Справа № 2а-7479/11/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р.
Справа №
152323/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування рішення та
припису,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2011 року Публічне акціонерне
товариство «Львівобленерго»
звернулося до суду із адміністративним
позовом до Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області, в якому просило визнати
повністю протиправними та скасувати
рішення відповідача № 166 від 17.06.2011 року
та припис відповідача № 209 від 15.06.2011
року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним і скасовано
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами у Львівській області № 166 від
17.06.2011 року. Визнано протиправним і
скасовано припис Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області № 209 від 15.06.2011 року.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Державна інспекція з
контролю за цінами у Львівській
області подало апеляційну скаргу, в
якій просила оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
Державною інспекцією контролю за
цінами у Львівській області проведено
перевірку ПАТ "Львівобленерго" з питань
правильності формування та
застосування тарифів на
електроенергію та проведення
розрахунків вартості наданих
замовникам платних послуг, за
результати якої складено Акт від 14.06.2011
року №000364(а.с.6-9).

Згідно з висновками Акта при
розрахунках із споживачами за
електроенергію спожиту на технічні
цілі в насосній ЛКП «Левандівка»за
адресою: м. Львів, вул. Сірка, 16, насосній
ЛКП «Навколо базару» за адресою: м.
Львів, вул. Героїв УПА, 30, насосній ЛКП
«Балатон-409»за адресою: м. Львів, вул.
Мазепи, 11, котельні ЛКП «Навколо
базару» за адресою: м. Львів, вул.
Боберського, 21, котельні ЛКП «За
Замком» за адресою: м. Львів, вул.
Металістів, 9, позивач застосовував
єдиний роздрібний тариф замість тарифу
як для населених пунктів, що
передбачений постановою НКРЕ №309 від
10.03.1999 р. Сума необґрунтованої виручки
за період вересень 2010 року-травень 2011
року становить 32556,23 грн. На підставі
акту відповідачем винесено рішення про
застосування економічних санкцій №166
від 17.06.2011р. на суму 97668,69 грн. та припис
№209 від 15.06.2011 р. про приведення у
відповідність до вимог чинного
законодавства тарифи на
електроенергію, спожиту на технічні
цілі для побутових потреб населення,
житлових масивів і здійснення
перерахунку плати споживачам за
використану електроенергію за період з
вересня 2010 року по травень 2011 року на
суму 32556,23 грн.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
електроенергетику", органом державного
регулювання діяльності в
електроенергетиці є Національна
комісія регулювання електроенергетики
України.

Відповідно до п. 1 Порядку
диференціювання за годинами доби
тарифів на електроенергію, яка
використовується для зовнішнього
освітлення населених пунктів,
затвердженого Постановою НКРЕ України
від 22.10.2004 року №1030, зі змінами від
21.02.2008 року №199 розрахунки за
електроенергію, яка відпускається на
потреби зовнішнього освітлення,
здійснюється за єдиним роздрібним
тарифом відповідного класу напруги із
застосуванням коефіцієнта 0,25 у межах
зон доби. В інші години доби
застосовується єдиний роздрібний
тариф іншого відповідного класу
напруги. Згідно з п. 2 зазначеного
Порядку для визначення обсягів
електроенергії, спожитої на потреби
зовнішнього освітлення населених
пунктів, мають використовуватися
окремі прилади диференційованого
обліку електроенергії, унесені до
Державного реєстру вимірювальної
техніки, допущені до застосування в
Україні.

Відповідно до п. 4 Положення про
Національну комісію з
електроенергетики, затвердженої
Указом Президента України від 21.04.1998
року комісія, відповідно до покладених
на неї завдань, зокрема, розробляє і
затверджує обов'язкові для виконання
нормативні акти з питань, що належать
до її компетенції, узагальнює практику
застосування законодавства з питань,
що належать до її компетенції,
розробляє та вносить у встановленому
порядку пропозиції щодо вдосконалення
законодавства, дає висновки на проекти
законів та інших нормативно-правових
актів.

З огляду на це, правомірною є позиція
позивача, який покликається на
листи-офіційні роз'яснення НКРЕ
України від 13.05.2011 року №3299/09/17-11, від
19.08.2009 року №5565/09/17-09, від 01.03.2007 року
№1229/09/17-07, від 10.02.2005 року №03-39-09/667, в
яких зазначається, що оплачувати
електроенергію відповідно до положень
«Порядку застосування тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню і населеним пунктам» мають
право лише споживачі, які
використовують електроенергію на
технічні цілі житлових будинків для
підтримки нормального функціонування
систем їх інженерного забезпечення. У
разі, якщо для централізованого
постачання води та тепла споживачам, в
тому числі і виключно населенню (тобто
для задоволення комунально-побутових
потреб) використовується цілісний
комплекс інженерного обладнання,
окремо збудовані споруди, які
забезпечують технологічний процес
надання централізованих послуг з
водопостачання/теплопостачання,
електрична енергія не є спожитою на
технічні цілі, а є ресурсом, що
використовується у господарській
діяльності. Отже, оплата електричної
енергії, спожитої на потреби
господарської діяльності (навіть якщо
результатом цієї діяльності є надання
комунальних послуг населенню, в тому
числі послуги з тепло- та
водопостачання з використанням котлів,
котелень тощо) має здійснюватися за
роздрібним тарифом для відповідного
класу напруги.

Відповідно до п. 3.25 "Правил
користування електричною енергією",
затверджених постановою НКРЕ України
№28 від 31.07.1996р. (в редакції постанови
від 17.10.2005р. №910), споживачі, які бажають
здійснювати розрахунок за спожиту
електричну енергію за тарифами,
диференційованими за періодами часу, в
тому числі за годинами доби, мають
забезпечити облік електричної енергії
для власного споживання відповідними
засобами диференційованого
(погодинного) обліку електричної
енергії.

Вищим адміністративним судом України
було викладено свою позицію щодо
застосування затвердженого постановою
НКРЕ України Порядку диференціювання
за годинами доби тарифів на
електроенергію, яка використовується
для зовнішнього освітлення населених
пунктів в ухвалі від 24.02.2009 року, яким
зокрема, було зазначено, що
застосування затвердженого постановою
НКРЕ України Порядку диференціювання
за годинами доби тарифів на
електроенергію, яка використовується
для зовнішнього освітлення населених
пунктів, було поставлено комісією
своїм роз'ясненням в межах законодавчо
визначених повноважень органу
державного регулювання діяльності в
електроенергетиці в залежність від
наявності окремих приладів
диференційованого обліку електричної
енергії.

Враховуючи вищенаведені положення, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, а
саме, що ПАТ "Львівобленерго"
правомірно нараховувало плату за
електричну енергію споживачам.

Пунктом 3.6.2. "Умов та Правил здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом", які затверджені
постановою НКРЕ України від 13.06.1996р.
№15/1 встановлено загальне правило, що
постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом одержує від
споживачів, яким він постачає
електричну енергію, плату за
роздрібним тарифом.

Порядком застосування тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню та населених пунктам, який
затверджений постановою НКРЕ України
від 10.03.1999р. №309 (в редакції постанови
від 10.07.2002р. №758) затверджено тарифи на
електроенергію, яка споживається
населенням і населеними пунктами та
порядок їх застосування.

Відповідно до п. 2.1. цього Порядку до
населених пунктів відносяться
споживачі, які розраховуються з
енергопостачальною організацією за
електроенергію, яка споживається
населенням для різних побутових потреб
у житлових будинках, гуртожитках.

Пунктом 3.6.2. "Умов та Правил здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом" встановлено
загальне правило, за яким постачальник
електричної енергії за регульованим
тарифом одержує від споживачів, яким
він постачає електричну енергію, плату
за роздрібним тарифом.

Згідно з Приміткою до постанови НКРЕ
України від 10.03.1999 р. №309 електрична
енергія, яка витрачається населеними
пунктами на технічні цілі (роботу
насосів) оплачується за пільговим
тарифом 20,3 коп. за 1 кВт/год.

НКРЕ України, яка згідно зі ст. ст. 11, 12
Закону України "Про електроенергетику",
п. 4 "Положення про Національну комісію
регулювання електроенергетики
України", яке затверджене Указом
Президента України від 14.03.1995 р. №213 є
органом державного регулювання
електроенергетики в
електроенергетиці, що забезпечує
проведення цінової та тарифної
політики, забезпечує захист споживачів
електричної енергії, узагальнює
практику застосування законодавства,
що належить до її компетенції, офіційно
роз'яснила порядок застосування
тарифів на електроенергію, яка
споживається на потреби забезпечення
роботи обладнання з опалення та
водопостачання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р.
№1875 "комунальні послуги" - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною водою, "споживач" - фізична чи
юридична особа, яка отримує або має
намір отримати комунальну послугу.

На підставі Примітки до постанови НКРЕ
України №309, вищезазначених офіційних
роз'яснень НКРЕ України, п. 3.6.2. Умов та
Правил, ст. ст. 1,13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" суд
приходить до висновку, що якщо для
надання комунальних послуг у формі
централізованого водопостачання
споживачам, надавачами таких послуг
використовуються цілісні комплекси
інженерного обладнання, окремо
збудовані споруди, які забезпечують
технологічний процес надання
централізованих послуг з
водопостачання, електрична енергія не
є спожитою на технічні цілі населених
пунктів, а є ресурсом, що
використовується у господарській
діяльності суб'єктів, які надають ці
комунальні послуги і оплачується за
роздрібним тарифом.

Згідно додатку до договору про
постачання електричної енергії №63040
від 21.01.2005 р., що був укладений між
позивачем та ЛКП «Левандівка»та діяв
протягом спірного періоду, насосна за
адресою м. Львів, вул. Сірка, 16 є
цілісним комплексом інженерного
обладнання в окремо збудованій
споруді, що забезпечує технологічний
процес надання централізованих послуг
споживачам з водопостачання(а.с.23-24).
При цьому, в цьому додатку сторони
погодили, що електрична енергія, яка
споживається в цій насосній не
використовується на технічні цілі ЛКП
«Левандівка», а використовується у
господарській діяльності ЛКП
«Левандівка» - наданні комунальних
послуг у формі централізованого
водопостачання.

Також, згідно додатку до договору про
постачання електричної енергії №63064
від 21.03.2004р., що був укладений між
позивачем та ЛКП «За Замком» і діяв
протягом спірного періоду, котельня за
адресою: м. Львів, вул. Металістів, 9 є
цілісним комплексом інженерного
обладнання в окремо збудованій
споруді, яка забезпечує технологічний
процес надання централізованих послуг
споживача з теплопостачання(а.с.25-26). В
цьому додатку сторони передбачили, що
електрична енергія, яка споживається в
цій котельні, не використовується на
технічні цілі ЛКП «За Замком», а
використовується у господарській
діяльності ЛКП «За Замком»- наданні
комунальних послуг у формі
централізованого теплопостачання.

ВАТ "Львівобленерго" правомірно
нараховувало плату за роздрібним
тарифом за електричну енергію, яка
споживалася ЛКП «Левандівка», ЛКП «За
Замком» для функціонування насосної та
котельні за адресами: м. Львів, вул.
Сірка, 16, м. Львів, м. Львів, вул.
Металістів, 9.

З додаткових угод до договору про
постачання електричної енергії №90438
від 26.01.2005 р., які були укладені між
позивачем та ЛКП «Навколо базару» та
діяли протягом спірного періоду,
слідує, що за адресою м. Львів, вул.
Героїв Упа (Тургенєва), 30 знаходиться не
насосна, а службове складське
приміщення, за адресою: м. Львів, вул.
Боберського, 21 знаходиться не котельня,
а службове складське
приміщення(а.с.29-37).

Крім цього, з додатку №9 до договору про
постачання електричної енергії №900447
від 23.03.2006 р., що був укладений між
позивачем та ЛКП «Балатон-409»та діяв
протягом спірного періоду, слідує, що
за адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 11
знаходиться не насосна, а офіс цього
субєкта господарювання(а.с.27-28).

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що за спірний період
позивач правомірно застосував
роздрібний тариф при нарахуванні плати
ЛКП «Навколо базару» за
електроенергію, яка була спожита в
службових складських приміщеннях за
адресами: м. Львів, вул. Героїв Упа, 30 та
Боберського, 21 та ЛКП «Балатон-409» за
електроенергію, спожиту в офісі за
адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 11.

Відповідно до п. 2 "Порядку використання
захисних споруд цивільного захисту
(цивільної оборони) для господарських,
культурних та побутових потреб", який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 25.03.2009р. №253
передбачено, що захисні споруди
цивільного захисту (цивільної оборони)
- інженерні споруди, призначені для
укриття і тимчасового захисту людей,
техніки та майна від небезпеки, що може
виникнути або виникла внаслідок
надзвичайних ситуацій у мирний час, а
також від дії засобів ураження в
особливий період.

Пункт 3.6.2. "Умов та Правил здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом" передбачає
загальне правило, що постачальник
електричної енергії за регульованим
тарифом одержує від споживачів, яким
він постачає електричну енергію, плату
за роздрібним тарифом.

Суд першої інстанції було зазначено, що
згідно з п. 3.4. "Умов та Правил
здійснення підприємницької діяльності
з постачання електричної енергії за
регульованим тарифом (затв. постановою
НКРЕ України №15/1 від 13.06.1996 р. та
зареєстровані в Мін'юсті України від
08.08.1996 р. за №433/1458), ліцензіат (яким є і
ВАТ "Львівобленерго") повинен діяти
відповідно до законодавства України та
інших нормативних документів;
дотримуватись актів законодавства та
нормативних документів. Відповідно до
ст. ст. 11, 12 Закону України "Про
електроенергетику" НКРЕ України
здійснює контроль за додержанням
ліцензіатами умов та правил здійснення
ліцензованої діяльності і застосовує
до них відповідні санкції за їх
порушення.

На виконання покладених на НКРЕ
України повноважень, ним було
проведено планову перевірку ВАТ
"Львівобленерго" додержання
ліцензіатом законодавства про
електроенергетику та Ліцензійних умов
за період 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, в
ході якої не виявлено жодних порушень
позивачем постанови НКРЕ України №309
від 10.03.1998 року при нарахуванні
позивачем плати за електричну енергію,
яка споживалася в насосних, котельнях,
які забезпечують технологічний процес
надання централізованих послуг з
водопостачання/теплопостачання, що
підтверджується відповідним актом 8-е
від 06.05.2011року. Недотримання позивачем
вимог постанов НКРЕ України, в т. ч. і
постанови НКРЕ України №309 вважалось
би порушенням вищевказаних Умов та
Правил, за що НКРЕ України вправі
накласти відповідні санкції.

Згідно п. 3.8.4. вищевказаних Умов та
Правил ліцензіат з постачання
електричною енергії за регульованим
тарифом, серед яких і позивач, мав би
право на одержання дотаційних
сертифікатів від НКРЕ на суму дотацій,
наданих ліцензіатом споживачам, що
мають право на користування пільговими
тарифами, серед яких пільговий тариф за
електричну енергію, яка споживається
населеними пунктами на технічні цілі.

Відповідно до п. п. 5, 6 постанови НКРЕ
України від 26.02.2001 р. №184 рішенням НКРЕ
України щомісяця ліцензіатам, які
здійснюють постачання електричної
енергії населеним пунктам за
затвердженими НКРЕ України тарифами,
надається компенсація втрат від
застосування пільгових тарифів.

Згідно постанови НКРЕ №1416 від 29.10.2010
року позивачу було надано компенсацію
за постачання електричної енергії за
пільговим тарифом для населених
пунктів.

За вищенаведених обставин вимоги
позивача про визнання протиправним і
скасування рішення №166 від 17.06.2011 року і
припису №209 від 15.06.2011 року Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області, є обґрунтованими і
підлягають задоволенню, тому суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у справі № 2а-7479/11/1370 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін