Справа № 2а-12094/11/1370
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року

Справа № 7706/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
10.07.2014 року у справі № 2-а-12094/11/1370 за
позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки
України та Семенченка А. - начальника
Головної інспекції Служби безпеки
України, про визнання протиправними
рішення, дії та бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом в
адміністративний суд до Служби безпеки
України та Семенченка А. - начальника
Головної інспекції Служби безпеки
України, про визнання протиправними
рішення, дії та бездіяльності
відповідача посадовими особами якого
незаконно відмовлено у доступі до
інформації, яка запитувалась,
безпідставно завищено гриф обмеження
доступу до інформації, надана
несвоєчасна відповідь №3/4/К-170/115 від
10.06.2011 року на скаргу від 27.04.2011 року за
№460-П/11, поверхнево та недбало
проведений розгляд і перевірка скарги
від 27.04.2011 року №460-П/11 та надана
необ'єктивна і необґрунтована
відповідь від 10.06.2011 року за №3/4/К-170/115,
не вжито заходи реагування щодо фактів
порушень окремими посадовцями права на
інформацію, яка запитувалась у листі
від 07.04.2011 року за №442-К/11, вчинені
перешкоди у здійсненні правозахисної
діяльності та порушені права на
звернення до суб'єкта владних
повноважень та на отримання
обґрунтованої відповіді із об'єктивною
та достовірною інформацією.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд зазначив, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений чинним
законодавством України, при розгляді
інформаційних запитів та скарг ОСОБА_3,
дотримувався вимог Законів України
"Про доступ до публічної інформації" та
«Про звернення громадян" у поєднанні із
системним застосовуванням положень
Закону. Беручи до уваги зазначені вище
норми закону, враховуючи фактичні
обставини справи та докази, якими вони
підтверджуються, суд дійшов висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити
повністю

Що стосується обставин поверхневого та
недбалого проведення розгляду та
перевірки скарги від 27.04.2011 року та
надання необ'єктивної і
необґрунтованої відповіді, то
внаслідок співставлення змісту
згаданих скарг та відповіді від 10.06.2011
року №3/4/12-170/115, під час дослідження
доказів, вимоги позивача в цій частині
не знайшли свого підтвердження.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив позивач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, вважає, що висновки
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року по адміністративній справі №
2а-12094/11/1370 щодо відмови в задоволенні
позовних вимог не відповідають
обставинам справи, неправильно
застосованні норми матеріального та
процесуального права, а тому є
незаконними та підлягають скасуванню.
На підставі вищенаведеного просить
скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2014 року по адміністративній
справі № 2а-12094/11/1370 ОСОБА_1 до Служби
безпеки України та Семенченка А. -
начальника Головної інспекції Служби
безпеки України, про визнання
протиправними рішення, дії та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії, та прийняти нову постанову
суду.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін з таких підстав.

07.04.2011 року позивачем у справі було
надіслано інформаційний запит за
№442-К/11, у якому він просив повідомити
перелік документів, що знаходяться в
матеріалах розгляду Службою безпеки
України звернень ОСОБА_3, поданих ним з
приводу заведення, провадження та
результатів справи
контррозвідувальної перевірки
«Шакал», з якими, відповідно до ст.37
Закону України «Про інформацію»,
ОСОБА_1 не буде ознайомлений
посадовцями Служби безпеки України.

Як встановлено судом першої інстанції
згідно відповідді від 20.04.2011 року за
№9/3033 позивача повідомлено, що на
підставі ст.37 Закону України "Про
інформацію" визначалось, що він не
підлягає ознайомленню з
документальними матеріалами розгляду
Службою безпеки України звернень
громадянина ОСОБА_3, які містять у собі,
наряду з іншим, інформацію, визнану у
встановленому порядку державною
таємницею, конфіденційною інформацією,
документи, що становлять внутрівідомчу
службову кореспонденцію, якщо вони
пов'язані з процесом прийняття рішень і
передують їх прийняттю.

Не погодившись із наданою відповіддю
позивачем було подано скаргу від 27.04.2011
року за №460-П/11 від 27.04.2011 року, у якій
ним оскаржується факт надання неповної
та необґрунтованої інформації.

З матеріалів справи вбачається, що
10.06.2011 року Службою безпеки України
позивачу було надано відповідь за
№3/4/12-170/115 на скаргу.

Оцінюючи встановлені обставини та
доводи сторін, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог з наступних міркувань.

Згідноко ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до положень Закону
України «Про інформацію» від 02 жовтня
1992 року №2657-XII, в редакції чинній на час
звернення з інформаційним запитом,
державною гарантовано право на
інформацію, зокрема, шляхом створенням
механізму реалізації права на
інформацію та забезпечення доступу
кожного до інформації.

З наведених обставин вбачається що
позивачу було надано інформацію, яка
запитувалась в інформаційному запиті
від 07.04.2011 року, що підтверджується
додатком до відповіді на скаргу від
10.06.2011 року №3/4/12-170/115, а тому правові
підстави для задоволення позову в
частині незаконного відмовлення у
доступі до інформації відсутні.

При цьому, слід зазначити, що позивачем
не оскаржуються дії щодо несвоєчасно
надання інформації по згаданому
запиту.

Що стосується обставин безпідставного
завищення грифу обмеження доступу до
інформації, то на думку колегії суддів
така вимога не підлягає до задоволення
з врахуванням наступного.

Як встановлено постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
05.03.2013 року у справі за №2а-10803/11/1370, яка
набрала законної сили після її
розгляду в суді апеляційної інстанції
(ухвала Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
за №876/6149/13) досліджувались обставини
завищення грифу обмеження доступу до
інформації, яка запитувалась
позивачем, і порушень судами з цього
приводу на встановлено.

З врахуванням положень ч.1 ст.72 КАС
України та того, що відповідачем у
згаданій справі була Служба безпеки
України, зазначені обставини не
підлягають доказуванню, у зв'язку з чим
підстав для задоволення позову в цій
частині немає.

При розгляді судом першої інстанції
обставин щодо надання несвоєчасної
відповіді від 10.06.2011 року №3/4/12-170/115
встановлено, що при поданні скарги від
27.04.2011 року за №460-П/11 позивач керувався
Законом України «Про звернення
громадян», а відтак строки її розгляду
згідно ч.1 ст.20 згаданого Закону
передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо,продовжується у зазначеній
нормі, керівник відповідного органу,
підприємства, установи, організації
або його заступник встановлюють
необхідний термін для його розгляду,
про що повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому, також зазначено у
ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення
громадян», загальний термін вирішення
питань, порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається зі згаданої відповіді
скарга надійшла до Служби безпеки
України 11.05.2011 року, а відповідь надана
10.06.2011 року, що не може вказувати на
порушення суб'єктом владних
управлінських функцій місячного
строку розгляду звернення.

Що стосується обставин поверхневого та
недбалого проведення розгляду та
перевірки скарги від 27.04.2011 року та
надання необ'єктивної і
необґрунтованої відповіді, то
внаслідок співставлення змісту
згаданих скарг та відповіді від 10.06.2011
року №3/4/12-170/115, під час дослідження
доказів, вимоги позивача в цій частині
не знайшли свого підтвердження.

З приводу невжиття заходів реагування
щодо фактів порушень окремими
посадовцями відповідача права на
інформацію, яка запитувалась у листі
від 07.04.2011 року за № 442-К/11, встановлено і
як вбачається зі змісту скарги від
27.04.2011 року за №460-П/11 позивачем не
піднімалось питання щодо вжиття
заходів реагування до посадових осіб
Служби безпеки України під час
розгляду інформаційного запиту від
07.04.2011 року за № 442-К/11, а тому такі
питання не розглядались у відповіді
від 10.06.2011 року №3/4/12-170/115, що не може
вказувати на порушення.

За відсутності ж такого прохання у
скарзі, повноваження по розгляду його
належить до компетенції Служби безпеки
України, в які суд не може втручатись,
оскільки право позивача в цьому
випадку не є порушеним (ч.1 ст.2 КАС
України), а тому суд першої інстанції
правильно відмовив в цій частині у
задоволенні позову.

На думку колегії суддів з врахуванням
викладеного не підлягає задоволенню і
вимога позивача про визнання
протиправними рішення, дії та
бездіяльності відповідача посадовими
особами якого вчинені перешкоди у
здійсненні правозахисної діяльності
та порушені права на звернення до
суб'єкта владних повноважень та на
отримання обґрунтованої відповіді із
об'єктивною та достовірною інформацією

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 року
у справі № 2-а-12094/11/1370 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор