Справа № 826/15793/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2014 року №
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
14 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі по тексту - позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач) в якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від 16
червня 2014 року № 1178-15.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 27 жовтня 2014 року.
У судовому засіданні 27 жовтня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 16
червня 2014 року № 1181-15 згідно із
підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54
розділу II та пункту 286.5. статті 286
розділу XIII Податкового кодексу України
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на землю з
За результатом адміністративного
оскарження, податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 16 червня 2014 року № 1181-15
залишено без змін.

Позивач вважає протиправними
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, оскільки
останній є платником єдиного податку
та використовує земельну ділянку під
нерухомим майном у своїй господарській
діяльності, а тому звільняється від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з
земельного податку.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує з підстав
правомірності визначення суми
податкового зобов'язання.

Окружний адміністративний суд міста
Києва вважає обґрунтованими позовні
вимоги ОСОБА_1, виходячи з наступних
мотивів.

Матеріали справи свідчать, що позивачу
належить нежилий будинок - кафе площею
499,40 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1,
літера А (аркуш справи 13).

Відповідно до Витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки (кадастровий
номер :82:062:0038) функціональне
призначення земельної ділянка - землі
комерційного використання, цільове
призначення - для експлуатації та
обслуговування кафе.

Стаття 206 Земельного кодексу України
встановлює, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269
Податкового кодексу України
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

За правилами пунктів 286.1, 286.5 пункту 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 01
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 287.8 статті 287
Податкового кодексу України визначає,
що власник нежилого приміщення (його
частини) у багатоквартирному жилому
будинку сплачує до бюджету податок за
площі під такими приміщеннями (їх
частинами) з урахуванням пропорційної
частки прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

З наведених правових норм слідує, що
власник нежилого приміщення (його
частини) у багатоквартирному жилому
будинку сплачує до бюджету земельний
податок за площі під такими
приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території згідно
нарахувань контролюючого органу та на
підставі відповідного податкового
повідомлення-рішення.

Водночас пункт 269.2 статті 269
Податкового кодексу України
передбачає, що особливості справляння
податку суб'єктами господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються главою 1 розділу XIV
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Як визначено підпунктом 4 пункту 297.1
статті 297 Податкового кодексу України,
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності із
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Тобто, якщо платник єдиного податку
використовує земельні ділянки для
провадження господарської діяльності,
він вільний від обов'язку нараховувати,
сплачувати та подавати податкову
звітність із земельного податку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем та має статус
платника єдиного податку - 3 групи з 01
липня 2014 року, про що засвідчують копії
довідки платника єдиного податку,
виданої ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 07 липня
2014 року № 7121/В/26-58-17-04-18 та виписка з ЄДР.

Згідно Довідки Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві № 7121/В/26-58-17-04-18 позивач
здійснює підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування,
обліку та звітності за ставкою єдиного
податку 5% - група 3, за видом
господарської діяльності надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна.

Відповідно до Витягу з бази даних ПК
"Кадастр" по фізичних особах на 15 квітня
2014 року є користувачем земельної
ділянки площею 278,03 кв.м., яка
розташована в АДРЕСА_1.

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 використовує нежитловий
будинок площею 499,40 кв.м., який
розташований в АДРЕСА_1, літера А
виключно для господарської діяльності,
а саме здає в оренду ПАТ «ОТП Банк»
відповідно до Договору оренди від 12
грудня 2013 року № 01/2014, Додатків до
Договору, Договору про внесення змін №
2 від 01 липня 2014 року та актів приймання
- передачі від 31 грудня 2013 року,
від 01 січня 2014 року.

Доказів, які б свідчили, що нежитловий
будинок не використовується позивачем
для провадження господарської
діяльності, відповідачем до суду не
надано.

Таким чином, з урахуванням того, що
позивач є платником єдиного податку і
використовує нежиле приміщення, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, літера
А, для провадження господарської
діяльності, на думку Окружного
адміністративного суду міста Києва,
нарахування податкового зобов'язання
із земельного податку на земельну
ділянку, яка знаходиться під такими
приміщеннями, є протиправним та
суперечить положенням пункту 297.1
статті 297 Податкового кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідачем не надано обґрунтованого
розрахунку розміру суми визначеного
податкового зобов'язання з урахуванням
пропорційної частки прибудинкової
території, як того вимагає пункт 287.8
статті 287 Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція викладена в
ухвалі Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2014
року у справі № 826/10072/14.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у місті Києві не
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 16
червня 2014 року № 1178-15.

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник