Справа № 826/2294/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2294/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркон-Холод» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України (Відповідач 1),
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві
(Відповідач 2) про визнання дій
протиправними, скасування рішення,
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Маркон-Холод» з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби у м. Києві про визнання дій
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
протиправними, скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№100250000/2013/600889/2 від 28.10.2013 року,
винесеного Київською міжрегіональною
митницею Міністерства доходів і зборів
України; стягнення з Державного
бюджету України надмірно сплачених
митних плаитежів у розмірі 92 391,57 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.04.2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Відповідач 1, не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
29.10.2012 року між ТОВ «Маркон-Холод»
(Покупець) та фірмою Дюпон де Немур
Інтернешнл Сарл (Швейцарія) (Продавець)
було укладено контракт №DISA-MARKON-KHOLOD/2012,
за умовами якого, Продавець продає та
поставляє, а Покупець придбаває,
приймає та оплачує товари.
Найменування, характеристики та базові
умови постачання товарів узгоджені у
додатках до зазначеного вище
контракту, які є невід'ємною його
частиною.

30.12.2013 року, на підставі вказаного
контракту, позивачем було ввезено на
митну територію України товари:
галогеновані фторовані похідні
вуглеводнів - Холодоагент SUVA 134A,
розфасований в сталеві балони
місткістю 13,62 кг, кількістю 760 шт.;
суміші з вмістом галогенованих
похідних метану, етану або пропану -
Холодоагент SUVA 404а, розфасований в
металеві балони місткістю 10,896 кг,
кількістю 40 шт.

З метою митного оформлення
імпортованого товару представник ТОВ
«Маркон-Холод» - ДПІІ «Авіакур'єр» (далі
- Декларант) подав митному органу митну
декларацію від 30.12.2013 року
№100270004/2013/266173, в якій задекларував
вищезазначений товар.

30.12.2013 року митним постом «Столичний»
Київської міжрегіональної митниці
прийнято рішення №100270004/2013/310312/2 про
коригування митної вартості товарів,
згідно з яким вартість задекларованого
товару митний орган визначив за
резервним методом (а.с.68). Передумовою
для прийняття оскаржуваного рішення
стало те, що подані до митного
оформлення документи, містять
розбіжності.

Позивач, з урахуванням оскаржуваного
рішення, подав нову митну декларацію
№100270004/2013/266176 від 30.12.2013 року (а.с.65) під
гарантійні зобов'язання, внаслідок
чого, товар був випущений у вільний
обіг, а позивач сплатив збільшені митні
платежі.

За наслідками адміністративного
оскарження, Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів України надано
відповідь від 29.01.2014 р. № 1221/1/26-70-63-04,
відповідно до якої, відсутні підстави
для перегляду рішення про коригування
митної вартості товарів від 30.12.2013 р. №
100270004/2013/310312/2.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням відповідача 1 про коригування
митної вартості товарів, звернувся з
позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Суди обох інстанцій ретельно дослідили
наданий позивачем, на підтвердження
заявленої митної вартості, комплект
обов'язкових документів, передбачений
ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а
саме: картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами № 100/2012/0007114;
морський транспортний документ
(морська накладна) №ANT0870046 від 16.11.2013 р.;
міжнародну автомобільну накладну (CMR)
від 26.12.2013 року №4810; платіжне доручення
в іноземній валюті №1 від 28.10.2013 року на
суму 40 976,58 Євро; рахунок-фактуру
(інвойс) № від 13.11.2013 р. на суму 40
976,58 Євро; пакувальний лист від 30.10.2013 р.;
зовнішньоекономічний договір -
контракт поставки № DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від
29.10.2012 р.; додаткова угода №1 від 17.12.2012 р.
до контракту поставки № DISA-MARKON-KHOLOD/2012
від 29.10.2012 р.; додаткова угода №2 від
26.04.2013 року до контракту поставки
№DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від 29.10.2012 р.; додаткова
угода №3 від 01.10.2013 року до контракту
поставки №DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від 29.10.2012 року;
додаток №2 від 16.05.2013 року до контракту
поставки №DISA-MARKON-KHOLOD/2012 від 29.10.2012 року;
договір складського зберігання
№71/АК72013 від 04.07.2013 року; інформацію
щодо позитивних результатів
здійснення екологічного,
фітосанітарного, радіологічного
контролю товарів №2730, №2710 від 26.12.2013
року; лист-роз'яснення Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 22.11.2013 року №16780/12/10-13; лист про вагу
від 30.12.2013 року; акт про невідповідність
№605 від 26.12.2013 року тощо та дійшли
висновку про їх відповідність вимогам
чинного законодавства, що підтверджує
заявлені позивачем відомості про митну
вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України, передбачено обов'язок
декларанта подавати додаткові
документи (за наявності) до визначеного
частиною другою цієї статті загального
переліку. При цьому, такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, а ч. 6 ст. 54 МК України,
передбачено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом
митною вартістю виключно за наявності
обгрунтованих підстав, передбачених
цією частиною.

Між тим, Митниця, посилаючись на те, що
надані декларантом документи містять
розбіжності, не зазначила яким чином
вказані обставини впливають на митну
вартість імпортованого позивачем
товару. В матеріалах справи відсутня
будь-яка інформація щодо способу, яким
здійснено коригування та відомості про
декларації, які при цьому
використовувались. Загальні посилання
на норми Митного кодексу України,
зроблені в оскаржуваному рішенні не
конкретизують підстави щодо
незастосування того чи іншого методу
визначення митної вартості, що не може
вважатися достатніми доводами
обґрунтованості прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішення. Ненадання
позивачем додатково витребуваних
відповідачем 1 документів також не є
достатньою підставою для коригування
заявленої митної вартості, оскільки
відповідач витребував у позивача
додаткові документи за відсутності
жодних обґрунтованих сумнівів у
правильності визначенні митної
вартості товару, всі складові якої
позивачем достеменно підтверджено під
час подання митної декларації.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що визначення відповідачем
митної вартості товару та коригування
її у сторону збільшення за резервним
методом здійснено з порушенням вимог
митного законодавства України, що є
підставою для визнання дій при
прийнятті такого рішення
протиправними та скасування
оскаржуваного рішення.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з державного бюджету України
на користь позивача надмірно сплачених
митних платежів колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, оскільки згідно з
положеннями ст.ст.57, 58 МК України,
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, віднесено до
виключної компетенції митних органів,
тобто у суду відсутні правові підстави
для задоволення позову в частині вимог,
які стосуються повернення Товариству з
Державного бюджету України надмірно
сплаченого податку на додану вартість
та ввізного мита.

За таких обставин, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається відповідач 1 в
апеляційній скарзі, та вважає, що судом
першої інстанції встановлені
обставини справі, яким надана
правильна правова оцінка на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
правовідносини.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції помилково вказав
в абзаці сьомому резолютивної частини
оскаржуваного рішення стягувачем
судового збору - «Окружний
адміністративний суд м. Києва»,
оскільки, згідно ч.1 ст.9 Закону України
«Про судовий збір», судовий збір
сплачується за місцем розгляду справи
та зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України, а тому в
даному абзаці слід зазначити про
стягнення судового збору на користь
Державного бюджету України.

Відповідно до ст.201 КАС України, суд
апеляційної інстанції змінює рішення
суду першої інстанції правильне по
суті, але з помилковим застосуванням
норм матеріального або процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
проте рішення суду першої інстанції в
частині зазначення стягувачем
судового збору - Окружний
адміністративний суд м.Києва, прийнято
з порушенням норм права, в зв'язку з чим
підлягає зміні у частині.

Керуючись статтями 41, 160, 198, 201, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.04.2014 - змінити, в
абзаці сьомому резолютивної частини,
скасувати стягнення судового сбору на
користь Окружного адміністративного
суду м. Києва, стягнути судовий сбір на
користь Державного бюджету України.

В іншій частині Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.04.2014 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Старова Н.Е.

Судді:

Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.