Справа № 670/619/14-а
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/619/14-а
Провадження № 2-а/670/43/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Білої Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_12,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Віньківці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Нетечинецької сільської ради
Віньковецького району Хмельницької
області про визнання недійсними та
скасування рішень і актів суб'єкта
владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014 року до суду звернулась ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Нетечинецької сільської ради
Віньковецького району Хмельницької
області про скасування та визнання
недійсними актів та рішень суб'єкта
владних повноважень..

Позивач зазначає, що сільською радою 05
червня 2014 року виготовлено акт
обстеження земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1. Комісією
сільської ради встановлено, що межові
знаки між ділянками землі, якими
користується ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
знаходяться на старих місцях, межа не
порушена. Зазначений акт не відповідає
дійсності, оскільки, складаючи його,
сільська рада фактично віддала
криницю, яка викопана на спільні кошти
сусідів, ОСОБА_4. Межу визначено актом
обстеження від 05 червня 2014 року
неправомірно, цим позбавлено права
користування криницею її, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, тому цей акт позивачка просить
визнати незаконним.

Окрім акту, незаконною вона просить
визнати відповідь, надану їй сільською
радою за № 42 від 17.03.2014 року. Така
відповідь її не задовольняє, оскільки
вона фактично ігнорує судове рішення
від 25.07.2014 року по справі №670/467/14-а про
зобов'язання Ради надати позивачці
першоджерела документів, які вказують,
що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не
призначена для ведення особистого
селянського господарства, а
відноситься до категорії земель
житлової та громадської забудови.

Також вона просить визнати
незаконними пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4. Ці пояснення подані в
прокуратуру і мають доказове значення,
а також визнати незаконними відповіді
сільського голови с. Нетечинці
Марисика М.І. за № 210, за №220, за №221, за №
236. Ці відповіді не відповідають
дійсним обставинам справи.

Позивач просить скасувати рішення
сесій Нетечинецької сільської ради №
8-32/2014 від 23.05.2014 року про надання
дозволу на приватизацію земельної
ділянки АДРЕСА_1 площею 0,12 га в с.
Нетечинці ОСОБА_9, тому що він пізніше
неї в 2014 році подав заяву, а вона
написала заяву про приватизацію цієї
ділянки ще 16.11.2012 року, але сільрада їй в
цьому відмовила безпідставно.

Посилається на показання свідка
ОСОБА_5, яку бажає допитати в суді.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, просить їх
задовольнити. Повідомляє, що в журналі
реєстрації вхідної кореспонденції
Нетечинецької сільської ради відсутні
заяви ОСОБА_9 на приватизацію
земельної ділянки АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 на
проведення обстеження його земельної
ділянки по вул. Подільській, 61. Звертає
увагу суду, що представник відповідача
ОСОБА_12 не має права на представлення
інтересів сільської ради в суді,
оскільки в неї відсутнє доручення на
ведення справи в суді, просить винести
ухвалу і притягнути її до
відповідальності. Повідомляє, що акт
складений особами, які не відносяться
до членів комісії, визначених
сільською радою, тому він не має
правового значення.

Представник відповідача ОСОБА_12 вимоги
не визнала. Повідомила, що земельна
комісія, яка обстежувала межові знаки
на ділянках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с.
Нетечинці, повноважна. Вона своїм актом
від 05 червня 2014 року лише підтвердила
наявність на межі цих ділянок не
порушених межових знаків.

Згідно судового рішення позивачці
надані радою документи, які
підтверджують, що земельна ділянка
АДРЕСА_1, на яку остання та її чоловік
претендують, відноситься до категорії
земель житлової та громадської
забудови.

Пояснення, надані сільському голові
громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_4, не
можуть визнаватись незаконними.

Земельну ділянку ОСОБА_9 сесія
сільської ради своїм рішенням від
23.05.2014 року виділила для забудови
законно, оскільки земельна ділянка
відноситься до категорії земель
житлової та громадської забудови, а
ОСОБА_1 в 2012 році просила цю ділянку
виділити для ведення особистого
селянського господарства (ОСГ), що не
відповідає її цільовому призначенню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, слід
вважати позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Жителька с. Нетечинці ОСОБА_1 бажає
приватизувати земельну ділянку
АДРЕСА_1, розташовану в цьому селі, з
метою ведення особистого селянського
господарства. Вона в 2012 році подавала
про це заяву, яку сільська рада
відхилила, посилаючись на те, що ця
ділянка за цільовим призначенням (ст. 20
ЗК України) не призначена для ведення
особистого селянського господарства. В
2014 році рішенням № 8-32/2014 від 23.05.2014 року
про надання дозволу на приватизацію
земельної ділянки з умовною назвою
АДРЕСА_1 площею 0,12 га в с. Нетечинці
зазначена ділянка виділена жителю
цього села ОСОБА_9 для будівництва і
обслуговування жилого будинку.

У суду відсутні підстави для
скасування ухваленого Нетечинецькою
сільською радою рішення № 8-32/2014,
оскільки позивачка не зазначила норму
Закону, якій воно не відповідає. Також
вона не повідомила, яку правову норму
при прийнятті цього рішення порушив
суб'єкт владних повноважень - сільська
рада. Незаконність вона аргументує тим,
що нею раніше ОСОБА_9 подано заяву в
Раду про виділення цієї ж ділянки
землі.

Відповідно до статті 19 ЗК України,
землі поділяються на 9 категорій. Рада
повідомляє, що ділянка, виділена
ОСОБА_9, належить до категорії «землі
житлової та громадської забудови» і
посилається на письмове повідомлення
начальника відділу земельних ресурсів
у Віньковецькому районі. ОСОБА_1 не
погоджується з таким твердженням, але
нічим його не спростовує.

Цільове призначення земельної ділянки
окреслюється встановленими
законодавством та конкретизовані
відповідними органами влади
допустимими межами використання
земельної ділянки громадянами та
юридичними особами.

Статтею 38 Земельного кодексу України
передбачено, що до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови (стаття 39 Земельного кодексу
України).

Спірна земельна ділянка знаходиться в
межах села Нетечинці, відомостей про
те, що ділянка АДРЕСА_1 відноситься в
силу ст. 19 ЗК України до земель
сільськогосподарського призначення
позивач суду не надала.

Згідно вимог частини п'ятої статті 20
Земельного кодексу України, види
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Із смислового значення
проаналізованих норм слідує, що
сільська рада визначає цільове
призначення земельної ділянки АДРЕСА_1,
тому підстави для скасування її
рішення № 8-32/2014 відсутні.

Вимога позивачки про скасування акта
обстеження земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1, складеного
земельною комісією за участю
дільничного інспектора 05 червня 2014
року також не підлягає задоволенню.
Вказаний акт обстеження земельної
ділянки НОМЕР_1, розташованої по вул.
Подільській, 61, яка належить ОСОБА_10
фіксує, що межові знаки між ділянками
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 не
порушені. Цей документ не є нормативно
- правовим актом, його слід віднести до
актів індивідуальної дії, він фіксує
інформаційні складові місцевості. З
його змістом позивачка може
погоджуватись або не погоджуватись,
представивши інший документ. Цим актом
зафіксовано певний юридичний факт -
порядок розташування межі та
непорушність межових знаків ділянки
НОМЕР_1. Він як акт індивідуальної дії
може оспорюватись щодо його
внутрішнього змісту, але скасуванню
він не підлягає, навіть із тих підстав,
що до складу комісії входила особа, яка
не є членом постійної комісії з питань
агропромислового комплексу
Нетечинецької сільської ради, оскільки
стаття 48 Закону України «Про місцеве
самоврядування» надає можливість
членам комісії запрошувати інших осіб
у її склад, а ОСОБА_11 являється членом
постійної комісії з агропромислового
комплексу Нетечинецької сільської
ради.

Також не підлягають скасуванню
пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, в яких
містяться відомості щодо місця
розташування спірної криниці на
земельній ділянці ОСОБА_4, а також не
підлягають скасуванню відповіді,
надані позивачці головою
Нетечинецької сільської ради
Марисиком М.І., оскільки ці носії
інформації не є нормативно - правовими
актами чи актами індивідуальної дії.
Згідно статті 1 Закону України «Про
інформацію», інформацією є будь-які
відомості та /або дані, які можуть бути
зображені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді і в
розумінні ст.17 КАС України вони не
можуть бути оскаржені, оскільки не в
адміністративній площині виникають, а
в інформаційній щодо поширення певної
(вірної, недостовірної) інформації.

Із аналізу досліджених доказів слідує,
що позивачка не довела в судовому
засіданні підстави визнання
недійсними та скасування зазначених
нею актів, а тому її вимоги слід
залишити без задоволення.

Представництво ОСОБА_12 не підтверджено
в суді довіреністю, тому її
повідомлення у справі судом прийняті
до уваги в тій частині, яка не
суперечить письмовим доказам.

Згідно з положеннями ч. 5статті 94 КАС
України, у разі залишення позову без
задоволення позивача, звільненого від
оплати судових витрат, судові витрати,
понесені відповідачем, компенсуються
за рахунок Державного бюджету України.
Враховуючи, що позивач звільнений від
сплати судового збору, судові витрати
слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 26, 48 Закону України
«Про місцеве самоврядування», ст. 2, 3, 17,
11, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
в повному обсязі за безпідставністю
заявлених позовних вимог.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Віньковецький районний суд з
одночасним направленням копії
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.О.
Потапов