Справа № 825/908/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/908/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
"08" квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрікор
Холдинг" до Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрікор
Холдинг" звернулось до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Прилуцької ОДПІ від 08 листопада 2013 року
№ , про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за липень 2013 року у
розмірі - 58341,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від "08" квітня
2014 року адміністративний позов -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
судом першої інстанції було не
правильно застосовано норми
матеріального права, не надано повної
оцінки діючому законодавству та
обставинам, що мають істотне значення
для вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Прилуцькою ОДПІ було проведено
позапланову перевірку ТОВ "Агрікор
Холдинг" з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
взаємовідносинах з контрагентом ПП
"СФГ "Нікопольське" за липень 2013 року.

Направлення на перевірку та наказ
Прилуцької ОДПІ вручені 21.10.2013 року під
розписку директору ТОВ "Агрікор
Холдинг" Москальчук Сергію
Олексійовичу.

Перевірку проведено з відома та в
присутності директора ТОВ "Агрікор
Холдинг" Москальчука Сергія
Олексійовича.

Перевірка проводилась з 22.10.2013 року по
25.10.2013 року, про що складено акт від
28.10.2013 року № 289/22-36279482.

В ході проведення перевірки Прилуцькою
ОДПІ встановлено порушення п. 44.1 ст. 44,
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п.
201.4 ст. 200, п. 201.10 статті 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
встановлено завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду з ПДВ в
сумі 58 341 грн., в тому числі за липень 2013
року в сумі 58 341,00 грн.

На підставі акта перевірки від 28.10.2013
року № 289/22-36279482 Прилуцькою ОДПІ було
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 08 листопада
2013 року № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 58 341,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентом
носить реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
відповідності до виду діяльності, між
ТОВ "Агрікор Холдинг" (покупець) та ПП
"СФГ "Нікопольське" (продавець) у
перевіряємий період був укладений
договір від 20.06.2013 року № 20/06-05 на
поставку соняшникового шроту.

Поряд з цим, 18.06.2013 між ТОВ "Агрікор
Холдинг" (покупець) та ПП "СФГ
"Нікопольське" (продавець) було
укладено Додаток № 1 до договору від
20.06.2013 року № 20/06-05, згідно якого сторони
домовились про поставку 65 т. шроту
соняшникового за 193700 грн. (у т.ч. ПДВ -
32283,33 грн.) (а.с. 61).

08.07.2013 між ТОВ "Агрікор Холдинг"
(покупець) та ПП "СФГ "Нікопольське"
(продавець) було укладено Додаток № 2 до
договору від 20.06.2013 року № 20/06-05, згідно
якого сторони домовились про поставку
60 т. шроту соняшникового за 186000 грн. (у
т.ч. ПДВ - 31000,00 грн.) (а.с. 62).

26.07.2013 між ТОВ "Агрікор Холдинг"
(покупець) та ПП "СФГ "Нікопольське"
(продавець) було укладено Додаток № 3 до
договору від 20.06.2013 року № 20/06-05, згідно
якого сторони домовились про поставку
50 т. шроту соняшникового за 157500 грн. (у
т.ч. ПДВ - 26250,00 грн.) (а.с. 63).

02.08.2013 між ТОВ "Агрікор Холдинг"
(покупець) та ПП "СФГ "Нікопольське"
(продавець) було укладено Додаток № 4 до
договору від 20.06.2013 року № 20/06-05, згідно
якого сторони домовились про поставку
35 т. шроту соняшникового за 110250 грн. (у
т.ч. ПДВ - 18375,00 грн.) (а.с. 64).

На підтвердження якості шроту
соняшникового ПП "СФГ "Нікопольське"
надало ТОВ "Агрікор Холдинг"
сертифікати (паспорти якості)
виробника товару (а.с. 107,108).

На момент укладання договору позивач
та його контрагент у відповідності до
вимог чинного законодавства були
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та як платники ПДВ,
установчі документи яких не були
визнані в судовому порядку недійсними
та був відсутній вирок суду щодо
можливих зловживань з боку їх
посадових осіб, що не ставилось під
сумнів контролюючим органом.

На виконання зазначених договорів ПП
"СФГ "Нікопольське" були виписані на
адресу ТОВ "Агрікор Холдинг" податкові
накладні від 09.07.2013 року № 89, від 11.07.2013
року № 106, від 27.07.2013 року № 231 та від
27.07.2013 року № 232 (а.с. 70-73), що були надані
відповідачу на перевірку та
відображені в акті перевірки від 28.10.2013
№ 289/22-36279482.

Так, при дослідженні фізичних,
технічних та технологічних
можливостей контрагента позивача та
самого ТОВ "Агрікор Холдинг" для
здійснення даної господарської
операції, врахувавши всі докази у
справі в їх сукупності, суд прийшов до
висновку про реальність здійснення
даної операції, оскільки доказом
транспортування товару від ПП "СФГ
"Нікопольське" до позивача є
товарно-транспортні накладні від
08.07.2013, від 11.07.2013, від 26.07.2013, від 27.07.2013
(а.с. 74-77). При цьому, судом встановлено,
що поставка товарів відбувалась за
рахунок контрагента позивача
відповідно до умов укладеного договору
з ПП "СФГ "Нікопольське", а тому суд
приходить до висновку, що
товарно-транспортні накладні в даному
випадку не носять обов'язковий
характер для підтвердження дійсності
даної господарської операції в частині
формування позивачем податкового
кредиту, оскільки фінансові витрати на
транспортування товару понесло ПП "СФГ
"Нікопольське". При цьому, як
встановлено у судовому засіданні та що
не заперечувалось відповідачем,
послуги з транспортування
соняшникового шроту, що надавались
перевізниками визначеними в
товарно-транспортних накладних, ТОВ
"Агрікор Холдинг" не замовляв та не
оплачував, а отже і акти виконаних
робіт по перевезенню товарів, які б
містили розрахунок вартості послуг,
найменування товару, що перевозився, а
також документи, що підтверджують факт
присутності вантажовідправника (ПП
"СФГ "Нікопольське") або його
представника при передачі перевізнику
вантажу для перевезення, у ТОВ "Агрікор
Холдинг" відсутні правомірно.

При цьому, позивачем було наголошено,
що придбаний у ПП "СФГ "Нікопольське"
шрот соняшниковий протягом липня 2013
року був використаний в господарській
діяльності товариства для
виготовлення комбікормів, що
підтверджується актами на
виготовлення комбікормів (а.с. 81-83, 85-86).
Виготовлений комбікорм
використовувався підприємством для
відгодівлі власного стада с/г тварин,
що підтверджується відомостями витрат
кормів по відділкам ТОВ "Агрікор
Холдинг" (а.с. 80, 84, 87 -106). Також, суд
зазначає, що наявність великої рогатої
худоби та факт використання шроту
соняшникового у господарській
діяльності підприємства підтверджено
звітами Державного статистичного
спостереження про стан тваринництва на
ТОВ "Агрікор Холдинг" за 2012 рік, 2013 рік
(а.с. 109-120). Встановлене відповідає
вимогам ст. 1 Закону України від 16.07.99 N
996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
оскільки господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Тобто, первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що на момент
надання податкових накладних
контрагенти позивача не були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, а тому не мали права
виписувати податкові накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, дослідженими
апеляційної інстанцій, копії яких
наявні в матеріалах справи та які
відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства, тому, бюджетне
відшкодування можливе за наявності
належних документів, що підтверджують
правомірність формування сум
податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від "08" квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді
І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.