Справа № 750/9183/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 750/9183/14
1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області на постанову Деснянського
районного суду міста Чернігова від 29
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області про визнання неправомірними
дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області про визнання неправомірними
дій відповідача щодо виплати
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі, меншому, ніж
встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року,
зобов'язання здійснити нарахування і
виплату цього підвищення до пенсії за
вказаний період за виключенням
фактично проведених виплат.

Постановою Деснянського районного
суду міста Чернігова від 29 вересня 2014
року вимоги адміністративного позову
було задоволено.

Відповідач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає необхідним апеляційні скарги
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції-без змін,
виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право
отримання підвищення до пенсії у
розмірі, встановленому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни у розумінні ст. 1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція ст. 6 закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
чинна після визнання
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. N 107-VI.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" виплачував позивачу щомісячне
підвищення до пенсії у меншому розмірі,
який встановлений постановою КМ
України "Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" №1381 від
28.12.2011 року.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу підвищення до
пенсії, як дитині війни, у розмірі,
меншому ніж той, що встановлений ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" неправомірними, а висновок
суду першої інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог-законним і
обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що Закон
України "Про соціальний захист дітей
війни" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою КМ України "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення"
№1381 від 28.12.2011 року, та є пріоритетним у
застосуванні.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку підвищення пенсії як дитині
війни розмір мінімальної пенсії за
віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Стаття 7 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» визначає, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Згідно статті 3 Бюджетного кодексу
України бюджетний період для всіх
бюджетів що складають бюджету систему
України становить один календарний
рік, який починається 01 січня кожного
року і закінчується 31 грудня того ж
року.

Державний бюджет України
затверджується щорічно Верховною
Радою України на період з 01 січня до 31
грудня, а за особливих обставин - на
інший період (ст. 96 Конституції
України).

До 01 січня 2014 року «Прикінцевими
положеннями» Законом України від 06
грудня 2012 року №5515- VI «Про державний
бюджет України на 2013 рік» було
визначено, що норми і положення ст.ст. 5
та 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» застосовуються у
порядку та у розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України.

Законом України від 31 липня 2014 року
№1622-VII «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», який набрав чинності 16.08.2014
року, прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» доповнено пунктом 67, яким
встановлено, що норми і положення
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином, Закон України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
містить будь-яких обмежень щодо
виплати щомісячної держаної
соціальної допомоги «дітям війни» за
період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
міста Чернігова від 29 вересня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Мєзєнцев Є.І.

суддя

Файдюк В.В.

суддя

Чаку Є.В.

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.