Справа № 826/4507/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4507/14
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов
Суддя-доповідач: Федотов
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 03 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Гунатех»
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гунатех» (далі -
позивач, ТОВ «Гунатех») звернулося до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач, ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2013 року
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
липня 2014 року адміністративний позов
було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову, вважаючи, що судом
неповно з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Гунатех» є юридичною особою, яка
перебуває на податковому обліку ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві як платник податку на додану
вартість (далі - ПДВ).

Відповідачем було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Гунатех» достовірності
визначення товариством залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
серпень 2013 року (податкова декларація з
ПДВ від 20.09.2013 року №) на суму
18506546,00 грн., за результатами якої
складено акт від 04.10.2013 року
№1815/26-58-22-02-13.

Згідно з висновками вказаного акту
перевірки, позивачем порушено вимоги
податкового законодавства, що призвело
до завищення суми рядка 24 декларації з
ПДВ 2013 року на суму 15752582,00 грн.

На підставі акту від 04.10.2013 року
№1815/26-58-22-02-13 відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 21.10.2013 року №, яким
товариству зменшено від'ємне значення
суми ПДВ за серпень 2013 року на 15752582,00
грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
прийняття рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування або про
зарахування суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів є правом платника
податків, а не його обов'язком, яке не
обмежено певним звітним податковим
періодом.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Податкового кодексу України
(далі - ПК України).

Так, відповідно до п.198.1. ст.198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, в силу вимог п.198.2.
ст.198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

П.200.1 ст.200 ПК України передбачено, що
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 ПК України, при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Згідно з п.200.3 ст.200 ПК України, при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

У п.200.4 ст.200 ПК України визначено, що
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п.200.6 ст.200 ПК України,
платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених п.200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Згідно з п.200.7 ст.200 ПК України, платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Пп. «а» п.200.14 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, що якщо за
результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки контролюючий орган виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий орган у
разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної контролюючим
органом за результатами перевірок,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що отримання платником ПДВ
бюджетного відшкодування є його
правом, а не обов'язком, використання
якого не обмежено певним звітним
податковим періодом.

Виходячи з цього, колегія суддів
звертає увагу на те, що висновок
відповідача про завищення ТОВ
«Гунатех» рядку декларації з ПДВ за
серпень 2013 року на суму 15752582,00 грн.
ґрунтується на тому, що позивач
самостійно відмовився від отримання
суми бюджетного відшкодування за
період з 01.07.2012 року по 31.08.2013 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що контролюючим податковим
органом було неправильно застосовано
приписи податкового законодавства,
зокрема п.200.6 та пп.«а» п.200.14 ст.200 ПК
України, що призвело до безпідставного
та необґрунтованого зменшення
позивачу суми від'ємного значення ПДВ
за серпень 2013 року шляхом складання
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2013 року
№.

При цьому, апелянт, діючи в порушення
приписів ч.2 ст.71 КАС України, ані під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, ані в ході апеляційного
провадження не надав жодних належних і
допустимих, у розумінні ст.70 КАС
України, доказів, які б спростовували
правильність висновків суду першої
інстанції.

З огляду на це, судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 13.11 2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.