Справа № 2а-2393/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
Справа №
9104/61570/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Сихівського районного
суду м. Львова від 30 грудня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова про стягнення
недоотриманої разової грошової
допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 16.12.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Галицькому районі м. Львова в
якому просив визнати дії відповідача
протиправними та зобов'язати
останнього перерахувати підвищення до
пенсії, як інваліду війни ІІІ групи
інвалідності з 15.07.2011 року із
розрахунку 200% мінімальної пенсії за
віком і виплатити недораховані кошти
за різницею раніше виплачених сум.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 30 грудня 2011 року
(прийнятою в порядку скороченого
провадження) в задоволені позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно зі ст.. 17 Закону України «Про
державні стандарти та державні
соціальні гарантії» до числа основних
державних соціальних гарантій
включається мінімальний розмір, крім
іншого, пенсії за віком. Відповідно до
статті 20 цього Закону державні
соціальні гарантії є основою для
розрахунку видатків на соціальні цілі
та формування на їх основі бюджетів
усіх рівнів. Розрахунки і
обґрунтування до показників видатків
на соціальні цілі у проектах бюджетів
здійснюються на підставі державних
соціальних стандартів, визначених
відповідно до цього Закону.

Також апелянт зазначає, що основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
визнані інвалідами війни, визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Відповідно до
статей 12-16 цього Закону особам, які
визнані інвалідами війни пенсія або
щомісячне довічне утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються у розмірі: інвалідам І
групи -у розмірі 400 % мінімальної пенсії
за віком, інвалідам II групи -у розмірі 350
% мінімальної пенсії за віком та
інвалідам ІІІ групи -у розмірі 200%
мінімальної пенсії за віком.

Розмір пенсійних виплат, передбачених
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», не
відповідає визначеному Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
розміру, кратному мінімальній
заробітній платі (мінімальній пенсії),
яка збільшувалась в різні роки
Законами України про Держаний бюджет
України на відповідні роки.

З врахуванням вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення, яким
позов задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є ветераном війни та інвалідом
ІІІ групи, що підтверджується
відповідним пенсійним посвідченням
серії НОМЕР_1 виданим 24.02.2011р. і довідкою
обласної МСЕК №3 серії 10 ААА № 484439 від
23.02.2011 року, перебуває на обліку в
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова як
одержувач пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» та одержує підвищення до пенсії
як інвалід війни III групи відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно враховано, що
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-ХП (в редакції від 22 грудня 1995
року, яка набрала чинності 02 січня 1996
року), встановлено розміри підвищення
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, що виплачується
замість пенсії, інвалідам війни пенсії
підвищуються: інвалідам І групи - у
розмірі 400 процентів мінімальної
пенсії за віком, II групи - 350 процентів
мінімальної пенсії за віком, III групи -
200 процентів мінімальної пенсії за
віком. Згідно із Законом України від 05
жовтня 2005 року N 2939-ІV «Про внесення змін
до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» зазначені норми
викладено в новій редакції. Відповідно
до цього Закону пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються в таких
розмірах: інвалідам І групи - у розмірі
50% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, II групи - 40%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що Конституційним Судом
України не вирішувалось питання щодо
невідповідності (неконституційності)
вищезазначених змін до ч.4 ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни їх
соціального захисту», а тому остання
редакція Закону є чиною та підлягає до
застосування управлінням.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги позивача,
щодо зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячного підвищення
пенсії як інваліду війни III групи,
виходячи з розміру 200% мінімальної
пенсії за віком з 15.07.2011 року не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачу, як інваліду війни III групи,
виплачувалось підвищення до пенсії з
розрахунку 30% прожиткового мінімуму,
встановленому на відповідний рік,
тобто в повному обсязі та з урахуванням
вимог законодавства, а тому дії
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова є
правомірними та вчинені в межах
чинного законодавства, без порушень
будь-яких прав. свобод та інтересів
позивача.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 30 грудня 2011
року по справі № 2а-2393/11 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Л.Я. Гудим