Справа № 640/7549/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.Справа №
640/7549/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Харкова від
16.09.2014р. по справі № 640/7549/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру
зайнятості , Головного
спеціалісту Харківського міського
центру зайнятості Федяй Володимира
Олексійовича

про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
ОСОБА_1просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
судове рішення, яким задовольнити
позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідачі при знятті з
реєстрації безробітного ОСОБА_1 діяли в
межах та на підставі вимог чинного
законодавства, не порушуючи при цьому
законних прав та інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог ,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законом України.

Статтею 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

У відповідності до ч. 2 ст. 43 Закону
України «Про зайнятість населення»
статус безробітного надається особам
за їх особистою заявою у разі
відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 вищевказаного
Закону зареєстровані безробітні
зобов'язані: самостійно або за сприяння
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
здійснювати активний пошук роботи,
який полягає у вжитті цілеспрямованих
заходів до працевлаштування, зокрема
взяття участі у конкурсних доборах
роботодавців; відвідувати
територіальний орган центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, в якому
він зареєстрований як безробітний у
визначений і погоджений з ним час, але
не рідше ніж один раз на тридцять
календарних днів; дотримуватися
письмових індивідуальних рекомендацій
щодо сприяння працевлаштуванню,
зокрема брати участь у заходах,
пов'язаних із сприянням забезпеченню
зайнятості населення.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про
зайнятість населення» підходящою
роботою для безробітного вважається
робота, що відповідає освіті, професії
(спеціальності), кваліфікації особи з
урахуванням допустимості
транспортного обслуговування,
встановленої рішенням місцевої
державної адміністрації, виконавчого
органу відповідної ради. Заробітна
плата повинна бути не нижче розміру
заробітної плати такої особи за
останнім місцем роботи з урахуванням
середнього рівня заробітної плати, що
склався у регіоні за минулий місяць, де
особа зареєстрована як безробітний.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про
зайнятість населення» передбачено, що
у разі коли неможливо надати
безробітному роботу за професією
протягом шести місяців з дня
перебування на обліку в
територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, йому
пропонується підходяща робота з
урахуванням здібностей, стану здоров'я
і професійного досвіду, доступних для
нього видів навчання та потреби ринку
праці.

Згідно з п. 19 Постанови Кабінету
Міністрів України « Про затвердження
Порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу» № 198 від 20.03.2013 року
(далі Порядок №198), у разі коли протягом
шести місяців з дня реєстрації
безробітному неможливо підібрати
роботу за професією, підходящою є
робота, що потребує зміни професії з
урахуванням його здібностей, стану
здоров'я, професійного досвіду,
доступних для нього видів навчання та
потреби ринку праці.

Відповідно до пп.1 п. 37 зазначеного
Порядку № 198 територіальний орган
припиняє реєстрацію з дня відмови від
двох пропозицій підходящої роботи, в
тому числі за набутою професією за
направленням територіального органу, а
для безробітного, який вперше шукає
роботу та не має професії
(спеціальності), - відмови від двох
пропозицій проходження професійного
навчання у період з дня реєстрації
(перереєстрації).

Відповідно до п.17 ч.1 ст.45 Закону України
«Про зайнятість населення» реєстрація
безробітного в територіальному органі
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, припиняється з інших підстав,
передбачених порядком реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що 17.06.2008 року ОСОБА_1 був
зареєстрований Дзержинським районним
центром зайнятості м. Харкова як такий,
що шукає роботу (правонаступником
якого є Харківський міський центр
зайнятості).

Статус робітного йому надано 24.06.2008
року з призначенням допомоги по
безробіттю застрахованим особам без
урахування страхового стажу строком 360
календарних днів відповідно до п.п. 2, 4
ст. 22 та п. 2 ст. 23 ЗУ про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» з 24.06.2006 року по 18.06.2009 року.

У 2008 році на момент реєстрації
позивачем надані документи, які
засвідчують вищу освіту триману в ХНУ
ім В.М. Каразіна за спеціальністю
«соціологія» і наявність кваліфікації
соціолога, викладача соціологічних
дисциплін. Останнє місце роботи
позивача «Центр зайнятості соціальних
служб сім»ї та молоді Дзержинського
району м. Харкова», спеціаліст 1
категорії. Звільнений з останнього
місця роботи 03.06.2008 року за власним
бажанням без поважних причин за ст. 38
КЗпП України.

З правами та обов'язками безробітного
ОСОБА_1 ознайомлений, також
повідомлений про необхідність
виконання рекомендацій центру
зайнятості та про санкції за їх
недотримання.

З матеріалів справи вбачається , що
ОСОБА_1 отримав профорієнтаційні та
профконсультаційні послуги, отримував
направлення на працевлаштування за
спеціальністю «фахівець з соціальної
роботи» на посаду «юрист», «Менеджер
постачання», проте, за результатами
співбесіди позитивного результату не
було з підстав незалежних від центра
зайнятості , а саме невідповідності
кандидата вимогам чи у зв'язку з
зайнятістю посади чи з інших підстав.

31.03.2014 року відповідно до приписів п. 19
Порядку № 198 спеціалістом Харківського
міського центру зайнятості були видані
йому направлення на працевлаштування
до Харківської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» на посаду «листоноша» та до
ТОВ «Фоззі - Фуд» на посаду «охоронник»,
які отримані ОСОБА_1 особисто в
присутності працівників Харківського
міського центру зайнятості, видано
талон, при узгодженні часу наступного
прийому визначено дату на 07.04.2014 року,
на що ОСОБА_1 не погодився, запропонував
на 20.04.2014 року, не підписав довідку № 1
до персональної картки, про що було
складено відповідний акт.

Відповідно до розробленого
направлення на працевлаштування (Наказ
Міністерства соціальної політики
України від 16.05.2013 року № 270) вбачається,
що корінець направлення на
працевлаштування з прийняття рішення
необхідно повернути територіальному
органу в особі Харківського міського
центру зайнятості через направлену
особу протягом семи календарних днів з
дати направлення особи на
працевлаштування.

07.04.2014 року заступником начальника
відділу організації працевлаштування,
головним спеціалістом відділу
організації працевлаштування
населення, головним спеціалістом
юридичного відділу, старшим
інспектором відділу організаційної
роботи, складено акт про те, що ОСОБА_1
відвідав прийом 07.04.14 року, але
результати направлень на
працевлаштування від 31.03.2014 року
надавати відмовився. Спеціалістом
центру зайнятості відображено
вищезазначену інформацію у Додатку № 1.
Шукати роботу відповідно до потреб
ринку праці ОСОБА_1 відмовився, після
чого йому було призначено наступне
відвідування 24.04.14р. на семінар
«Техніка пошуку роботи» четвертий
семестр.

Відмову у пропозиції роботи за
направленнями від 31.03.2014 року та
неповернення направлень позивач
пояснює його незгодою з діями
відповідачів щодо направлення на
працевлаштування до Харківської
дирекції УДППЗ «Укрпошта» на посаду
«листоноша» та до ТОВ «Фоззі - Фуд» на
посаду «охоронник» , оскільки ці
професії вважав непідходящою роботою
та оскарженням таких дій до суду.

07.05.2014 року Харківським міським центром
зайнятості прийнято рішення про
припинення реєстрації як безробітного
ОСОБА_1 з 31.03.2014 року у зв'язку з
відмовою від двох пропозицій
підходящої роботи відповідно до пп.1 п.37
Постанови Кабінету Міністрів України «
Про затвердження Порядку реєстрації,
перереєстрації безробітних та ведення
обліку осіб, які шукають роботу» № 198
від 20.03.2013 року .

Правомірність дії відповідачів щодо
направлення його 31.03.2014 року на роботу
до Харківської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» на посаду «листоноша» та до
ТОВ «Фоззі - Фуд» на посаду «охоронник»,
визначення інспектором Федяєм В.О.
наступного прийому на 07.04.2014 року були
предметом розгляду у суді, за
результатами розгляду прийнято
постанову Київського районного суду м.
Харкова від 22.04.2014 року по справі №
640/5141/14-а, яка залишена без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2014 року,
про відмову у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Харківського міського центру
зайнятості, головного спеціаліста
Харківського міського центру
зайнятості Федяя В.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені рішенням в
адміністративній, цивільній чи
господарській справі не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Враховуючи приписи пп.1 п. 37 Порядку №
198 відповідачем правомірно , саме з дня
відмови від двох пропозицій підходящої
роботи за направленнями
територіального органу припинено
реєстрацію позивача як безробітного
про що видано відповідний наказ
Харківського міського центру
зайнятості № НТ 140507 від 07.05.2014 року.

Прийняття вказаного наказу відповідно
до пп.1 п. 37 Порядку № 198 узгоджується з
приписами п.17 ч.1 ст.45 Закону України
«Про зайнятість населення».

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції , що приймаючи рішення про
припинення реєстрації у зв'язку з
відмовою від двох пропозицій
підходящої роботи та відповідний наказ
Харківського міського центру
зайнятості № НТ 140507 від 07.05.2014 року
Харківський міський центр зайнятості
та головний спеціаліст Харківського
міського центру зайнятості діяли в
межах та на підставі вимог чинного
законодавства, тому вимоги позивача є
неправомірні, необґрунтовані і не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Харкова від 16.09.2014р. по справі №
640/7549/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 17.11.2014 р.