Справа № 808/5711/13-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2014 рокусправа № 808/5711/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі м.
Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 р. у справі № 808/5711/13-а

за позовом ОСОБА_3

до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції

про скасування постанов та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

"20" червня 2013 р. ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції в якому
просив:

- відмінити постанову про арешт коштів
боржника Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції ВП №30582185 від 20.02.2012;

- відмінити постанову про утримання з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій ВП №30582185 від 13.01.2012 на
суму 20 грн.;

- відмінити постанову про утримання з
боржника виконавчого збору ВП №30582185
від 13.01.2012 на суму 66 ,06 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 603 ,26 грн.;

- відшкодувати моральний збиток у сумі
10 000 грн.;

- визнати дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції щодо стягнення з пенсійного
рахунку ОСОБА_3 коштів в сумі 603 ,26 грн.
протиправними;

- стягнути внаслідок неправомірних дій
з Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
нараховану ОСОБА_3 АТ «Райффайзен банк
Аваль» пеню в сумі 82 ,36 грн., а саме:
травень 2012 року - 0 ,62 грн., квітень 2012
року - 6 ,45 грн., червень 2012 року - 6 ,45 грн.,
липень 2012 року - 6 ,66 грн., серпень 2012 року
- 7 ,10 грн., вересень 2012 року - 7 ,32 грн.,
жовтень 2012 року - 7 ,81 грн., листопад 2012
року - 7 ,31 грн., грудень 2012 року - 7 ,77 грн.,
січень 2013 року - 8 ,58 грн., лютий 2013 року - 8
,31 грн.., березень 2013 року - 8 ,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю арешту коштів позивача
на рахунку , відкритого для отримання
соціальної допомоги. позивач зазначає,
що протиправні дії відповідач а
позбавили ОСОБА_3 можливості
харчуватись та придбавати ліки й інші
речі першої необхідності.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 р. у справі № 808/5711/13-а
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
скасування постанов та відшкодування
моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції щодо стягнення з рахунків
ОСОБА_3 коштів в сумі 603 гривні 26 копійок
неправомірними. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_3
кошти в сумі 603 гривні 26 копійок. В решті
позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволення
позовних вимог мотивовано
протиправністю дій державного
виконавця щодо стягнення коштів
отриманих як соціальна допомога
інвалідам з дитинства.

Відмова у задоволенні решти позовних
вимог обумовлена відсутністю доказів
що доводять моральні страждання
позивача та іншу шкоду, яка завдана
йому протиправними діями відповідача.

Не погодившись з постановою суду,
Управлінням Державної казначейської
служби України у Ленінському районі м.
Запоріжжя подано апеляційну скаргу,
згідно якої особа, яка подає апеляційну
скаргу просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 р. у справі № 808/5711/13-а, в частині
задоволення вимог про стягнення коштів
з Державного бюджету України, як таку
що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд, вирішивши питання по
суті, не дослідив питання в частині яка
особа та у який спосіб повинна
повернути незаконно стягнуті кошти,
оскільки фактичними набувачами
стягнутих коштів є Управління
Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя, в той
час як стягуються кошти з Державної
казначейської служби України.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
постановою старшого державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького міського управління
юстиції від 06.01.2012 року ВП №30582185
відкрито виконавче провадження з
виконання вимоги Управління
пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя №Ф-4036у від
01.11.2011року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь УПФ України в Ленінському
районі - 660,65грн. та встановлено строк
для добровільного виконання до 12.01.2012
року.

13.01.2012 року у зв'язку з невиконанням
вимоги у добровільному порядку в строк
до 12.01.2012 року постановлено стягнути з
ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі
66,06грн. та витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 20 грн.

У зв'язку з невиконанням рішення УПФУ
№Ф-4036у, 20.02.2012 року, постановою
відповідача накладено арешт на кошти
боржника, що знаходяться на
банківських рахунках.

21.11.2012 року, відповідачем встановлено,
що ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи та отримує
державну соціальну допомогу, а тому
звернути стягнення на кошти, які
знаходяться на розрахункових рахунках
не можливо, оскільки на вказані рахунки
боржник отримує соціальну допомогу.
Постановою від 21.11.2012 року ВП №30582185
арешт з розрахункових рахунків
позивача знято.

На підставі розпорядження,
затвердженого начальником Ленінського
ВДВС ЗМУЮ 21.02.2012, направлено платіжну
вимогу по виконавчому провадженню №436
(30582185) з примусового виконання вимоги
Управління пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя №Ф-4036у
від 01.11.2011 про стягнення коштів в межах
сум: 660,65 грн. - борг за виконавчим
документом; 66,06 грн. - виконавчий збір;
20,00грн. - витрати на проведення
виконавчих дій - всього в межах суми
746,71грн. з розрахункових рахунків Банку
ПАТ «Укрсоцбанк» та Банк ЗОАД
«Райффайзен Банк Аваль». Платіжні
вимоги направлені до відповідних
банків.

Розпорядженням №ВП-436 (30582185) від 24.05.2012
року грошові кошти у сумі 603,26грн., що
надійшли 23.04.2012 на рахунок ОСОБА_3 з
облікових депозитних сум при
примусовому виконанні виконавчого
провадження відповідно до статті 43
Закону України «Про виконавче
провадження» перераховано банком: 522,94
грн. - на користь УПФ України в
Ленінському районі м.Запоріжжя; 60,32грн.
- виконавчий збір; 20,00грн. - витрати на
проведення та організацію виконавчих
дій.

Позивач звернувся до суду з вимогою
визнання протиправними дій та рішень
державного виконавця щодо накладення
арешту та стягнення коштів з
розрахункових рахунків.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
протиправності дій відповідача щодо
примусового виконання вимоги
Пенсійного фонду за рахунок коштів, які
отримані позивачем як державна
соціальна допомога.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів вважає правомірним
висновок суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до п.п. 7, 8 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Згідно до ст..52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

На підставі ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом, зокрема, винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах.

Згідно ст..72 Закону України «Про
виконавче провадження» на допомогу по
державному соціальному страхуванню, що
виплачується в разі тимчасової
непрацездатності та в інших випадках,
допомогу по безробіттю та соціальну
допомогу інвалідам з дитинства,
призначену відповідно до Закону
України "Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам", стягнення може бути
звернено тільки за рішеннями про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також втратою
годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем накладено арешт
на рахунки позивача в банках, серед
яких є картковий рахунок для отримання
ОСОБА_3 соціальної допомоги інвалідам з
дитинства, - на примусове виконання
постанов про стягнення з позивача
адміністративних штрафів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо порушення відповідачем
приписів ст.72 ЗУ «Про виконавче
провадження» в частині заборони
звернення стягнення на допомогу
інвалідам з дитинства, крім випадків
звернення стягнення за рішеннями про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також втратою
годувальника.

Як вбачається з доводів апеляційної
скарги, скаржник вказує на
протиправність рішення суду першої
інстанції щодо стягнення списаних з
рахунків ОСОБА_3 коштів з Державного
бюджету України. Колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Згідно до ч.2 ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження» Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

Згідно ст. 25 Бюджетного кодексу
України, - Державна казначейська служба
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження", - рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Згідно п. 19 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ" № 845 від 03.08.2011
року, - безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та/або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України у
разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вмотивованим та правомірним
висновок суду першої інстанції щодо
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача протиправно
стягнутих державним виконавцем коштів.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правове обґрунтування
висновків суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі м.
Запоріжжя на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
03 вересня 2013 р. у справі № 808/5711/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 р. у справі № 808/5711/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко