Справа № 754/15848/14-а
Суддя: Мальченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/737/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.10.2014 Суддя Деснянського
районного суду міста Києва Мальченко
О.В. , розглянувши у скороченому
провадженні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м.Києві державної
адміністрації , Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
протиправними та зобов"язання вчинити
певні дії, -

в с т а н
о в и в :

30.09.2014 р. позивач ОСОБА_1
звернулась до суду в особі

представника ОСОБА_4 з
вищезазначеним позовом до
відповідача та в обґрунтування

позову вказує, що вона є особою ,
віднесеною до 1 категорії осіб , які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи , інвалід
3 групи . На підставі ст.48 Закону
України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про
статус і соціальний захист
громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 4 ( чотирьох) мінімальних
заробітних плат. Нарахування та
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення відповідачами в
період з 01 серпня 2000 р. проведена у
розмірах , що не відповідають вимогам
ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року
№ 796-ХІІ "Про статус і соціальний
захист громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" , а тому позивач просить
:

1. Визнати незаконними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації щодо застосування ним
під час нарахування/перерахунку
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення положень Бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри вказаних
компенсаційних виплат для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того, ще й значно менші,
ніж передбачено статтею 48 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;

2. Визнати протиправною
бездіяльність відповідачів щодо
нарахування, перерахунку та виплати
ними позивачу неотриманих та
недоотриманих сум щорічної допомоги
на оздоровлення, передбачених статтею
48 Закону № 796 за період з 01 серпня 2000 р.
і до моменту розгляду справи ;

3. Зобов'язати відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації зробити нарахування,
перерахунок позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення, на підставі,
у порядку та розмірах, встановлених
Законом № 796 у редакції діючих Законів
№ 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25
березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001
року та пов'язаними із ним Законами, а
саме у розмірі 4 ( чотирьох )
мінімальних заробітних плат, за період
з 01 серпня 2000 року і до моменту розгляду
даної справи, з урахуванням виплачених
сум щорічної допомоги на оздоровлення;

4. Зобов'язати відповідача
Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат зробити виплату позивачу
суми щорічної допомоги на
оздоровлення , на підставі , у порядку
та розмірах , встановлених Законом № 796
у редакції діючих Законів № 230/96 від 06
червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999
року, № 2638 від 11 липня 2001 року та
пов'язаними із ним Законами , а саме у
розмірі 4 ( чотирьох ) мінімальних
заробітних плат, за період з 01 серпня 2000
року і до моменту розгляду даної
справи, з урахуванням виплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення;

5. Стягнути з відповідачів у
порядку негайного виконання,
передбаченого статтею 256 КАС України,
на користь позивача суму боргу за
компенсаційними виплатами, що виник за
весь період порушення та невиконання
відповідачами вимог Конституції та
Законів України щодо визначення,
нарахування та перерахунку соціальних
гарантій Позивача, передбачених
статтею 48 Закону № 796.

Представник відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації надав до суду письмові
заперечення, в яких зазначав , що
нарахування позивачу сум
щорічної допомоги на оздоровлення
проводилось з дотриманням вимог
ст.48 Закону України від 28.02.1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний
захист громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та порядку застосування
зазначеного Закону , який
визначається Кабінетом Міністрів
України . Одночасно вказав про те , що
позивачем пропущені строки звернення
до адміністративного суду визначені
ст.ст. 99,100 КАС України .

.

Представник відповідача
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат надав до суду письмові
заперечення, в яких зазначав , що
заявлені вимоги не визнає і
заперечує проти них у повному обсязі
, оскільки вважає їх такими , що не
грунтуються на нормах матеріального
права та не відповідають вимогам
чинного законодавства . Одночасно
вказав про те , що позивачем пропущені
строки звернення до
адміністративного суду визначені
ст.ст. 99,100 КАС України .

Ухвалою суду від 28.10.2014 р.
позовні вимоги за період з 01.08.2000
р. по 30.03.2014 р. - залишені без розгляду .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2
КАС України скорочене провадження
застосовується у адміністративних
справах про оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали
справи, оцінивши зібрані по справі
докази, суд приходить до наступного .

Як вбачається з матеріалів
справи позивач є інвалідом 3 групи,
віднесена до 1 категорії осіб , що
постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС у 1986 р., що підтверджується
копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

Виходячи із змісту ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
щорічна допомога на оздоровлення
особам , які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії , інвалідам І групи
виплачується у розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат .

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87
Бюджетного кодексу України до
видатків, що здійснюються з Державного
бюджету України (з урахуванням
особливостей, визначених пунктом 5
частини другої статті 67-1 цього
Кодексу), належать видатки на
державні програми з ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи,
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки,
запобігання виникненню та ліквідації
надзвичайних ситуацій та наслідків
стихійного лиха.

Частиною 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у
2013 р. норми і положення статей деяких
Законів України, зокрема ст.48 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

31.07.2014 року до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
були внесені зміни Законом України №
1622-VII , зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п. 67, відповідно до яких
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені зміни набрали законної
сили з 03.08.2014 року.

Нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу у 2014 р.
згідно довідки Центру № 09/2278-11 від
17.10. 2014 р. проведено Управлінням
праці та соціального захисту
населення Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації у
жовтні 2014 р. в сумі 90 грн. , у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «
Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виданої на підставі ст. 117
Конституції України та ст. ст. 62,67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до абз. 8 п. 4
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема питання соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про
статусі і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, коштів, які
враховуються при визначенні
міжбюджетних трансфертів, та інших
джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Виходячи з вищевикладених
обставини , суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України судові витрати суд відносить
на рахунок держави, оскільки згідно ст.
5 Закону України „Про судовий збір"
позивач звільнений від сплати судового
збору

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 158-163, 167 КАС
України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити .

Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 -ти днів з дня
отримання її копії .

Суддя :