Справа № 823/687/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/42355/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Кочана В.М.,розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Державної міграційної служби України в
Черкаській області про скасування
рішення,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року,

встановив:

У березні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив
позов до Управління Державної
міграційної служби України в
Черкаській області (далі - УДМС в
Черкаській області), в якому просив
скасувати рішення від 18.02.2014 р. про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну.

Позов обґрунтував тим, що відповідач
неправомірно скасував наданий йому у
2003 році дозвіл на імміграцію в Україну,
без посилання на конкретну правову
норму, що передбачає інші підстави для
скасування дозволу на імміграцію, крім
тих, що наведені у статті 12 Закону
України "Про імміграцію", та без
врахування обставин, які існують
станом на 2014 рік.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове - про задоволення позову.
Скаргу обґрунтовує доводами,
аналогічними викладеним у позовній
заяві.

В запереченні на касаційну скаргу УДМС
в Черкаській області просить залишити
оскаржені судові рішення без змін,
вказуючи на їх законність і
обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що за заявою
громадянина Республіки Вірменія
ОСОБА_4 від 18.03.2003 р. ВГІРФО УМВС України
в Черкаській області прийняло рішення
від 23.05.2003 р. про надання йому дозволу на
імміграцію в Україну з видачею
посвідки на постійне проживання.
Дозвіл наданий з підстави перебування
позивача у шлюбі з громадянкою України
ОСОБА_6 (свідоцтво про одруження від
11.04.2002 р.).

31.05.2007 р. ОСОБА_4 оформлено нову посвідку
на постійне проживання в Україні серії
НОМЕР_1 у зв'язку із зіпсуттям
попередньої внаслідок звичайного
зносу.

28.02.2014 р. позивач звернувся до
Соснівського РВ УМВС України в
Черкаській області із заявою про обмін
посвідки у зв'язку з непридатністю її
до користування.

Перевіривши законність підстав
надання позивачу дозволу на
імміграцію, УДМС в Черкаській області
після погодження з Департаментом у
справах біженців та іноземців
Державної міграційної служби України
затвердило висновок від 18.02.2014 р. про
доцільність скасування дозволу та
відмови ОСОБА_4 в оформленні посвідки
на постійне проживання в Україні. Даний
висновок мотивований тим, що на момент
отримання дозволу на імміграцію ОСОБА_4
перебував у шлюбі з громадянкою
України близько року, тоді як пунктом 1
частини третьої статті 4 Закону України
"Про імміграцію" встановлено, що час
перебування у шлюбі має становити
понад два роки.

Рішенням УДМС в Черкаській області від
18.02.2014 р. № 08-06/11 позивачу скасовано
дозвіл на імміграцію в Україну на
підставі пункту 6 частини першої статті
12 Закону України "Про імміграцію".

Згідно з пунктом 1 частини третьої
статті 4 Закону України "Про імміграцію"
дозвіл на імміграцію поза квотою
імміграції надається одному з
подружжя, якщо другий з подружжя, з яким
він перебуває у шлюбі понад два роки, є
громадянином України, дітям і батькам
громадян України.

Статтею 12 цього Закону встановлено, що
дозвіл на імміграцію може бути
скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його
надано на підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів чи
документів, що втратили чинність;
2) іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили; 3) дії іммігранта
становлять загрозу національній
безпеці України, громадському порядку
в Україні; 4) це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; 5)
іммігрант порушив законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства; 6) в інших випадках,
передбачених законами України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскаржуване рішення прийнято
відповідачем на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством України.

Разом з тим, визнавши правомірним
скасування дозволу на імміграцію на
підставі відсилочної норми, що
міститься в пункті 6 частини першої
статті 12 Закону України "Про
імміграцію", суди не зазначили, яким
законом України передбачена
можливість скасування дозволу на
імміграцію іноземцю, який отримав цей
дозвіл у встановленому законом
порядку, за відсутності зловживань з
його боку.

Крім того, суди не з'ясували, чи
припинений шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та
чи немає станом на 2014 рік інших
обставин, які унеможливлюють
скасування наданого десятьма роками
раніше дозволу на імміграцію позивача
в Україну. Зокрема, суди не надали
жодної оцінки доводам позивача про
народження і проживання на території
України його доньки, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Частиною першою статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
та неповне встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, згідно
із статтею 227 КАС України є підставою
для скасування судових рішень і
направлення справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Скасувати постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2014 року, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Кочан В.М.