Справа № 704/573/12
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року

Справа № 105620/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 3.05.2012 року в
справі за позовом управління праці та
соціального захисту населення
Воловецької районної державної
адміністрації Закарпатської області
до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И
В :

У квітні 2012 року управління праці та
соціального захисту населення
Воловецької районної державної
адміністрації Закарпатської області
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення коштів.

Позивач просив стягнути з відповідача
3958, 56 грн., які отримала ОСОБА_2 у вигляді
тимчасової державної допомоги на
неповнолітнього сина ОСОБА_3

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 3.05.2012
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
управління праці та соціального
захисту населення Воловецької
районної державної адміністрації
Закарпатської області 3958, 56 грн.
безпідставно отриманої державної
соціальної допомоги.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, та є такою, що
суперечить обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
вказує, що суд дійшов помилкового
висновку про те, що ОСОБА_1 в змозі
утримувати дитину на час розгляду
справи. Сплата батьком аліментів за
минулі періоди не свідчить про
платоспроможність батька. Тому
обставини справи щодо можливості
батька утримувати свою дитину є
недоведеними.

За таких обставин суд першої інстанції
не мав правових підстав керуватися п.12
постанови КМ України від 22.02.2006 року №
189 та стягувати кошти, які отримала
матір дитини відповідача в якості
тимчасової державної допомоги. Крім
того, позивачем пропущено строки
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Апелянт просить скасувати постанову
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 3.05.2012 року та
прийняти нове рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, проте в
судове засідання не прибули, що є
підставою для її розгляду в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що 11.05.2007 року
колишня дружина відповідача ОСОБА_2
звернулася до управління праці та
соціального захисту населення
Воловецької районної державної
адміністрації Закарпатської області
із заявою про призначення тимчасової
державної допомоги на дитину.

На підставі наданих позивачу довідок
про неотримання аліментів, ОСОБА_2
отримала 3958,56 грн. допомоги на
неповнолітнього сина ОСОБА_3 за період
з 1.04.2009 року по 31.05.2010 року відповідно до
Порядку призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме , затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2006 р. N 189.

15.03.2012 року до управління праці та
соціального захисту населення
Воловецької районної державної
адміністрації надійшов лист з ВДВС
Воловецького РУЮ про те, що відповідач
погасив заборгованість по аліментах на
користь ОСОБА_2 з жовтня 2008 року по
квітень 2010 року, тобто погашено суму за
період ,коли заявниця отримувала від
УПСЗН тимчасову державну допомогу на
сина ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до п. 2 Порядку призначення
та виплати тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання їх невідоме, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.02.2006 року № 189 , тимчасова
допомога призначається у разі коли
рішення суду про стягнення аліментів з
одного з батьків не виконується у
зв'язку з ухиленням від сплати
аліментів, в такому разі, якщо виникла
можливість стягнення аліментів з
одного з батьків, виявлено, що один з
батьків може утримувати дитину або
місце проживання (перебування) одного з
батьків встановлено, у зв'язку з чим
можливе стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги.

Колегія суддів погоджується із
наведеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Статтею 181 Сімейного кодексу України
передбачено, що якщо місце проживання
чи перебування батьків невідоме, або
вони ухиляються від сплати аліментів,
або не мають можливості утримувати
дитину, дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначається
Кабінетом Міністрів України.

Механізм надання тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання (перебування) їх невідоме
визначається Порядком призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22.02.2006
року № 189 (далі Порядок ).

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасова
допомога призначається у разі, коли:

рішення суду про стягнення аліментів з
одного з батьків не виконується у
зв'язку з ухиленням від сплати
аліментів або відсутністю у боржника
коштів та іншого майна, на які за
законом може бути звернено стягнення;

один з батьків перебуває під арештом,
слідством, на примусовому лікуванні, у
місцях позбавлення волі, якого визнано
в установленому порядку недієздатним,
а також перебуває на строковій
військовій службі;

місце проживання (перебування) одного з
батьків не встановлено.

Правомірність призначення зазначеного
виду державної допомоги в справі не
оскаржується.

Відповідно до листа ВДВС
Воловецького РУЮ №09-35/638 від 15.03.2012 року
ОСОБА_1 погасив заборгованість по
аліментах на користь ОСОБА_2 з жовтня 2008
року по квітень 2010 року. За таких
обставин, у відповідача виникла
можливість утримувати свого
неповнолітнього сина ОСОБА_3

Враховуючи вищевказане, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про стягнення з ОСОБА_1 3958, 56 грн., які
були виплачені ОСОБА_2 в якості
тимчасової державної допомоги на
дитину в період, коли відповідач не
сплачував аліменти.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
ухвалена на підставі наявних в справі
доказів, правильно застосованих судом
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для її скасування
колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставності стягнення висновків
суду першої інстанції не спростовують,
тому відсутні підстави для її
задоволення. Посилання апелянта на
пропущення позивачем строку звернення
до суду з адміністративним позовом
також є безпідставними, оскільки
повідомлення державної виконавчої
служби про сплату позивачем
заборгованості по аліментах надійшло
до позивача в березні 2012 року, в цьому ж
місяці ним було пред'явлено позов.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 3.05.2012 року в
справі № 704/573/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський