Справа № 234/540/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р. Справа №
234/540/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Краматорську Донецької
області на постанову Краматорського
міського суду Донецької області від
20.05.2014р. по справі № 234/540/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Краматорську Донецької
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до
Краматорського міського суду
Донецької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Краматорську Донецької
області, в якому, з урахуванням
доповнень, просила суд:

- визнати протиправним рішення
відповідача від 12.12.2013 р. № 378 про
відмову у призначенні пенсії за віком,
як матері інваліда дитинства;

- зобов'язати відповідача здійснити
призначення дострокової пенсії за
віком як матері інваліда дитинства
починаючи з 03 грудня 2013 р.;

- визнати неправомірними дії та
зобов'язати відповідача перевести її
на пенсію за віком, як матір інваліда з
дитинства, починаючи з 12.02.2014 року
/а.с.49/.

Постановою Краматорського міського
суду Донецької області від 20.05.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Визнано неправомірними рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краматорську Донецької області № 378
від 12 грудня 2013 року та № 41 від 21.02.2014
про відмову в призначенні пенсії за
віком як матері інваліда з дитинства
ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Краматорську
Донецької області призначити ОСОБА_1
пенсію із зниженням пенсійного віку за
нормами ст. 17 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та абз. 3 п. 3
Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
здійснити відповідний перерахунок
починаючи з 03.12.2013 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Краматорського міського суду
Донецької області від 20.05.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів абз. 3 п. 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", ч. 1 ст. 9, ст. 10, ст.
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини, викладені
в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_1, має доньку ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.18/

Як вбачається з медичного висновку №
491 від 09.01.1998 р. ОСОБА_2 визнана інвалідом
дитинства /а.с. 20/.

03.12.2013 року, після досягнення 50 річного
віку, позивач, маючи трудовий стаж
більше 15 років, звернулась до
відповідача із заявою про призначення
їй дострокової пенсії за віком, як
матері інваліда з дитинства.

Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську рішенням від 12.12.2013 року
за № 378 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні
пенсії як матері інваліда з дитинства,
посилаючись на п. 25 Постанови Правління
Пенсійного фонду України № 23-1 від
15.10.2009 р., у зв'язку з відсутністю
висновку лікарської комісії, що дитина
мала медичні показання для визнання її
інвалідом до 6 річного віку. /а.с. 13/.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з їх обґрунтованості
та дійшов висновку, що позивач має
право на отримання пенсії із зниженням
пенсійного віку за нормами ст. 17 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
абз. 3 п. 3 Розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" починаючи з 03.12.2013 року.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій визначає
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до пункту 25 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, визнання особи інвалідом з
дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акта огляду в
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу, про період
призначення допомоги. У разі якщо
дитина визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку, або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Тобто мати дитини-інваліда має право на
призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", у тому разі, якщо
дитина, яку вона виховує, визнана
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку. Якщо дитина визнана
дитиною-інвалідом після досягнення нею
шестирічного віку, або інвалідом з
дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку, мати цієї
дитини має право на отримання
зазначеної пенсії лише у разі
наявності висновку
лікарсько-консультативної комісії про
те, що дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 27
травня 2014 року по справі № 21-133а14.

Донька позивача - ОСОБА_2, визнана
інвалідом з дитинства у десятирічному
віці, а тому позивач мала надати
територіальному управлінню Пенсійного
фонду України висновок
лікарсько-консультативної комісії про
те, що її дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Оскільки такої довідки не було надано,
рішення № 378 від 12 грудня 2013 року та № 41
від 21.02.2014 про відмову в призначенні
пенсії за віком як матері інваліда з
дитинства ОСОБА_1 прийнято
відповідачем обґрунтовано, з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачу - ОСОБА_1, з 02.01.2014 року
призначено дострокову пенсію за віком
згідно розділу ХV п. 7-2 прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції, ОСОБА_1 отримала висновок
ВКК № 81/17 12.02.2014 року, згідно якого
донька позивача - ОСОБА_2, мала медичні
призначення для визнання її дитиною
інвалідом до досягнення шестирічного
віку та звернулась до відповідача із
заявою про переведення її з
дострокової пенсії за віком на пенсію
за віком, як матері інваліда з
дитинства. /а.с. 48/.

Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську рішенням від 21.02.2014 року
за № 41 відмовило ОСОБА_1 у призначенні
пенсії як матері інваліда з дитинства,
з посиланням на ст. 10 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з тих підстав, що
позивачу вже була призначена пенсія за
віком, та законних підстав призначити
пенсію за віком, як матері інваліда з
дитинства немає. /а.с.44, 45/

Згідно ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.. 7 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", звернення за
призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію. При цьому
пенсії за віком і по інвалідності
призначаються незалежно від того,
припинено роботу на час звернення за
пенсією чи вона продовжується. Пенсії
за вислугу років призначаються при
залишенні роботи, яка дає право на цю
пенсію.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих
положеннях Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", до 1 січня 2015 року право
дострокового виходу на пенсію за віком
мають жінки, яким виповнилося 55 років,
за наявності страхового стажу не менше
30 років та за умови звільнення з роботи.
У цьому випадку розмір їх пенсії,
обчислений відповідно до статті 27 та з
урахуванням статті 28 цього закону,
зменшується на 0,5 відсотка за кожний
повний чи неповний місяць дострокового
виходу на пенсію.

З наведеного вбачається, що Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлено таки види пенсії, як пенсія
за віком, пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання та
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до наведених норм пенсія за
віком призначається довічно в разі
звернення особи з заявою після
досягнення 55 років.

Відповідно до пп. 3 п. 3 Розділу Розділ XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

З аналізу зазначеної норми вбачається,
що пенсія за віком також призначається
достроково до досягнення особи 55 років,
а саме після досягнення 50 років матерям
інвалідів з дитинства, які виховали їх
до шестирічного віку. Тобто, на
підставі пп.3 п. 3 Розділу Розділ XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" призначається
вид пенсії за віком, зазначена норма
регулює лише дострокові умови
призначення такого виду пенсії.

Згідно ст. 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено право на
вибір пенсійних виплат, а саме: особа,
яка має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, по інвалідності, у
зв'язку з втратою годувальника),
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач просила на підставі заяви від
02.01.2014 року призначити їй дострокову
пенсію за віком згідно п. 7-2 Прикінцевих
положеннях Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", пенсії за віком
призначаються довічно, незалежно від
стану здоров'я.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку. Пенсія призначається довічно
або на період, протягом якого пенсіонер
має право на виплату пенсії відповідно
до цього Закону. Переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що пенсія призначається
довічно так само як і пенсія за віком, в
разі набуття права на призначення
іншого виду пенсії особа за вказаними
нормами має право звернутись з заявою
про переведення з одного виду пенсії на
інший.

В даному випадку, позивач вже отримує
пенсію за віком, за умов дострокового
виходу на пенсію, тобто, зі зменшенням
віку.

Колегія суддів зазначає, що чинним
законодавством не передбачено, як то
вимагає позивач, фактично вдруге
призначити пенсію за віком на
пільгових умовах, а отже вказані вимоги
позивача не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про відмову в
переведенні з дострокової пенсію за
віком на дострокову пенсію за віком, як
матері інваліда з дитинства, від 21.02.2014
року, відповідач діяв на підставі та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання рішень відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії є необґрунтованими і такими,
що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова
Краматорського міського суду
Донецької області від 20.05.2014 року не
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки прийнята судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області
задовольнити.

Постанову Краматорського міського
суду Донецької області від 20.05.2014р. по
справі № 234/540/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Краматорську Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.