Справа № 815/4413/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року 10год. 35 хв. м.
Одеса Справа № 815/4413/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі :головуючого судді
Іванова Е.А. секретар
Сакара М.М.за участю представника
відповідача Василенко Р.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Одесі
адміністративну справу за позовом
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання недійсними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, в якому позивач просить
визнати недійсними та скасувати
повністю податкові
повідомлення-рішення № від 06.05.2014
року, № від 06.05.2014 року та №
від 06.05.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області, була
проведена документальна планова
перевірка позивача, за результатами
якої складений акт від 18.04.2014 року
№494/15-17-17-НОМЕР_1. На підставі вказаного
акту були винесені податкові
повідомлення-рішення від 06.05.2014 року
№, №, №. Проте позивач
вважає, що порушення встановленні в
акті перевірки не відповідають
дійсності. Та зазначає, що в акті
перевірки відповідачем зроблений
помилковий висновок про порушення
позивачем п.п. 49.18.1, п. 49.18, ст. 49, п. 181.1, ст.
181 та п. 183.2, ст. 183, п. 203.1, ст. 203 ПК України
оскільки позивач не перевищувала
протягом останніх 12 календарних
місяців суму в 300000 грн., а тому позивач
не повинен реєструватися як платник
податку в органі ДПС. Щодо інших
порушень зазначених в акті перевірки,
то відповідач взагалі ніякими доказами
їх не обґрунтовує, а робить висновки
лише на припущеннях. Також позивач
зазначила, що нею була обрана спрощена
система оподаткування, та вона є
платником єдиного податку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання, проте
надав до суду заяву в якій просив
справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, та пояснив,
що ДПІ у Комінтернівському районі була
проведена документальна планова
перевірка ОСОБА_2, щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складений акт від
18.04.2014 року №494/15-17-17-НОМЕР_1, яким
встановленні порушення позивачем норм
податкового та іншого законодавства, а
саме п.п. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162, п. 163.1, ст. 163, п.
167.1, ст. 167, п.п. 168.1.1, п. 168.1, ст. 168, п. 171.2, ст.
171, п. 176.2, ст. 176 ПК України, що виразилось
у використанні найманої праці без
належного оформлення в період з 01.01.2011
року по 31.12.2013 року, донараховано ПДФО у
сумі 8685,68 грн.; абз. 2, п. 1, ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VІ, а саме ФОП ОСОБА_2 в період з
01.01.2011 року по 31.12.2013 року
використовувала працю найманих
працівників, неоформлених належним
чином, виплачувала дохід у вигляді
заробітної праці без нарахування та
утримання єдиного соціального внеску;
п. 181.1. ст. 181, п. 183.2, ст. 183 ПК України, а
саме ФОП ОСОБА_2 не зареєструвалася
платником податку на додану вартість у
строки визначенні законодавством та в
порушення п.п. 49.18.1, 49.18, ст. 49, п. 203.1, ст. 203
ПК України; п. 177.10, ст. 177 ПК України
неналежно вів облік доходів, одержаних
протягом перевіряємого періоду та
витрат, безпосередньо пов'язаних з їх
одержанням.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що за відповідачем
зареєстровані п'ять касових апаратів,
які стоять в орендованих позивачем
магазинах, проте доказів того, що по ним
одночасно проводились операції немає,
та це питання не перевірялось під час
перевірки.

Вислухавши пояснення
представника відповідача, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши наявні
у справі докази, суд приходить
наступних висновків.

Судом встановлено, що ДПІ у
Комінтернівському районі була
проведена проведена документальна
планова перевірка ОСОБА_2, щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2013 року, за результатами якої
складений акт від 18.04.2014 року
№494/15-17-17-НОМЕР_1, яким встановленні
порушення позивачем норм податкового
та іншого законодавства, а саме п.п.
162.1.3, п. 162.1, ст. 162, п. 163.1, ст. 163, п. 167.1, ст.
167, п.п. 168.1.1, п. 168.1, ст. 168, п. 171.2, ст. 171, п.
176.2, ст. 176 ПК України, що виразилось у
використанні найманої праці без
належного оформлення в період з 01.01.2011
року по 31.12.2013 року, донараховано ПДФО у
сумі 8685,68 грн.; абз. 2, п. 1, ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VІ, а саме ФОП ОСОБА_2 в період з
01.01.2011 року по 31.12.2013 року
використовувала працю найманих
працівників, неоформлених належним
чином, виплачувала дохід у вигляді
заробітної праці без нарахування та
утримання єдиного соціального внеску;
п. 181.1. ст. 181, п. 183.2, ст. 183 ПК України, а
саме ФОП ОСОБА_2 не зареєструвалася
платником податку на додану вартість у
строки визначенні законодавством та в
порушення п.п. 49.18.1, 49.18, ст. 49, п. 203.1, ст. 203
ПК України; п. 177.10, ст. 177 ПК України
неналежно вів облік доходів, одержаних
протягом перевіряє мого періоду та
витрат, безпосередньо пов'язаних з їх
одержанням (а.с. 11-34).

На підставі вказаного акту були
прийняті податкові повідомлення -
рішення від 06.05.2014 року №, №
та № (а.с. 8-10).

Так податковим
повідомленням-рішенням №
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем єдиний внесок
на загальну суму 34704,37 грн., в тому числі
33051,78 грн. за основним платежем та 1652,59
грн. за штрафними санкціями.

Податковим повідомленням -
рішенням № позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
167570,91 грн., в тому числі 107633,94 грн. за
основним платежем та 59936,97 грн. за
штрафними санкціями.

Та податковим
повідомленням-рішенням №
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку з доходів
найманих працівників у загальній сумі
8685,68 грн., в тому числі 5790,45 грн. за
основним платежем та 2895,23 грн. за
штрафними санкціями.

Щодо позовної вимоги позивача
визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 180.1, ст. , ст. 180 ПК України,
для цілей оподаткування платником
податку є: 1) будь-яка особа, що
провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному ст. 183 цього; 2) будь-яка
особа, що зареєстрована або підлягає
реєстрації як платник податку; 3)
будь-яка особа, що ввозить товари на
митну територію України в обсягах, які
підлягають оподаткуванню, та на яку
покладається відповідальність за
сплату податків у разі переміщення
товарів через митний кордон України
відповідно до Митного кодексу України,
а також: особа, на яку покладається
дотримання вимог митних режимів, які
передбачають повне або часткове умовне
звільнення від оподаткування, у разі
порушення таких митних режимів,
встановлених митним законодавством;
особа, яка використовує, у тому числі
при ввезенні товарів на митну
територію України, податкову пільгу не
за цільовим призначенням та/або
всупереч умовам чи цілям її надання
згідно із цим Кодексом, а також будь-які
інші особи, що використовують
податкову пільгу, яку для них не
призначено.

Відповідно о п. 181.1, ст. 181 ПК
України у разі якщо загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Проте суд вважає, що перевіряючим
був зроблений помилковий висновок щодо
того, що позивач повинна була
зареєструватись як платник податку на
додану вартість.

Так судом встановлено, що сума
одержаного валового доходу (обсяг
виручки) ФОП ОСОБА_2 за останні 12
календарних місяців становить 181989,58
грн., тобто меншій ніж 300000 грн., так само
як і у 2011 році сума доходу становила
183774,09 грн., а у 2012 році 172406 грн. (а.с. 20).

В зв'язку з чим суд вважає
помилковим висновок відповідача в акті
перевірки щодо порушення позивачем п.
181.1. ст. 181, п. 183.2, ст. 183 ПК України, а тому
позов в цій частині підлягає
задоволенню, а податкове
повідомлення-рішення № підлягає
скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача
визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення рішення
№, то суд зазначає наступне.

Згідно абзацу 2, ч. 1, ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є: фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до абзацу 1, ч.1, ст. 7
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок нараховується: для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Згідно ч.1, ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
обчислюється виключно у національній
валюті, у тому числі з виплат (доходу),
що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску із сум,
виражених в іноземній валюті (крім
випадків сплати єдиного внеску в
іноземній валюті, передбачених
абзацами другим - четвертим частини
п'ятої цієї статті), здійснюється
шляхом перерахування зазначених сум у
національну валюту України за
офіційним курсом національної валюти
до іноземної валюти, установленим
Національним банком України на день
обчислення єдиного внеску.

В акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_2 в період з 01.01.2011 року по 28.02.2012
року використовувала працю найманих
працівників, неоформлених належним
чином, виплачувала дохід у вигляді
заробітної праці без нарахування та
утримання єдиного соціального внеску.

На підтвердження свого висновку
відповідач посилається на пояснення
написані громадянками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Згідно ст. 70 КАС України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень.

Докази, одержані з порушенням
закону, судом при вирішенні справи не
беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Щодо вказаних пояснень, суд
зазначає, що вони не містять ім'я, по
батькові, міста проживання,
ідентифікаційні номери, графік режиму
роботи осіб які їх написали (а.с. 91-92).

Також у відповідача відсутні
відомості щодо реєстрації трудових
договорів з вказаними особами
позивачем у службі зайнятості у
вказаному в поясненнях періоді.

Враховуючи викладене суд не
приймає до уваги вказані пояснення.

Щодо позовної вимоги позивача
визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№, то суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162 ПК
України платниками податку є:
податковий агент.

Відповідно до п. 163.1, ст. 163 ПК
України об'єктом оподаткування
резидента є: загальний місячний
(річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п. 167.1, ст. 167 ПК
України ставка податку становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Ставка податку, визначена абзацом
першим цього пункту, застосовується до
доходів у вигляді: процентів,
нарахованих на суму поточного або
вкладного (депозитного) банківського
рахунку; процентного або дисконтного
доходу за ощадними (депозитними)
сертифікатами; процентів на вклад
(депозит) члена кредитної спілки у
кредитній спілці; плати (відсотка), що
розподіляється на пайові членські
внески членів кредитної спілки; доходу,
який виплачується компанією, що
управляє активами інституту спільного
інвестування, на розміщені активи
відповідно до закону; доходу за
іпотечними цінними паперами
(іпотечними облігаціями та
сертифікатами) відповідно до закону;
доходу у вигляді відсотків (дисконту),
отриманого власником облігацій від їх
емітента відповідно до закону; доходу
за сертифікатом фонду операцій з
нерухомістю.

Якщо база оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм пункту 164.6
статті 164 цього розділу щодо доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, в календарному місяці
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають
податкові декларації за податковий
(звітний) рік згідно із статтями 177 і 178
цього розділу, застосовують ставку
податку 17 відсотків до частини
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.
Розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу
розраховується як сума загальних
місячних оподатковуваних доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, поділена на кількість
календарних місяців, протягом яких
платником податку було одержано такі
доходи у податковому (звітному) році, за
який здійснюється декларування.

Встановлені в абзацах першому та
одинадцятому цього пункту ставки
податків не застосовуються до доходів,
визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї
статті.

Відповідно до п. 168.1.1, п. 168.1, ст. 168
ПК України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Згідно п. 171.2, ст. 171 ПК України
особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів, є: а)
податковий агент - для оподатковуваних
доходів з джерела їх походження в
Україні; б) платник податку - для
іноземних доходів та доходів, джерело
виплати яких належить особам,
звільненим від обов'язків нарахування,
утримання або сплати (перерахування)
податку до бюджету.

Пунктом 176.2, ст. 176 ПК України
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані: а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені
цим Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_2
орендує п'ять магазинів у м. Одесі.

В кожному магазині встановлений
касовий апарат.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні зазначив, що доказів того, що
одночасно проводились операції по
п'яти касовим апаратам немає та це
питання не перевірялось під час
перевірки.

Згідно звітів форми №1-ДФ поданих
ФОП ОСОБА_2 до ДПІ у Комінтернівському
районі м. Одеси за період з 4 кварталу 2012
року по 4 квартал 2013 року, у ФОП ОСОБА_2
працювало в штаті два працівника, яким
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата.

Та саме за цих працівників ФОП
ОСОБА_2 сплачувався податок на доходи
фізичних осіб в повному обсязі.

Також судом встановлено, що за
період з 01.01.2011 року по лютий 2012 року ФОП
ОСОБА_2 звіти форми №1-ДФ не подавались,
тобто не використовувалась праця
найманих працівників.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що судом
встановлено, що сума одержаного
валового доходу (обсяг виручки) ФОП
ОСОБА_2 за останні 12 календарних
місяців не перевищував в перевіряємому
періоді суму 300000 грн., то позивач не
повинен був реєструватися платником
податку на додану вартість, та те, що
суду не надано доказів того, що
відповідач використовував працю
найманих осіб без сплати єдиного
внеску та доходу з фізичних осіб, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 158, 160, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: Позов
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 06.05.2014р. №№ , ,
.

Стягнути з державного бюджету
України на користь фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 (ідент. номер
НОМЕР_1) витрати по сплаті судового
збору у сумі 420 грн.

Постанова набирає законної
сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду може бути подана
протягом десяти днів після отримання
копії постанови. Апеляційна скарга
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови
виготовлений 12 листопада 2014 року.

Суддя
Е.А.Іванов

Позов фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 06.05.2014р. №№ , ,
.

Стягнути з державного бюджету
України на користь фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 (ідент. номер
НОМЕР_1) витрати по сплаті судового
збору у сумі 420 грн.

12 листопада 2014 року.