ПП «БІКО
АГРОТРЕЙД», ПП «СМУ-600». Висновкам
перевірки судом першої інстанції не
було дано належної правової оцінки.
Крім того, апелянт звертає увагу на те,
що задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
протиправності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
оскільки воно винесено на підставі
перевірки, яка проводилась в рамках
кримінального провадження, остаточне
рішення по якому ще не прийнято. Проте
судом першої інстанції не враховано, що
кримінальне провадження порушено
проти контрагентів позивача, тобто
законодавчо передбачених перешкод для
винесення податкового
повідомлення-рішення не було.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, яка наполягала
на задоволенні апеляційної скарги,
представника позивача, який проти
апеляційної скарги заперечував,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що оскаржуване апелянтом
судове рішення ґрунтується на
порушенні податковим органом
визначеного п. 86.9 ст. 86 ПК України в
редакції, що була чинною до 04.01.2013 року,
щодо особливого порядку прийняття
податкового повідомлення-рішення при
розрахуванні грошового зобов'язання за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального
законодавства.

Разом з тим, заперечуючи проти позову в
суді першої інстанції, податковий
орган посилався на ті ж доводи, що
викладені в апеляційній скарзі. Проте
їх обґрунтованості не дав ніякої
оцінки суд першої інстанції.

Тому апеляційний суд перевіряє
підставність, викладених в апеляційній
скарзі обґрунтувань.

З матеріалів справи вбачається, ПрАТ
«ІРОКС» зареєстроване як юридична
особа державним реєстратором
виконавчого комітету Львівської
міської ради і перебуває на обліку
платників податків у ДПІ у Сихівському
районі м. Львова.

У періоді, що перевірявся, суб'єкт
господарювання був платником податків:
податку на прибуток підприємства,
податку на додану вартість, податку з
доходів фізичних осіб, екологічного
збору, податку з власників
транспортних засобів, збір за
спеціальне використання води (крім
збору за спеціальне використання води
водних об'єктів).

Також підприємство було
консолідованим платником податку на
додану вартість за філію ЖЕК дирекції
по будівництву ПрАТ «ІРОКС», як платник
ПДВ.

Основними видами діяльності ПрАТ
«ІРОКС» є будівництво будівель,
посередництво в торгівлі товарами
широкого асортименту, діяльність
автомобільного вантажного транспорту,
здавання в оренду власного нерухомого
майна та дошкільна освіта.

На підставі направлення від 10.10.2013 року
№ 304, виданого ДПІ у Сихівському районі
м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області, та відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1
ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст.
78 Податкового кодексу України (далі - ПК
України), наказу ДПІ у Сихівському
районі ГУ Міндоходів у Львівській
області від 10 жовтня 2013 року № 313 та на
виконання постанови від 01.06.2013 року
«Про призначення позапланової виїзної
документальної перевірки ПрАТ«ІРОКС»
(код 23958651) Відповідачем проведена
позапланова виїзна перевірка з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати в бюджет податку
на прибуток та по податку на додану
вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Лідерком» (), ТзОВ «Ейс
контракшн менеджмент» (), ТзОВ «АРС Трейд» ), ТОВ
«БК АТР Груп» (), ТзОВ «БК
«АРС» (), ПП «Юридична
фірма Фортеця» (), ПП
«БІКО АГРОТРЕЙД» (), ПП
«СМУ-600» ().

За результатами перевірки складено акт
від 23.10.2013 року №358/22-10/23958651 (далі - Акт
перевірки), у висновках якого
зафіксовано порушення позивачем вимог
податкового законодавства, а саме:

- п. 85.2 ст. 85 ПК України платником
податків повторно не надано посадовим
особам органів державної податкової
служби документів, що належать або
пов'язані з предметом перевірки;

- п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, що
привело до заниження податку на додану
вартість на загальну суму 755275,21 грн.

Згідно акту перевірки перевірка
проводилася по взаєморозрахунках з
контрагентами за період травень 2011
року - лютий 2012 року.

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 31.10.2013
року, яким Позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податку на додану вартість на суму 1132913
грн., в тому числі - 755275 грн. за основним
платежем та 377638 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Як вбачається з Акту перевірки, під час
перевірки Відповідачем використано
акт ДПІ у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби від 23.10.2013
року № 358/22-10/23958651 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «АРС
ТРЕЙД» () щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками за період діяльності з
01.04.2010 року по 31.03.2013 року»; акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби від 13.05.2013 року №
1622/22.8/3726434 «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Будівельна
компанія «АРС» () щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками за період діяльності з
01.04.2010 року по 31.03.2013 року; акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби від 17.05.2013 року №
1698/22-8/35197074 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідерком» () щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період діяльності 01.09.2011
року по 29.02.2012 року»; акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби від 17.05.2013 року №
1706/22-8/36677875 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
Приватного підприємства «Біко
Агротрейд» () з питань
правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами та постачальниками з
метою встановлення факту реальності
проведених взаємовідносин, повноти їх
відображення в податковому обліку з
урахуванням їх виду, обсягу , якості та
розрахунків при здійсненні
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року»; акт
ДПІ у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби від 23.08.2012
року № 3240/22-9/21687550 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«СМУ-600» () щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за січень 2012
року».

В ході проведення перевірки
встановлено факт нереальності
вчинення господарських операцій ПрАТ
«Ірокс» з ТОВ «Лідерком» (), ТОВ «АРС ТРЕЙД» (),
ТОВ «Будівельна компанія «АРС» (), «Біко Агротрейд» (), ПП «СМУ-600» () і, як наслідок, юридичну
дефектність відповідних первинних
документів за змістом п. 44.1 ст. 44 ПК
України, що унеможливлює формування
даних податкового обліку незалежно від
спрямованості умислу платника податку
- учасника відповідної операції та
встановлено відсутність вказаних на
даних підприємствах управлінського і
технічного персоналу, основних фондів,
транспортних засобів.

Відповідно до п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
ПДВ має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата події, що відбулася
раніше: дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
на оплату товарів/послуг або дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктами 200.1-200.3 ст. 200 ПК України
передбачено, що сума податку, яка
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені розділом V ПК України.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Як вбачається з п. 198.6 ст. 198 ПК України,
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Спростовуючи висновки перевірки,
Позивач зазначає, що відповідні
первинні документи, які підтверджують
існування господарських відносин між
ПрАТ «Ірокс» та контрагентами ТОВ
«Лідерком» (), ТОВ «АРС
ТРЕЙД» (), ТОВ
«Будівельна компанія «АРС» (), «Біко Агротрейд» (), ПП «СМУ-600» () у
Позивача були, а саме договори, акти
виконаних робіт, накладні, податкові
накладні, платіжні доручення, що
підтверджується актами перевірки від
09.11.2011 року та 12.04.2013 року.

Проте, як стверджує Позивач, 25.04.2013 року
помилково було знищено договори та
відповідні бухгалтерські і податкові
документи за період 2010-2012 років.
Зокрема, серед знищених документів
були і відповідні документи, що
стосуються правовідносин ПрАТ «Ірокс»
з вищезазначеними контрагентами, але
відновити оригінали помилково
знищених документів не вдалось.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами позивача.

Так, на думку апелянта, порушенням норм
матеріального права зі сторони суду
при прийнятті оскаржуваного рішення є
ігнорування доводів позивача про
неправомірність позивачем включення
до податкового кредиту суми грошових
коштів по податкових накладних із
відповідними контрагентами, оскільки
такі правовідносини містили ознаки
фіктивності і по ним не настали реальні
господарські наслідки, а також
відсутність у позивача первинних
документів, які підтверджують вчинення
вищезазначених господарських операцій
позивача з його контрагентами ТОВ
«Лідерком», ТОВ «АРС ТРЕЙД», ТОВ
«Будівельна компанія «АРС», «Біко
Агротрейд», ПП «СМУ-600».

Висновок про нікчемність правочинів,
які укладав позивач із вищезазначеними
контрагентами, відповідач робить на
підставі актів від 23.08.2012 року, 13.05.2013
року, 17.05.2013 року, 23.10.2013 року ДПІ у
Печерському районі м. Києва про
неможливість проведення зустрічних
звірок з даними підприємствами, а також
листі СВ ПМ ДПС у Хмельницькій області
від 07.03.2013 року щодо даних, отриманих в
ході розслідування кримінальної
справи. Додатково апелянт посилається
на листи ДПС у Хмельницькій області від
08.10.2012 року та ГУ Міндоходів у
Хмельницькій області від 26.09.2013 року і
протокол допиту свідка Пугачова О.В.,
які були долучені до справи в ході її
розгляду судом першої інстанції.

Однак, висновки відповідача щодо
нікчемності правочинів ґрунтуються
виключно на припущеннях, оскільки суду
не надано жодних підтверджень про
завершення кримінальних проваджень по
контрагентах позивача із винесенням
обвинувального висновку або ж
закриттям кримінальної справи по
нереабілітуючим підставам, якими
встановлено факти створення цих
підприємств з фіктивною метою та
здійснення фіктивних господарських
операцій з позивачем.

Відсутні також підтвердження про
визнання у судовому порядку недійсними
спірних правочинів, що передбачено ст..
228 Цивільного кодексу України.

Реальність оспорюваних відповідачем
господарських операцій
підтверджується, крім того, Актом від
09.11.2011 року № 237/23-а/23958651, складеним за
результатами планової виїзної
перевірки ЗАТ «Ірокс» з питань
дотримання податкового законодавства
за період з 01.07.2010 року по 30.06.2011 року та
Актом від 12.04.2013 року № 607/22-10/23958651 за
результатами планової виїзної
перевірки ПрАТ «Ірокс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року.

Згідно даних актів, якими охоплений той
же період, що ревізувався в ході
перевірки, оформленої Актом від 23.10.2013
року, будь-яких порушень зі сторони
ПрАТ «Ірокс» в частині його
взаємовідносин із контрагентами,
зазначеними в Акті від 23.10.2013 року, не
виявлено.

Крім того, позивач обґрунтовано
посилається на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
03.03.2012 року у справі № 2а-13786/11/1370, яка
набрала законної сили, якою
підтверджено реальність господарських
операцій між позивачем та ТОВ «БК
«АРС». Судом в даній справі було
досліджено, зокрема, і Договір підряду
від 03.05.2011 року, відповідні акти
виконання та приймання будівельних
робіт, податкові накладні, платіжні
доручення.

Посилання відповідача на відсутність у
позивача первинних документів, якими
підтверджується реальність
господарських відносин ПрАТ «Ірокс» із
зазначеними в Акті перевірки від 23.10.2013
року контрагентами безпідставні.

Відповідні первинні документи про
господарські правовідносини позивача
із ТОВ «Лідерком», ТОВ «АРС ТРЕЙД», ТОВ
«Будівельна компанія «АРС», «Біко
Агротрейд», ПП «СМУ-600» а саме договори,
акти виконаних робіт, накладні,
податкові накладні, платіжні доручення
були помилково знищені позивачем, що
підтверджується актом від 25.04.2013 року
та про що позивач повідомив
відповідача листом від 05.07.2013 року.

Наявність знищених документів
підтверджується вищевказаними актами
перевірок позивача, складеними
працівниками відповідача, від 09.11.2011
року та 12.04.2013 року.

З метою відновлення втрачених
документів у відповідності до п. 44.5 ст.
44 ПК України позивачем було вжито
необхідних заходів для їх відновлення.
Однак відновити помилково знищені
документи, як вбачається з
повідомлення, яке направив позивач
відповідачу 16.10.2013 року, не вдалося з
причин припинення контрагентів.

Крім того, як вбачається з Акту
перевірки від 23.10.2013 року, податковим
органом були використані документи, що
знаходяться в обліковій справі
підприємства, податкові декларації
ПрАТ «Ірокс» по ПДВ з додатками та
уточнюючими розрахунками, реєстри
отриманих податкових накладних та дані
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
всі контрагенти відповідача, щодо
нереальності господарських
взаємовідносин позивача з якими
зазначено в Акті від 23.10.2013 року, на
момент вчинення таких операцій були
діючими.

Таким чином, враховуючи відсутність
підстав для сумнівів у реальності
спірних господарських операцій та
надання позивачем відповідних
податкових накладних, які містять всі
необхідні реквізити, передбачені
законом, слід дійти висновку, що
позивач, одержавши в установленому
порядку податкові накладні, відповідно
до пунктів 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України,
правомірно включив суму податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Пункт 198.6 ст. 198 ПК України встановлює
відповідальність платника податку
тільки у випадку включення до
податкового кредиту з податку на
додану вартість сум, не підтверджених
податковими накладними. При цьому ПК
України не передбачає обов'язку або
права одного платника податків
контролювати показники діяльності
іншого платника.

Зважаючи на фактичну поставку
контрагентами обумовлених договорами
товарів/послуг та оплату їх вартості,
позивачем по першій події включено
суми ПДВ до складу податкового кредиту
підприємства.

Наведені обставини підтверджуються в
повному обсязі Актами перевірок від
09.11.2011 року та 12.04.2013 року.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу на те, що чинне
законодавство України не ставить
виникнення у платника ПДВ права на
податковий кредит або бюджетне
відшкодування в залежність від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Саме ж по собі
припущення контролюючого органу щодо
можливої несплати контрагентами
підприємства необхідних сум ПДВ до
бюджету, не включення до складу
податкових зобов'язань операцій з
іншими суб'єктами господарювання не
може слугувати достатньою підставою
для зменшення суми податкового кредиту
платника податку.

У разі невиконання контрагентом
платника податків зобов'язань по
сплаті до бюджету негативні наслідки
(відповідальність) настають лише для
нього. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на включення відповідних
сум до податкового кредиту у разі, якщо
останній виконав всі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту. За таких обставин
платник податків не може нести
відповідальність за стверджувань
несплату податку виконавцем
послуг/постачальником товару.

Отже, вищевикладеним підтверджується,
що позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту суми ПДВ по
поставлених контрагентами товарах
(роботах3 послугах), правомірно
визначено суми податкових зобов'язань
з податку на додану вартість та
неправомірність висновків ДПІ в Акті
перевірки від 23.10.2013 року. наведеним в
повному обсязі спростовуються
висновки податкового органу про
начебто порушення платником податків
норм ПК України, які регламентують
порядок нарахування та сплати податку
на додану вартість

Наведене узгоджується із правовою
позицією, що викладена у постановах
Верховного Суду України від 19.11.2010 року
у справі № 21-30а10, від 22.10.2010 року у
справі № 31-3а10, від 19.11.2010 року у справі
№ 21-21а10 та від 31.01.2011 року у справах №№
21-42а10 та 21-47а10, які, в силу положень ч. 1
ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень (в
т.ч. державної податкової інспекції та
адміністративного суду).

Такої ж правової позиції дотримувався
Верховний Суд України і при вирішенні
інших аналогічних справ у 2010-2013 роках
та Європейський Суд з прав людини по
справі «Булвес АД проти Болгарії»
(рішення від 22.01.2009 року).

Таким чином оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

В ході розгляду справи апеляційним
судом представником апелянта 23.10.2014
року було подано до суду письмове
пояснення по справі, а 27.10.2014 року
надійшло доповнення до апеляційної
скарги. В цих документах відповідач
звертає увагу суду апеляційної
інстанції на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
які полягають в невірному застосуванні
положень п. 86.9 ст. 86 ПК України, тобто
фактично змінює підстави оскарження
судового рішення, викладені в
апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КАС України
особа, яка подала апеляційну скаргу,
має право доповнити чи змінити її
протягом строку на апеляційне
оскарження, обґрунтувавши
необхідність таких змін чи доповнень.

Зазначені вище пояснення та доповнення
до апеляційної скарги надішли поза
межами строку на апеляційне оскарження
без належних обґрунтувань
необхідності зміни апеляційної скарги,
що виключає покладення таких доводів,
викладених в них в основу схвалюваного
апеляційним судом рішення.

Проте відповідно до частини 1 статті 195
КАС України, яка регламентує межі
перегляду судом апеляційної інстанції,
останній може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

В даному випадку, оцінюючи висновки
суду першої інстанції щодо
неправомірності винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення через те, що не
закінчено розслідування кримінальної
справи, в рамках якої призначалася
податкова перевірка, колегія суддів
апеляційного суду зазначає, що з 04.01.2013
набули чинності зміни до ПК України,
внесені Законом від 20.11.2012 № 5503-УІ.
Відповідно до цих змін п. 86.9 ст. 89 ПК
України викладено в наступній
редакції: у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Як вбачається з постанови про
призначення позапланової
документальної перевірки від 01.06.2013
року, прийнятої в межах кримінального
провадження № 0000109 від 17.12.2012 року,
розпочатого за ознаками кримінальних
правопорушень, передбачених ст.ст. 205 ч.
2, 212 ч. 3 КК України, то таке ведеться
стосовно контрагентів позивача.

Тому, оскільки кримінальне провадження
ведеться стосовно контрагентів
позивача, а не стосовно посадових осіб
ПрАТ «Ірокс», то грошові зобов'язання
визначаються та, відповідно,
приймається податкове
повідомлення-рішення щодо платника
податків в загальновстановленому
порядку, передбаченому ст. 58
Податкового кодексу України.

У зв'язку з цим, колегія судців
приходить до висновку, що в діях
відповідача щодо винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відсутні
порушення вимог п. 86.9 ст. 86 ПК України.

Отже, суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, застосувавши
норму матеріального права, яка не
підлягала застосуванню, та не
перевіривши правомірність оскарженого
податкового повідомлення-рішення
відповідно до доводів відповідача та
не з'ясувавши обставини, що мають
значення для справи.

Тому оскаржувана постанова підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про задоволення позову з
підстав, викладених в мотивувальній
частині даної постанови апеляційного
суду.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року по справі № 813/8596/13-а скасувати.

Винести нову постанову, якою позов
Приватного акціонерного товариства
«Ірокс» до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області від 31.10.2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного акціонерного
товариства «Ірокс» 2265 грн. (дві тисячі
двісті шістдесят п'ять грн..) 83 коп.
судового збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили, шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 14.11.2014