Справа № 815/4013/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4013/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Представника позивача:
Ткача В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного підприємства
виробничо-комерційної фірми
«МІКРОМЕГАС» до державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
виробничо-комерційна фірма (далі ПП
ВКФ) «МІКРОМЕГАС» звернулось до
Одеського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (далі ДПІ у Приморському районі
м. Одеси) про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 23.06.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідачем
було винесено на підставі
необґрунтованих висновків відповідача
в акті №2778/15-53-22-08/30199632 від 20.05.2014 року
«Про результати проведення
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість приватним
підприємством виробничо-комерційною
фірмою «МІКРОМЕГАС» ()
за березень 2014 року», а тому є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки податкова
накладна №15 від 20.03.2014 року
постачальника - ПП «Куліндоровський
індустріальний концерн», на підставі
якої позивачем було включено до складу
податкового кредиту за березень 2014
року суму податку на додану вартість,
була складена відповідно до вимог
чинного податкового законодавства, із
зазначенням всіх обов'язкових
реквізитів та зареєстрована в Єдиному
реєстрі податкових накладних. Помилку,
допущену позивачем у розмірі
податкового кредиту за березень 2014
року, було самостійно виправлено
підприємством. При цьому самостійно
збільшене податкове зобов'язання та
суму штрафу, визначену законодавством,
сплачено приватним підприємством
виробничо-комерційна фірма (далі ПП
ВКФ) «МІКРОМЕГАС» до бюджету.

Представник позивача у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у
адміністративному позові та
додаткових поясненнях до нього (а.с. 3-5,
а.с. 33-37), підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Представники відповідача до суду
неодноразово не з'явились, про дату, час
та місце слухання справи ДПІ у
Приморському районі м. Одеси було
повідомлено належним чином, а тому на
підставі положень ст.ст. 33, 35, 128 КАС
України справа слухалась за
відсутності представника відповідача
за наявними у справі доказами. Через
канцелярію суду відповідачем були
надані письмові заперечення, з яких
вбачається, що позовні вимоги ДПІ не
визнає (а.с. 142-144), наполягає, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 23.06.2014
року є законним та обґрунтованим,
винесеним у відповідності до вимог
чинного законодавства. Зазначає, що при
проведенні камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
ПП ВКФ «МІКРОМЕГАС» за березень 2014
року, органом доходів і зборів
встановлено, що згідно реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних за березень 2014 року до складу
податкового кредиту підприємством
включено суму податку на додану
вартість у розмірі 48 564,01 грн. на
підставі податкової накладної від
20.03.2014 року № 15 на суму поставки 291384,06
грн., виписану постачальником ПП
«Куліндоровський індустріальний
концерн» (), яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних. З цих підстав
підприємством неправомірно включено
до складу податкового кредиту березня
2014 року суму ПДВ у розмірі 48564,01 грн., що
призвело до заниження суми податку, що
підлягає сплаті до бюджету, у цьому ж
розмірі. Цими діями підприємством
допущено порушення п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне:

ПП ВКФ «МІКРОМЕГАС» зареєстровано
26.10.1998 року виконавчим комітетом
Одеської міської ради, ,
свідоцтво платника ПДВ №22802640 від 29.10.1998
року (а.с. 54-56). Підприємство знаходиться
на обліку платників податків у ДПІ у
Приморському районі м. Одеси.

22.04.2014 року позивачем до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси було подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість ПП ВКФ «МІКРОМЕГАС» за
березень 2014 року із зазначенням
загальної суми податкового кредиту
підприємства (рядок 17 декларації) за
звітний період у розмірі 369409 грн.,
позитивним значенням різниці між сумою
податкового зобов'язання та
податкового кредиту (рядок 18) у розмірі
8941 грн. Разом з декларацією був поданий
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних, за яким до складу
податкового кредиту позивача з ПДВ за
звітний період по постачальнику ПП
«Куліндоровський індустріальний
концерн» () увійшла сума
податку на додану вартість у розмірі
48564,01 грн. за податковою накладною №15
від 20.03.2014 року на суму поставки з ПДВ
288484,00 грн. (а.с. 38-51).

Разом з тим, як вбачається з наданої
позивачем до суду податкової накладної
№15 від 20.03.2014 року приватного
підприємства «Куліндоровський
індустріальний концерн»
(індивідуальний податковий номер
продавця 46), постачальником на
адресу позивача було поставлено товару
(бетону товарного М300 П4) на загальну
суму 288484,00 грн., при цьому розмір ПДВ
склав 48080,67 грн. (а.с. 22).

Зазначена податкова накладна була
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних 31.03.2014 року (а.с. 10;
145).

Здійснення господарської операції
приватним підприємством ВКФ
«МІКРОМЕГАС» з контрагентом, а також
сплата на його користь грошей за
поставлений товар разом із сумою ПДВ
підтверджується наданими до суду
первинними документами (а.с. 84-140).

20.05.2014 року головним державним
ревізором-інспектором відділу
проведення камеральних перевірок
управління податкового аудиту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
Компанієць Іриною Сергіївною
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ПП ВКФ
«МІКРОМЕГАС» за березень 2014 року.

За результатами перевірки було
складено акт №2778/15-53-22-08/30199632 від 20.05.2014
року, у висновках якого відображено
порушення позивачем п.200.2 ст.200; п.201.1 ст.
201 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за березень 2014 року у
сумі 48564 грн. (а.с. 7-9). Акт перевірки
вручено позивачу 31.05.2014 року.

30.05.2014 року підприємством було подано
до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
березень 2014 року, в якому виправлено
невірно вказану суму податкового
кредиту по контрагенту - постачальнику
ПП «Куліндоровський індустріальний
концерн» () та приведено
у відповідність до показників
податкової накладної №15 від 20.03.2014 року
(а.с. 12-21). У зв'язку з виправленням
помилки позивачем самостійно було
нараховано суму штрафу.

03.06.2014 року позивач надав до ДПІ у
Приморському районі м.Одеси
заперечення до акту перевірки (лист
№158/05 від 03.06.2014 року) та повідомив про
те, що при складенні декларації з ПДВ за
березень 2014 року ним була допущена
технічна помилка щодо суми податкового
кредиту за податковою накладною №15 від
20.03.2014 року, яка самостійно
відкоригована шляхом подання
уточнюючого розрахунку, у якому
зменшено суму податкового кредиту на 483
грн. (а.с. 23).

20.06.2014 року органом доходів і зборів
було надано відповідь на лист №158/05 від
03.06.2014 року, в якому зазначено про те, що
підприємством пропущений визначений
п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України
п'ятиденний строк для подання
заперечень до контролюючого органу
(а.с. 24).

На підставі висновків акту перевірки
№2778/15-53-22-08/30199632 від 20.05.2014 року ДПІ у
Приморському районі м.Одеси прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 23.06.2014 року, яким визначено ПП ВКФ
«МІКРОМЕГАС» грошове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі: 48564
грн. - основний платіж та 24282 грн. -
штрафні санкції (а.с. 6).

Не погодившись із вказаними рішеннями
органу доходів і зборів, позивач
звернувся до суду.

Заслухавши представників позивача та
відповідача, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги ПП ВКФ «МІКРОМЕГАС»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК
України) він регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі у разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України
визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товару (послуг).

В акті камеральної перевірки
№2778/15-53-22-08/30199632 від 20.05.2014 року
контролюючим органом зазначено, що ПП
ВКФ «МІКРОМЕГАС» в порушення вимог
п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України
завищено суму податкового кредиту з
ПДВ за березень 2014 року на 48564 грн., що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість (що підлягає сплаті до
бюджету) у зазначеному розмірі.

Відповідач у письмових запереченнях
зазначає, що такий висновок був
зроблений через те, що згідно Реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних за березень 2014 року
підприємством до складу податкового
кредиту включено податкову накладну
від 20.03.2014 року №15 на загальну суму
поставки 291384,06 грн. (у т.ч. ПДВ 48564,01 грн.),
виписану постачальником ПП
«Куліндорівський індустріальний
концерн», яка не зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вказана сума відображена у розділі ІІ
додатку №5 «Розшифровка податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5)» та включена
до складу податкового кредиту березня
2014 року. Зазначена помилка при
заповненні позивачем податкової
звітності за березень 2014 року є
порушенням вимог п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, а тому не
дає права позивачу на віднесення суми
податку на додану вартість до
податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України у
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: порядковий номер податкової
накладної; дата виписування податкової
накладної; повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; ціна постачання без
урахування податку; ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.2 ст. 201 ПК України
передбачено, що форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається із наданих позивачем до
суду та досліджених під час судового
розгляду справи первинних документів,
платіжних доручень, податкової
звітності та податкової накладної №15
від 20.03.2014 року, позивачем при складанні
податкової декларації з податку на
додану вартість за березень 2014 року до
складу податкового кредиту було
включено суму податку по спірній
податковій накладній (отриманої від ПП
«Куліндоровський індустріальний
концерн») на загальну суму 288484,00 грн. (в
т.ч. ПДВ 48564,01 грн.). При цьому, згідно
витягу з Єдиного реєстру податкових
накладних від 17.04.2014 року №17170410,
зазначена податкова накладна
зареєстрована 31.03.2014 року, але сума ПДВ
є меншою ніж задекларована позивачем, а
саме 48080,67 грн. (а.с. 10-11). Разом з тим, як
вбачається з самої податкової
накладної №15 від 20.03.2014 року, сума
поставки без ПДВ складає 240403,33 грн.,
сума ПДВ - 48 080,67 грн., загальна сума
поставки з ПДВ - 288484,00 грн. Тобто,
фактично спірна податкова накладна є
дійсною, складеною, виданою та
зареєстрованою відповідно до вимог
чинного законодавства.

Будь-яких доказів невідповідності
податкової накладної приватного
підприємства «Куліндоровський
індустріальний концерн» №15 від 20.03.2014
року вимогам п.п. 201.1 та 201.10 ст. 201 ПК
України щодо необхідних та
обов'язкових реквізитів зазначеного
документу та його реєстрації у Єдиному
реєстрі податкових накладних у березні
2014 року, відповідачем до суду надано не
було.

З цих підстав суд вважає помилковим та
таким, що не ґрунтується на фактичних
обставинах справи, висновок органу
доходів і зборів про порушення
позивачем вимог ст. 201 Податкового
кодексу України у вигляді завищення
підприємством податкового кредиту з
податку на додану вартість у березні 2014
року на суму 48564,01 грн.

Що стосується посилання відповідача в
спірному акті перевірки про порушення
приватним підприємством
виробничо-комерційною фірмою
«МІКРОМЕГАС» вимог п. 200.2 ст.200
Податкового кодексу України, якою
регламентується порядок визначення
позитивного значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту з ПДВ платника
податку, суд зазначає наступне.

Статтею 50 Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

У разі якщо платник податків подає
уточнюючий розрахунок до податкової
декларації, поданої за період, що
перевірявся, відповідний контролюючий
орган має право на проведення
позапланової перевірки платника
податків за відповідний період.

Як встановлено в судовому засіданні
помилка позивача у невірному
відображенні суми ПДВ у розмірі 48564 грн.
за спірної накладною №15 від 20.03.29014 року
була самостійно відкоригована 30.05.2014
року, шляхом надання до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виправлених помилок за
період березень 2014 року, яким зменшено
суму податкового кредиту на 483 грн. (48
564,01 - 48 080, 67 = 483,34 грн.) та збільшено суму
податкового зобов'язання на цю суму, у
зв'язку з чим позивачем було самостійно
нараховано суму штрафу у розмірі 15 грн.
(3% від суми).

Разом з тим слід зазначити, що на день
складання акту камеральної перевірки
(20.05.2014 року) та винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
(23.06.20154 року), податкові зобов'язання з
податку на додану вартість (8941 грн. за
декларацією березня 2014 року) навіть з
урахуванням помилки позивача у сумі
податкового кредиту у розмірі (483 грн.
за уточнюючим розрахунком) були
сплачені 30.04.2014 року приватним
підприємством виробничо-комерційною
фірмою «МІКРОМЕГАС» у повному обсязі
до бюджету (а.с. 155). Зазначені обставини
відповідачем також не спростовуються.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України визначено,
що у разі незгоди платника податків або
його законних представників з
висновками перевірки чи фактами та
даними, викладеними в акті (довідці)
перевірки, вони мають право подати свої
заперечення протягом п'яти робочих
днів з дня отримання акта (довідки).
Такі заперечення розглядаються
органом державної податкової служби
протягом п'яти робочих днів, що
настають за днем їх отримання (днем
завершення перевірки, проведеної у
зв'язку з необхідністю з'ясування
обставин, що не були досліджені під час
перевірки та зазначені у зауваженнях),
та платнику податків надсилається
відповідь у порядку, визначеному
статтею 58 цього Кодексу для надсилання
(вручення) податкових
повідомлень-рішень. Платник податку
(його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

03.06.2014 року генеральним директор ПП ВКФ
«МІКРОМЕГАС» в межах зазначеного вище
п'ятиденного строку, відповідачу було
надіслано листа із запереченням до
акту перевірки, та зазначено про
невідповідність відомостей зазначених
у акті дійсним обставинам та
виправлення самостійно допущено
помилки. На обґрунтування заперечень
до акту надані відповідні документи.

З урахуванням встановлених обставин
суд вважає, що у податкового органу на
час винесення податкового
повідомлення-рішення № від 23.06.2014
року були відсутні підстави для
визначення позивачу податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість як на повну суму податкового
кредиту у розмірі 45564 грн., так і на суму
помилки у цьому показнику (483 грн), та
відповідно нарахування передбачених
ст.ст. 54 та 123 Податкового кодексу
України штрафних санкцій на зазначені
суми,.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Відповідно до ст.
86 КАС України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин суд вважає, що
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси № від
23.06.2014 року про збільшення ПП ВКФ
«МІКРОМЕГАС» грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі: 48465,00
грн. - основний платіж та 24282,00 грн. -
штрафні санкції, є незаконним та
необґрунтованим, у зв'язку з чим
позовні вимоги ПП ВКФ «МІКРОМЕГАС»
підлягають задоволенню у повному
обсязі шляхом визнання протиправним
та скасування цього рішення суб'єкта
владних повноважень.

Судові витрати суд вважає за необхідне
розподілити відповідно до приписів ст.
94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного
підприємства виробничо-комерційної
фірми «МІКРОМЕГАС» до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 23.06.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 14 листопада 2014 року.

Суддя
Білостоцький О.В.