Справа № 816/4338/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м.
ПолтаваСправа №816/4338/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

представників Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області - Кіяниці О.М.,
Сидоренко Ю.М.,

представника платника податків -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про підтвердження
обґрунтованості арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2014 року Лубенська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з поданням до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
підтвердження обґрунтованості арешту
майна.

В обґрунтування своїх вимог орган
доходів і зборів зазначав, що
працівники ДПІ не були допущені до
проведення документальної планової
перевірки за наявності передбачених
законом підстав та необхідних
документів, оформлених належним чином.
Таким чином, на забезпечення виконання
платником податків своїх зобов'язань,
ДПІ прийнято рішення про застосування
адміністративного арешту платника
податків.

Представники заявника у судовому
засіданні вимоги подання підтримали та
просили суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник платника податків у
судовому засіданні подання
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні. Зазначав, що ФОП
ОСОБА_4 у жовтні 2014 року був за межами
України.

Суд, заслухавши пояснення
представників заявника та
представника платника податків,
вивчивши та дослідивши матеріали
подання, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1 /а.с. 4/ та взятий на облік
платника податків у Лубенській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області з 06
листопада 1998 року /а.с. 5/.

З матеріалів справи вбачається,
що начальником Лубенської ОДПІ був
виданий наказ від 13 жовтня 2014 року №1447
про проведення документальної
планової перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з 03 листопада
2014 року /а.с. 11/.

16 жовтня 2014 року Лубенською ОДПІ
листом вих. №2950/14/16-18-17-48 /а.с. 10/
направлено повідомлення від 13 жовтня
2014 року №81 /а.с. 12/ та наказ від 13 жовтня
2014 року №1447 поштою рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
/а.с. 13/.

31 жовтня 2014 року були виписані
направлення на проведення перевірки
відповідача №1551 та 1552 /а.с. 14-15/.

При виході на перевірку 03
листопада 2014 року після ознайомлення з
направленнями на перевірку від 31
жовтня 2014 року №1551 та №1552 ФОП ОСОБА_4
відмовився від їх підпису, також
платником податків відмовлено у
допуску до проведення планової виїзної
перевірки, про що
ревізорами-інспекторами складено
відповідні акти відмови №1237/17-НОМЕР_1
та №1238/17-НОМЕР_1 /а.с. 16, 17/.

04 листопада 2014 року було прийнято
рішення про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків ФОП ОСОБА_4 /а.с. 20/.

На підставі чого, заявник
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з поданням до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, у
якому просить підтвердити
обґрунтованість застосування
адміністративного арешту майна
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість дій заявника щодо
застосування умовного
адміністративного арешту майна
відповідача на відповідність вимогам
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд виходить з
наступного.

Частиною другою статті 19
Конституції України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України, контролюючі органи мають
право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77
Податкового кодексу України про
проведення документальної планової
перевірки керівником контролюючого
органу приймається рішення, яке
оформлюється наказом.

Право на проведення
документальної планової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Згідно з вимогами пункту 81.1
статті 81 Податкового кодексу України,
посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Згідно підпунктів 16.1.9 та 16.1.13
пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу
України, платники податків зобов'язані
не перешкоджати законній діяльності
посадової особи контролюючого органу
під час виконання нею службових
обов'язків та виконувати законні
вимоги такої посадової особи;
допускати посадових осіб
контролюючого органу під час
проведення ними перевірок до
обстеження приміщень, територій (крім
житла громадян), що використовуються
для одержання доходів чи пов'язані з
утриманням об'єктів оподаткування, а
також для проведення перевірок з
питань обчислення і сплати податків та
зборів у випадках, встановлених цим
Кодексом.

У разі відмови платника податків
та/або посадових (службових) осіб
платника податків (його представників
або осіб, які фактично проводять
розрахункові операції) у допуску
посадових (службових) осіб
контролюючого органу до проведення
перевірки складається акт, який
засвідчує факт відмови /пункт 81.2.
статті 81 Податкового кодексу України/.

Відповідно до пункту 94.1. статті 94
Податкового кодексу України,
адміністративний арешт майна платника
податків (далі - арешт майна) є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі;
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб
контролюючого органу /підпункти 94.2.1.-
94.2.3. пункту 94.2 статті 94 Податкового
кодексу України/.

Порядок застосування
адміністративного арешту майна
платника податків затверджено наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10 жовтня 2013 року №568 /далі - Порядок
№568/.

Пунктом 3.1. Порядку №568
передбачено, що арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: 1) платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі; 2)
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; 3) платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
доходів і зборів; 4) відсутні дозволи
(ліцензії) на здійснення господарської
діяльності, торгові патенти, а також у
разі відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством; 5) відсутня
реєстрація особи як платника податків
в органі доходів і зборів, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до Кодексу, або коли платник податків,
що отримав податкове повідомлення або
має податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам; 6) платник податків
відмовляється від проведення
перевірки стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі; 7)
платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу; 8) у разі відмови
платника податків (його посадових осіб
або осіб, які здійснюють готівкові
розрахунки та/або провадять
діяльність, що підлягає ліцензуванню
та/або патентуванню) від проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої
підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20
розділу I Кодексу, або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів).

Згідно з п. 4.1. Порядку №568,
керівник органу доходів і зборів (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених розділом III цього
Порядку, та на підставі звернення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків (додаток 1)
відповідного підрозділу, який у межах
своїх повноважень встановлює такі
обставини, приймає рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків (додаток 2).

Обґрунтованість арешту майна,
накладеного рішенням керівника (його
заступника) органу доходів і зборів,
має бути перевірена судом протягом 96
годин. У такому випадку рішення
керівника (його заступника) органу
доходів і зборів подається до суду
протягом 24 годин з моменту
встановлення обставин, що зумовлюють
таке звернення до суду. Строк,
визначений цим пунктом, не включає
добові години, що припадають на вихідні
та святкові дні /пункт 4.2. Порядку №568/.

Рішення про застосування арешту
майна платника податків надсилається
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або вручається особисто
під розписку: 1) платнику податків з
вимогою тимчасово зупинити відчуження
його майна; 2) іншим особам, у володінні,
розпорядженні або користуванні яких
перебуває майно такого платника
податків, з вимогою тимчасово зупинити
його відчуження /пункт 4.3. Порядку №568/.

Необхідно звернути увагу, що при
прийнятті норми про можливість
застосування адміністративного арешту
майна платника податків зокрема в разі
недопуску такою особою працівників
податкових органів до проведення
перевірки законодавець виходив з того,
що застосування арешту є особливим
видом забезпечення повноти та
об'єктивності проведення податкової
перевірки, оскільки ухилення платника
податків від проведення перевірки може
вказувати на його бажання приховати
певні докази, що вказують на його
недобросовісність.

В свою чергу, запровадження
судової перевірки обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків вказує на
необхідність контролю за діями
податкового органу та захист прав
платника податків від можливих
зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання контролюючим
органом своїх повноважень та
особливості ведення господарської
діяльності окремих платників податків
викликають необхідність у
оперативності застосування
адміністративного арешту майна та
перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної
перевірки наявності підстав для
застосування адміністративного арешту
і гарантування як прав та інтересів
платника податків так і належного
здійснення повноважень податковими
органами законодавцем передбачено
право податкових органів звертатись до
суду із поданням про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків. Саме
тому стаття 1833 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює особливий, оперативний,
порядок розгляду такого подання та
імперативно приписує необхідність
негайного виконання судового рішення
за результатами такого розгляду.

При цьому перевірка
обґрунтованості накладення
адміністративного арешту передбачає
встановлення судом наявності підстав
для застосування адміністративного
арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94
Податкового кодексу України.

Предметом перевірки є
відповідність рішення керівника
податкового органу (його заступника)
про накладення адміністративного
арешту на майно платника податків
умовам, за яких таке рішення може бути
ухвалено.

Як свідчать матеріали справи,
посадові особи Лубенської ОДПІ за
наявності наказу на проведення
перевірки від 13 жовтня 2014 року,
письмового повідомлення від 13 жовтня
2014 року №81 та направлення на перевірку
від 31 жовтня 2014 року №1551 та №1552 не були
допущені до проведення документальної
планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4

Доводи представника платника
податків, що ОСОБА_4 у жовтні 2014 року
перебував за кордоном не є підставою
для недопуску посадових осіб
контролюючих органів у листопаді 2014
року до проведення перевірки.

Судом встановлено, що заявником
дотримано процедуру розгляду та
вирішення питання про застосування
адміністративного арешту майна ФОП
ОСОБА_4, визначених положеннями статті
94 Податкового кодексу України та
Порядком застосування
адміністративного арешту майна
платника податків, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 10 жовтня 2013 року №568, у
зв'язку з чим вимоги заявника про
підтвердження обґрунтованості
застосування адміністративного
арешту платника податків підлягають
задоволенню.

Згідно з частиною восьмою статті
1833 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
постановлення судом ухвали про
відкриття провадження у справі суд
приймає у триденний строк, але не
пізніше ніж протягом 96 годин з моменту
встановлення обставин, що зумовлюють
звернення заявника до суду, постанову
по суті заявлених вимог, яка підлягає
негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Подання Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про
підтвердження обґрунтованості арешту
майна задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість
адміністративного арешту майна
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
застосованого на підставі рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 04 листопада 2014 року.

Постанова підлягає негайному
виконанню

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 11
листопада 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова