Справа № 813/6989/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2014 року
№813/6989/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого-судді Сасевича О.М.,
за участю секретаря судового засідання
представників позивача Слюсарчика І.М.,
представника відповідача Скрипника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Спільного підприємства
«Київ-Захід» у формі товариства з
обмеженою відповідальністю до
Державної податкової інспекції у
м.Червонограді Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Спільне підприємство «Київ-Захід» у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ) звернулося
14.10.2014 року до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у м.
Червонограді Головного управління
Міндоходів у Львівській області
(надалі - ДПІ у м. Червонограді ГУ
Міндоходів у Львівській області), у
якій просить визнати протиправним і
На обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що оспорюване ним
податкове повідомлення-рішення було
прийняте контролюючим органом із
порушенням норм матеріального права та
є таким, що суперечать чинному
законодавству України.
Так, позивач зазначає, що у вересні 2014
року відповідачем було проведено
позапланову виїзну перевірку СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ, за
результатами якої органом доходів і
зборів встановлено, що операції між
позивачем та ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ
«Фінанс пан трейд» були нереальними й
насправді не відбувалися. У зв'язку з
чим, відповідачем було прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість.
Однак, позивач стверджує, що такі
висновки контролюючого органу є
помилковими, оскільки його операції з
ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд» носили реальний і товарний
характер. Реальність таких операцій
підтверджується належними та
допустимими доказами - укладеними
договорами, видатковими накладними,
податковими накладними, фактом оплати
за придбаний товар, прийняттям та
використанням товару у господарській
діяльності позивача, транспортними
Позивач акцентує увагу на тому, що
зазначені вище операції здійснювалися
ним із метою реалізації власної
господарської компетенції, а саме,
придбаний товар (цукор) у подальшому
реалізовувався у власній торговій
мережі позивача, а придбане обладнання
(газовий пальник) було використане для
ремонту виробничих потужностей
позивача. Таким чином, поза належним
оформленням усіх необхідних первісних
документів, реальність операцій
підтверджується й очевидною діловою
метою в їх здійсненні.
СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ зазначає,
що здійснюючи господарські операції з
ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд», ним було проявлено достатню
обачність при виборі контрагентів та, у
межах можливого, з'ясовано сумлінність
таких осіб. При цьому, про можливі
порушення податкового законодавства
цими підприємствами, а також їх
постачальниками позивачу не було
відомо й відповідальності за дії
третіх осіб він нести не може. Свої ж
обов'язки як платник податків СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ здійснювало
сумлінно та в повній відповідності до
норм чинного законодавства України.
Позивач зазначає, що при реальному
здійсненні господарських операцій з
ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд» останніми було, у відповідності
до норм чинного законодавства України,
виписано податкові накладні, а тому, на
підставі таких податкових накладних,
що були складені в межах товарних і
реальних операцій, позивач мав повне
право на формування податкового
Таким чином, позивач вважає, що при
проведенні позапланової перевірки
відповідачем не було дано належної
оцінки усім наявним доказам, які
безумовно та однозначно свідчили про
реальність господарських операцій
позивача та, відповідно, про
відсутність порушення чинного
законодавства України зі сторони СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ.
Позивач також звертає увагу на те, що
господарські відносини зі ТзОВ
«Інтерагро 2007» уже були предметом
перевірки у 2011 році, у межах якої було
встановлено документальне
підтвердження реальності операцій між
зазначеними підприємствами. А також,
спірний період здійснення
господарських операцій був охоплений
іншою перевіркою податковими органами,
за результатами якої не було виявлено
порушень, які ніби то встановлені при
теперішній перевірці. Наведене в
сукупності доводить реальність
операцій між позивачем та згаданими
вище постачальниками.
Окрім того, беручи до уваги те, що
проведена у вересні 2014 року
позапланова виїзна перевірка фактично
охоплює той же період і ті ж відносини,
що й попередні перевірки, її слід
вважати повторною перевіркою. Однак,
для здійснення такого контрольного
заходу у відповідача були відсутні
визначені законом підстави, тобто не
було проведено службове розслідування
чи кримінальна справа стосовно
службових осіб контролюючого органу та
був відсутній наказ Державної
податкової адміністрації України на
проведення повторної перевірки. А тому,
такий повторний контрольний захід є
У зв'язку з чим, позивач стверджує, що
відповідач неправомірно здійснив у
вересні 2014 року позапланову виїзну
перевірку СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ
та, незважаючи на наявність достатніх і
належних доказів реальності
господарських операцій з ТзОВ
«Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд», безпідставно відобразив за
результатами перевірки протилежні
висновки. Зважаючи на що, винесене за
результатами такої перевірки,
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню.
Ухвалами судді від 15.10.2014 року у даній
адміністративній справі відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

На заперечення позовних вимог
відповідачем 29.10.2014 року було подано
заперечення на позовну заяву. У
поданому запереченні відповідач
обґрунтовує законність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення, а
його позиція полягає в наступному.

Так, відповідач зазначає, що
позапланова виїзна перевірка СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ у вересні 2014
року була проведена у відповідності до
приписів чинного законодавства
України та за наявності достатніх
підстав для такого контрольного
заходу. При цьому, позивач допустив
контролюючий орган до перевірки, хоча
міг, вважаючи, що така перевірка є
безпідставною, не допустити
працівників відповідача до перевірки.
Таким чином, апелювання позивача до
ніби то відсутності підстав для
проведення позапланової перевірки у
вересні 2014 року є необґрунтованим.

Відповідач вважає, що у ході перевірки
ним було зібрано достатньо доказів, які
в своїй сукупності є належним
підтвердженням нереальності операцій
між СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ та ТзОВ
«Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд».

ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у
Львівській області зазначає, що
декларуючи придбання в ТзОВ «Інтерагро
2007» цукру, позивачем не було
представлено необхідних для таких
операцій документів, зокрема, щодо
розвантаження-відвантаження цукру,
руху активу в процесі здійснення
господарської діяльності, належних
актів приймання товару,
товарно-транспортних накладних,
сертифікатів якості тощо. Відповідач
вважає, що договір на закупівлю товару
(цукру) має ознаки фіктивності,
оскільки директор позивача не
підтвердив свого перебування у місці
укладення договору, а належне
підписання договору від імені
контрагента є сумнівним. Окрім цього,
відповідач указує на окремі недоліки
наявних первинних документів, зокрема,
подорожніх листів, податкових і
видаткових накладних.

У свою чергу ДПІ у м.Червонограді ГУ
Міндоходів у Львівській області
наголошує на тому, що відносини із ТзОВ
«Фінанс пан трейд» щодо придбання
газового пальника в комплекті з
газовим блоком також не
підтверджуються належними первинним
документами. При цьому, відсутні як
договір на придбання товару, так і інші
обов'язкові документи, такі як: акт
приймання-передачі товару, сертифікат
якості та відповідності, технічний
паспорт товару, документи на введення в
експлуатацію чи реалізацію товару та
ін. Загалом, відповідач зазначає, що
ТзОВ «Фінанс пан трейд» не могло
здійснити операцію з поставки товару,
позаяк, згідно з наявною податковою
інформацією (матеріали перевірки
такого контрагента), у нього відсутні
майно, трудові ресурси, основні засоби,
транспортні засоби тощо.

У зв'язку з чим, на думку відповідача,
операції між СП «Київ-Захід» у формі
ТзОВ та ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ
«Фінанс пан трейд» щодо купівлі
товарів і обладнання не могли реально
відбуватися і не відбувалися, а метою
їх документування очевидно було лише
бажання позивача скористатися
податковою вигодою, включивши до
складу податкового кредиту суми ПДВ по
таких неіснуючих операціях.

Зважаючи на що, відповідач вважає, що
позивачем було безпідставно
сформовано податковий кредит по
операціях із ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ
«Фінанс пан трейд» та в результаті
занижено власне податкове зобов'язання
з податку на додану вартість.
Відповідно, висновки й рішення
контролюючого органу є обґрунтованими
й законними, спрямованими виключно на
захист прав та інтересів держави від
протиправних дій недобросовісних
платників податків, у зв'язку з чим
підстави для скасування оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
відсутні.

У судових засіданнях представники
позивача позовні вимоги підтримали
повністю, надали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, просили
позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив, надав пояснення, аналогічні
викладеним у запереченнях, наголосив
на правомірності винесення спірного
податкового повідомлення-рішення
№ від 06.10.2014 року і вважає, що воно
прийняте в повній відповідності з
чинним законодавством України та
просив у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши і дослідивши
подані документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що СП «Київ-Захід» у
формі ТзОВ як юридичну особу було
зареєстровано Виконавчим комітетом
Червоноградської міської ради 26.11.1993
року. На податковий облік позивача
взято 02.12.1993 року. У періоді, який
перевірявся, СП «Київ-Захід» у формі
ТзОВ було зареєстровано як платник
податку на додану вартість, згідно
Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
від 27.06.1997 року.

У період із 16.09.2014 року по 18.09.2014 року
відповідачем було проведено
позапланову виїзну перевірку СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства при
проведенні взаємовідносин із
контрагентами: ТзОВ «Інтерагро 2007» за
серпень 2011 року та ТзОВ «Фінанс пан
трейд» за червень 2012 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт №1011/2200/20780000
від 25.09.2014 року, у якому було
зафіксовано наступне порушення
податкового законодавства, допущене СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ у своїй
діяльності:

-п.п.198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
задекларовану суму податкового
кредиту всього на суму 64 083,33 грн., в тому
числі по періодах: серпень 2011 року - 61
333,33 грн., червень 2012 року - 2 750,00 грн., що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет на суму
64 083,33 грн.

Як випливає зі змісту акту №1011/2200/20780000
від 25.09.2014 року, контролюючий орган
дійшов висновку, що операції між СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ та ТзОВ
«Інтерагро 2007» у серпні 2011 року та ТзОВ
«Фінанс пан трейд» у червні 2012 року не
носили реального характеру, а були лише
документовані на папері з метою
отримання податкових вигод.

Так, в акті №1011/2200/20780000 зазначено, що в
серпні 2011 року СП «Київ-Захід» у формі
ТзОВ придбало в ТзОВ «Інтерагро 2007»
товар (цукор в мішках) на загальну суму
368 000 грн., в тому числі ПДВ 61 333,34 грн.,
який був віднесений позивачем до
складу податкового кредиту. У той же
час, за висновком акту реальне
здійснення таких операцій було
неможливим.

При цьому, відповідач посилається на
дані акта про результати невиїзної
позапланової перевірки ТзОВ
«Інтерагро 2007» №00231/220/36552068, складеного
ДПІ у Рогатинському районі ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області. У такому акті вказується, що
ТзОВ «Інтерагро 2007» не володіє ані
власними, ані іншими складськими,
торгівельними, виробничими
приміщеннями, в яких могла би
провадитися господарська діяльність.
Окрім того, в цьому акті відображено
факт постачання товару на користь ТзОВ
«Інтерагро 2007» підприємством ТзОВ
«Агроторг-К», яке не провадило реальної
діяльності, а отже, в ланцюжку
постачання товар реально не
постачався, відповідно не міг
постачатися й позивачу.

Окрім того, в акті №1011/2200/20780000
зазначено, що в ході проведення
операцій з ТзОВ «Інтерагро 2007» не було
складено необхідних первинних
документів, зокрема, щодо
розвантаження-відвантаження цукру,
руху такого активу в процесі
здійснення господарської діяльності
позивача, приймання-передачі товару,
транспортування товару (відсутні
товарно-транспортні накладні),
підтвердження якості товару (відсутні
сертифікати якості) тощо. В акті
№1011/2200/20780000 також вказано, що
відвантаження придбаного товару
здійснювалася зі складів ВАТ
«Володимир-Волинський цукровий завод»,
а не з об'єктів належних контрагенту.
При цьому, контролюючий орган в акті
вказує, що договір на закупівлю товару
(цукру) має ознаки фіктивності,
оскільки директор позивача не
підтвердив свого перебування у місці
укладення договору, а належне
підписання договору від імені
контрагента є сумнівним. Окрім того,
відповідач указує на окремі недоліки
наявних первинних документів, зокрема,
подорожніх листів, податкових і
видаткових накладних.

Також, в акті №1011/2200/20780000 вказується на
те, що в червні 2012 року СП «Київ-Захід» у
формі ТзОВ придбало в ТзОВ «Фінанс пан
трейд» обладнання (газовий пальник RG 20
в комплекті з газовим блоком) на
загальну суму 16 500 грн., в тому числі ПДВ
2 750 грн., який був віднесений позивачем
до складу податкового кредиту. У той же
час, за висновком акту реальне
здійснення таких операцій було теж
неможливим.

У такому висновку відповідач
опирається на дані акта про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «Фінанс пан трейд»
№3735/223/37700469, складеному 13.09.2012 року ДПІ у
Печерському районі м.Києва. У вказаному
акті, зокрема, зазначено, що у ТзОВ
«Фінанс пан трейд» відсутні необхідні
умови для здійснення господарських
операцій, відсутні основні фонди,
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби. Більш
того, у ТОВ «Фінанс пан трейд» відсутні
об'єкти оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) та їх
продажу.

Також ДПІ у м.Червонограді ГУ
Міндоходів у Львівській області вказує
на те, що відносини із ТзОВ «Фінанс пан
трейд» щодо придбання газового
пальника з блоком не підтверджуються
належними первинним документами,
оскільки, відсутні як договір на
придбання товару, так і інші
обов'язкові документи, а саме: акт
приймання-передачі товару, сертифікат
якості та відповідності, технічний
паспорт товару, документи на введення в
експлуатацію чи реалізацію товару та
ін.

У зв'язку з чим, на підставі акту
№1011/2200/20780000 від 25.09.2014 року,
відповідачем було прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 06.10.2014
року щодо збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість (64 083,33 грн.) та штрафними
санкціями (32 041,67 грн.).

Не погоджуючись із діями та рішеннями
ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у
Львівській області та вважаючи свої
права порушеними рішенням суб'єкта
владних повноважень, позивачем було
заявлено означений позов, у якому СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ стверджує про
відсутність підстав для прийняття
відповідачем оспорюваного податкового
повідомлення-рішення за відсутності
порушень податкового законодавства та,
відповідно, про протиправність такого
повідомлення-рішення.

Розглянувши доводи сторін і дослідивши
підстави прийняття суб'єктом владних
повноважень оспорюваного рішення, суд
у першу чергу висловлює критичну
оцінку доводам позивача на
обґрунтування протиправності
податкового повідомлення-рішення
№ від 06.10.2014 року, які полягають в
твердженні про відсутність підстав для
проведення у вересні 2014 року
позапланової виїзної перевірки, у
зв'язку з її повторністю, оскільки цей
же період уже перевірявся контролюючим
органом.

Суд відзначає, що законний інтерес
платника податків в проведенні органом
доходів і зборів перевірки його
діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб контролюючого органу до
перевірки.

У разі ж коли платник податків не
скористався цим правом і перевірка
була проведена платник податків має
право оскаржити рішення контролюючого
органу, прийняте за результатами
перевірки, з підстав не відповідності
рішення закону чи компетенції
контролюючого органу.

Проте, у будь-якому разі власне
недотримання податковим органом вимог
законодавства під час проведення
перевірки суб'єкта господарювання не
звільняє останнього від передбаченої
чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
правопорушення за умови встановлення
факту такого правопорушення.

У даному ж випадку, СП «Київ-Захід» у
формі ТзОВ було допущено ДПІ у
м.Червонограді ГУ Міндоходів у
Львівській області до позапланової
перевірки у вересні 2014 року, таким
чином, посилання позивача на дії
посадових осіб контролюючого органу
щодо проведення перевірки є
безпідставними.

Щодо суті господарських операцій між
СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ і ТзОВ
«Інтерагро 2007» у серпні 2011 року та ТзОВ
«Фінанс пан трейд» у червні 2012 року, які
досліджувалися у ході проведеної
відповідачем позапланової перевірки,
суд відзначає наступне.

Так, на підтвердження підставності
здійснення господарських операцій між
СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ і ТзОВ
«Інтерагро 2007» позивачем представлено
договір купівлі-продажу №01/08/11 від
01.08.2011 року. Згідно з п.п.1.1 договору,
ТзОВ «Інтерагро 2007» зобов'язалося
передати у власність позивача за плату
цукор білий кристалічний. У
відповідності до п.5.1 договору,
відвантаження товару здійснюється зі
складів ВАТ «Володимир-Волинський
цукровий завод» та ВАТ «Горохівський
цукровий завод», п.6.1 договору було
обумовлено здійснення оплати за товар
у формі передоплати.

А для підтвердження існування правових
підстав для здійснення господарських
операцій із ТзОВ «Фінанс пан трейд»
позивачем подано договір №13/06/12 від
13.06.2012 року. За п.1.1 цього договору ТзОВ
«Фінанс пан трейд» зобов'язалося
передати позивачу обладнання згідно зі
специфікацією, а позивач зобов'язався
оплатити вартість такого обладнання.
Згідно п.4.1 договору, загальна вартість
обладнання складає 16 500 грн., у т.ч. ПДВ 2
750 грн. Специфікацією №1 від 13.06.2012 року
до договору №13/06/12 було визначено
обладнання, яке постачалося, а саме -
газовий пальник RG 20 в комплекті з
газовим блоком.

Розглянувши представлені договори, суд
приходить до висновку, що такі
правочини є належним доказом
досягнення їх учасниками
домовленостей щодо здійснення, у
відповідності до погоджених умов,
певних господарських операцій,
спрямованих на задоволення їх
інтересів та на реалізацію
господарської компетенції таких
юридичних осіб.

При цьому, суд критично оцінює доводи
відповідача про неможливість
реального укладення позивачем
договору купівлі-продажу №01/08/11 від
01.08.2011 року із ТзОВ «Інтерагро 2007», у
зв'язку з недоведеністю факту
відрядження директора позивача до
місця укладення такого договору (м.
Рогатин). Так, чинним законодавством
України не встановлено умов і вимог
щодо місця укладення господарських
договорів і порядку дій посадових осіб
суб'єктів господарювання при їх
підписанні. А тому, вказане в договорі
місце його укладення може відповідати
як місцю фізичного підписання обома
сторонами договору, так і
місцезнаходженню однієї зі сторін
такого договору. При цьому, не
суперечить приписам закону, зокрема
ст.181 Господарського кодексу України,
можливість фактичного підписання
договору його сторонами за різними
фізичними адресами, й така обставина
сама по собі жодним чином не впливає на
чинність такого правочину.

Також суд вважає безпідставними
припущення відповідача щодо
фіктивного характеру договору
купівлі-продажу №01/08/11 від 01.08.2011 року,
що останній обґрунтовує матеріалами
відпрацювання ДПІ у Рогатинському
районі та що зазначено в акті
№1011/2200/20780000 від 25.09.2014 року.

Так, відповідно до ст.234 Цивільного
кодексу України, фіктивним є правочин,
який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
цим правочином. У п.24 Постанови Пленуму
№9 від 06.11.2009 року Верховний Суд України
відзначив, що для визнання правочину
фіктивним необхідно встановити
наявність умислу всіх сторін
правочину. Судам необхідно
враховувати, що саме по собі
невиконання правочину сторонами не
означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину було
передано майно, такий правочин не може
бути кваліфікований як фіктивний.

У той же час, під час перевірки
контролюючий орган не встановив
обставин, які б достовірно свідчили про
умисел СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ на
укладення із ТзОВ «Інтерагро 2007»
договору без наміру створити наслідки,
які ним передбачені. Не надано цих
доказів і під час судового розгляду
справи. Суд звертає увагу також і на те,
що, відповідно до ч.2 ст.234 Цивільного
кодексу України, фіктивний правочин
визнається судом недійсним, отже, цей
вид недійсних правочинів належить до
оспорюваних. Із огляду на цю норму,
жоден інший орган, окрім суду, не може
робити висновок про недійсність
фіктивного правочину. Таким чином,
висновки відповідача про фіктивність
чи нікчемність договору
купівлі-продажу №01/08/11 від 01.08.2011 року є
передчасними й необґрунтованими.

Для підтвердження фактів виконання
господарських операцій за вказаними
вище договорами позивачем було
представлено копії видаткових
накладних №438 від 03.08.2011 року на
поставку від ТзОВ «Інтерагро 2007» 20 тон
цукру білого в мішках на загальну суму
176 600 грн., у тому числі ПДВ 29 433,33 грн., та
№478 від 12.08.2011 року на поставку від ТзОВ
«Інтерагро 2007» 22 тон цукру в мішках на
загальну суму 191 400 грн., у тому числі ПДВ
31 900 грн.

А також позивач представив видаткову
накладну №15/06-1 від 15.06.2012 року на
поставку від ТзОВ «Фінанс пан трейд»
газового пальника RG 20 в комплекті з
газовим блоком загальною вартістю 13 750
грн.

Дослідивши вказані первинні документи,
суд відзначає, що за своїм змістом вони
засвідчують факти передачі від
продавців (ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ
«Фінанс пан трейд») до покупця (СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ) придбаного
товару й обладнання, тобто свідчать про
здійснення конкретних господарських
операцій. При цьому, проаналізувавши
зазначені документи, суд дійшов
висновку, що вони відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», які ставляться до
підприємств у частині здійснення
облікової політики, та містять
необхідні для первинних документів
дані.

При цьому, суд надає критичну оцінку
доводам відповідача про неможливість
та нездійснення реального постачання
на користь позивача придбаного ним
товару та обладнання, які ґрунтуються
на відсутності товарно-транспортних
накладних (у випадку з поставкою цукру)
чи дійсної можливості виконати
транспортування силами продавця (у
випадку з поставкою обладнання).

Так, відповідності до розд.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997 року,
товарно-транспортна накладна є
документом обов'язковим для учасників
транспортного процесу, що призначений
для списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи. Відповідно,
товарно-транспортні накладні
призначені для обліку руху
товарно-матеріальних цінностей та
розрахунків за їх перевезення
автомобільним транспортом, а відтак,
визначає взаємовідносини по виконанню
перевезення вантажів для обліку
транспортної роботи. У зв'язку з чим,
товарно-транспортні накладні не є
документами первинного
бухгалтерського обліку, які
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей, а тому, відсутність таких
документів не можна розцінювати як
беззаперечне й самостійне свідчення
безтоварності спірних операцій із
закупівлі товарів. Зазначена позиція
підтверджується актуальною практикою
Вищого адміністративного суду України,
зокрема, і долученою позивачем ухвалою
цього суду від 12.02.2014 року у справі
К/800/57785/13.

При цьому, у даному випадку, суд вважає
за можливе взяти до уваги подорожні
листи вантажних автомобілів від 03.08.2011
року та 12.08.2011 року, оформлені
позивачем, на підтвердження реального
здійснення поставки (перевезення)
цукру. Зазначені документи, зокрема,
містять відмітки про слідування
транспорту до місць відвантаження
товару, передбачених договором
купівлі-продажу
(м.Володимир-Волинський), наявні
посилання на видаткові накладні №438 та
№478, вказана маса перевезеного товару,
що відповідає масі закупленого цукру (20
і 22 тони), а також наявний відбиток
печатки продавця (ТзОВ «Інтерагро 2007»).
А тому, в сукупності з іншими доказами,
суд оцінює їх як підтвердження
дійсного постачання від ТзОВ
«Інтерагро 2007» до позивача придбаного
останнім цукру. При цьому, суд ураховує
й обставини, встановлені в постанові
Львівського окружного
адміністративного суду від 07.09.2012 року
у справі №2а-4777/12/1370, яка долучена
позивачем до матеріалів даної справи.
Так, у цій постанові судом встановлено
обґрунтованість поставки ТзОВ
«Інтерагро 2007» цукру з потужностей ВАТ
«Володимирцукор» (скорочена назва ВАТ
«Володимир-Волинський цукровий завод»)
у м.Володимир-Волинський, що
обумовлювалося відповідними
договорами останнього з продавцем
цукру.

Також суд критично оцінює доводи
відповідача щодо неможливості
здійснення реального постачання та
доставки позивачу газового пальника RG
20 в комплекті з газовим блоком силами
ТзОВ «Фінанс пан трейд», у зв'язку з
відсутністю в останнього транспортних
засобів. Суд відзначає, що чинним
законодавством України не передбачено
обов'язку щодо здійснення поставки
продавцем товару лише належними йому
на праві власності транспортними
засобами. Так, факт відсутності у ТзОВ
«Фінанс пан трейд» власних
транспортних засобів не виключає
можливості здійснення перевезення
транспортом, залученим на інших
засадах, наприклад орендованим чи
наданим за послугами перевізників або
ж й іншим способом (у т.ч. позаправовим).
А тому, зазначені вище твердження
відвідача суд трактує як припущення,
яке не доведене належними й
допустимими доказами, і відповідно,
достовірно не спростовує можливості
реального здійснення господарських
операцій.

Окрім того, позивачем надано документи,
що підтверджують фактичні розрахунки
за придбаний товар і обладнання. Так,
ним представлено копії меморіального
ордера №19922238 від 03.08.2011 року щодо
оплати позивачем на користь ТзОВ
«Інтерагро 2007» 193 600 грн. та платіжного
доручення №44 від 12.08.2011 року щодо
оплати позивачем на користь ТзОВ
«Інтерагро 2007» 174 400 грн., а також
платіжного доручення №3393 від 15.06.2013
року щодо оплати на користь ТзОВ
«Фінанс пан трейд» 16 500 грн.

Зазначені докази підтверджують
спрямування намірів позивача на
реальне виконання умов укладених ним
договорів, а також про реально понесені
витрати позивача в ході здійснення
господарських операцій із ТзОВ
«Інтерагро 2007» та ТзОВ «Фінанс пан
трейд».

Також СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ
представлено копії податкових
накладних, які виписувалися позивачу
при проведенні вищевказаних операцій
постачальниками товарів та обладнання
- ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд». А саме, ним надано копії
податкової накладної №256 від 03.08.2011
року на суму 193 600 грн., ПДВ - 32 266,67 грн.,
податкової накладної №257 від 12.08.2011
року на суму 174 400 грн., ПДВ - 29 066,67 грн.,
податкової накладної №205 від 15.06.2012
року на суму 16 500 грн., ПДВ - 2 750 грн.

При цьому, суд відзначає, що учасниками
процесу не заперечується та
підтверджується спеціальна податкова
правосуб'єктність зазначених вище
учасників господарських операцій
(тобто СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ,
ТзОВ «Інтерагро 2007» та ТзОВ «Фінанс пан
трейд»), які були зареєстрованими як
платники податку на додану вартість на
момент вчинення відповідних спірних
господарських операцій.

Оцінюючи ж доводи відповідача щодо
недоліків податкових накладних, що
виписувалися ТзОВ «Інтерагро 2007», які
полягали в розбіжності з даними
видаткових накладних щодо маси товару
та його вартості, суд відзначає, що із
врахуванням норм п.187.1 ст.187, п.201.4 ст.201
Податкового кодексу України податкова
накладна складається за першою подією
або в день зарахування коштів як оплата
товарів, або в день відвантаження
товарів. У зв'язку із тим, що договором
купівлі-продажу цукру було передбачено
саме авансову оплату за товар, що є
першою подією для виникнення
податкового зобов'язання і обов'язку зі
складення податкової накладної, дані
податкових накладних №256 і №257
відповідають саме проведеним
авансовим оплатам за товар, що
придбавався (меморіальний ордер №19922238
від 03.08.2011 року, платіжне доручення №44
від 12.08.2011 року). При цьому, сумарна
вартість і обсяг поставленого 03.08.2011
року та 12.08.2011 року цукру за видатковими
накладними №438 і №478 відповідають
загальному обсягу й вартості такого
цукру, що відображені в податкових
накладних №256 і №257.

Окрім того, суд критично оцінює й
вказівки відповідача на розбіжності в
номері й даті договору купівлі-продажу,
укладеному з ТзОВ «Інтерагро 2007»
(№01/08/11 від 01.08.2011 року), та номером і
датою договору, які зазначені у
податкових накладних №256 і №257 (№03/08-1
від 03.08.2011 року). Суд зазначає, що дрібні
недоліки у заповненні податкових
накладних, одержаних від
постачальника, не є самостійною
підставою для висновку про
неправомірність віднесення понесених
покупцем витрат до податкового
кредиту, якщо в сукупності з іншими
даними вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків, у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Указана позиція,
зокрема, підтверджується
Інформаційним листом Вищого
адміністративного суду України
№1936/11/13-11 від 01.11.2011 року та усталеною
практикою цього ж суду.

Загалом, досліджуючи задокументовані
операції між СП «Київ-Захід» у формі
ТзОВ з ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ
«Фінанс пан трейд», суд бере до уваги й
інші докази їх реальності. Так,
позивачем представлено копію журналу
реєстрації довіреностей на отримання
ТМЦ, який засвідчує оформлення
довіреностей особам, що отримували
придбаний у ТзОВ «Інтерагро 2007» цукор,
копію технічної документації на
газовий пальник RG 20 в комплекті з
газовим блоком, копію акта списання
такого обладнання при ремонті печі
«Матадор» №560 від 30.06.2012 року, копії
документів щодо наявності у позивача
власних і орендованих виробничих,
складських, торгівельних приміщень
(договорів оренди, витягів про
реєстрацію права власності на
нерухомість, договір купівлі-продажу
тощо), копію штатного розпису позивача.
Зазначені документи на переконання
суду підтверджують, у тому числі
здійснення позивачем реальної
господарської діяльності, наявності
необхідних для цього трудових і
матеріальних ресурсів, економічну мету
й доцільність фактичного здійснення
спірних операцій з поставки цукру та
обладнання для печі, а також можливість
реального їх виконання.

У той же час, узявши до уваги аргументи
відповідача, суд вважає за потрібне
надати критичної оцінки таким доводам
контролюючого органу, а саме з приводу
протиправності діяльності позивача,
які ґрунтуються виключно на даних
перевірки інших платників податків
(ТзОВ «Інтерагро 2007» та його
постачальники) та на даних акта про
неможливість проведення зустрічної
звірки (щодо ТзОВ «Фінанс пан трейд»),
що відображено в акті №1011/2200/20780000 від
25.09.2014 року.

На переконання суду, обґрунтування
органом доходів і зборів висновків
щодо порушення позивачем податкового
законодавства (та подальше позбавлення
його права на податкові вигоди й
притягнення до відповідальності) тими
обставинами, які були зафіксовані в
актах про неможливість проведення
зустрічних звірок контрагентів
позивача, є безпідставним. Так,
виходячи зі змісту Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених наказом ДПА України №236
від 22.04.2011 року, акт про неможливість
проведення зустрічної звірки за своєю
природою призначений виключно для
засвідчення факту об'єктивної
неможливості здійснення такого заходу
як зустрічна звірка, а не фактів
порушення платниками податків
податкового чи іншого законодавства. У
зв'язку з чим, суд вважає, що сама по
собі неможливість реалізації
контролюючими органами визначеної
законодавством компетенції щодо
проведення зустрічних звірок
вказаного контрагента не може
вважатись доказом вчинення ним
порушень податкового законодавства, а
тим більше неможливість проведення
зустрічних звірок не може свідчити про
вчинення порушень податкового
законодавства третіми особами (у
даному випадку - позивачем).

Отже, акти про неможливість проведення
зустрічної звірки (як у випадку із ТзОВ
«Фінанс пан трейд») не можуть
розглядатися як належне підтвердження
фактів порушення платником податків
податкового законодавства, здобуте в
ході перевірки, тим більше, що акти, на
які посилається відповідач, стосуються
не безпосередньо позивача, а його
контрагента.

Суд вбачає за доцільне також
наголосити на тому, що платник податків
не може зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.
Слід зазначити, що при провадженні
своєї діяльності позивач не
зобов'язаний здійснювати перевірку
легальності чи правомірності
діяльності своїх контрагентів,
дотримання ними законодавства України,
повноваження їх представників тощо, -
для цього позивачу не надано
відповідних повноважень та
компетенції й він позбавлений
ефективної можливості уникати чи
попереджувати співпрацю із
несумлінними платниками податків. У
той же час, співпраця та наявність
господарських відносин із особами, які
допустили порушення законодавства, не
свідчить автоматично про допущення
порушень самим позивачем, за умови якщо
ним особисто порушень закону допущено
не було.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання, у випадку
неправомірних дій іншого, визначено й у
практиці Європейського Суду з прав
людини. Зокрема, у п.71 рішення у справі
«Булвес» АД проти Болгарії»
Європейський Суд з прав людини дійшов
такого висновку, що компанія-заявник не
повинна нести відповідальність за
наслідки невиконання постачальником
його обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності.
Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив в
рішенні у справі «Бізнес Саппорт
Сентр» проти Болгарії», п.23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції.

А тому, допущені порушення податкового
законодавства постачальником товару,
робіт чи послуг тягнуть негативні
наслідки саме для такої особи та не
впливають на право позивача на
віднесення до складу податкового
кредиту сум сплаченого податку на
додану вартість чи формування витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування. Лише встановлення в
ході судового розгляду факту
узгодженості дій платника податків з
недобросовісними платниками податків
(постачальниками) з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару у ланцюгу
постачання від виконання податкових
зобов'язань може слугувати підставою
для висновку про необґрунтованість
податкової вигоди.

Тож, висновки контролюючого органу про
порушення податкового законодавства
контрагентом позивача (ТзОВ «Інтерагро
2007») чи іншими особами (постачальниками
ТзОВ «Інтерагро 2007») не можуть
автоматично підтверджувати порушення
податкового законодавства самим
позивачем, а позивач як платник податку
не повинен нести наслідків невиконання
такими юридичними особами вимог
закону. Лише у разі, якщо буде
встановлено, що платник податку знав
про такі обставини і його дії були
узгодженими з недобросовісними
платниками податків, посилання на них
буде обґрунтованим. Така позиція
узгоджується з висновками Верхового
Суду України, висловленими, зокрема, у
постанові від 31.01.2011 року в справі
№21-47а10, постанові від 11.12.2007 року у
справі №21-1376во06.

При цьому суд відзначає, що хоч у даній
справі відповідач і вказує на те, що
позивачу було відомо про дефекти в
діяльності ТзОВ «Інтерагро 2007» (у
зв'язку з проведеною перевіркою, яка
оформлена актом від 23.03.2012 року), однак,
як вірно зазначає позивач, така
перевірка була проведена уже після
здійснення ним господарських операцій
із таким контрагентом.

У зв'язку з чим, суд приходить до
висновку про неправомірність
висновків відповідача про порушення СП
«Київ-Захід» у формі ТзОВ податкового
законодавства, які ґрунтуються на
актах про неможливість проведення
зустрічних звірок контрагентів такого
платника податків і актах перевірок
третіх осіб. Позаяк, у даному випадку
відповідачем не доведено існування
безпосереднього зв'язку між окремими
епізодами протиправної діяльності
контрагентів позивача та інших осіб в
ланцюжку постачання товарів і самим
позивачем та їх впливу на реальність
господарської діяльності, яку провадив
останній, а наведені відповідачем
обставини не є однозначними,
достатніми та достовірними
свідченнями нездійснення позивачем
спірних господарських операцій чи
освідомлення позивача про можливу
протиправну діяльність його
контрагентів і не вказують на їх
спільний намір щодо досягнення
виключно податкових вигод, а не
здійснення реальних господарських
операцій.

Зважаючи на усе викладене вище, суд
приходить до висновку, про реальний і
товарний характер спірних операцій,
які мали місце між СП «Київ-Захід» у
формі ТзОВ та ТзОВ «Інтерагро 2007» і
ТзОВ «Фінанс пан трейд», тобто про
дійсне проведення постачання товарів і
обладнання, що підтверджується
зібраними та дослідженими доказами й
усіма обставинами справи в їх
сукупності, у той же час, достатні,
належні та допустимі докази
нереальності чи безтоварності таких
операцій відповідачем надані не були.

Суд відзначає, що нормами ст.198
Податкового кодексу України, зокрема,
зазначено, що право на віднесення сум
ПДВ до податкового кредиту виникає у
разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності) тощо.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою Кодексом, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з нормами ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 Податкового кодексу
України) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п.201.11 ст.201 Податкового
кодексу України або якщо придбані
товари/послуги призначаються для
використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування.

Зі змісту наведених правових норм
вбачається, що у платника податку
виникає право на включення суми
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту за умови
підтвердження відповідними первинними
документами здійснення господарських
операцій, на підставі яких платником
податків було сформовано податковий
кредит, наявності належним чином
оформлених податкових накладних і в
разі призначення придбаних товарів,
робіт чи послуг для використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податків.

А тому, суд вважає, що СП «Київ-Захід» у
формі ТзОВ було на достатніх правових
підставах, обґрунтовано й правомірно
включено до складу податкового кредиту
суми ПДВ, сплачені в ціні придбаного у
ТзОВ «Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд» товару й обладнання.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Такий підхід
узгоджується також з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
п.110 рішення у справі «Компанія
«Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч
проти Швеції» Суд визначив, що
адміністративні суди, які розглядають
скарги заявників стосовно рішень
податкового управління, мають повну
юрисдикцію у цих справах та
повноваження скасувати оскаржені
рішення. Справи мають бути розглянуті
на підставі поданих доказів, а довести
наявність підстав, передбачених
відповідними законами, для призначення
податкових штрафів має саме податкове
управління. При цьому, суд вважає за
потрібне наголосити на необхідності
дотримуватися й позиції, висловленої у
рішенні Європейського суду з прав
людини у п.53 рішення у справі
«Федорченко та Лозенко проти України»,
відповідно до якої суд при оцінці
доказів керується критерієм доведення
«поза розумними сумнівом».

Так, наведені ДПІ у м.Червонограді ГУ
Міндоходів у Львівській області
аргументи не є достатньо вагомими,
чіткими та узгодженими доказами, що
спростовують реальність господарських
операцій між позивачем та
контрагентами при закупівлі товарів,
робіт і послуг, факт чого
підтверджується належними та
допустимими доказами в розумінні
положень ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
висновки та заперечення, та ним не було
спростовано доводів позивача.

З огляду на вказане, суд вважає
встановленими реальність здійснення
господарських операцій із придбання
позивачем товарів і обладнання в ТзОВ
«Інтерагро 2007» і ТзОВ «Фінанс пан
трейд» та правомірність віднесення
відповідних сум ПДВ до складу
податкового кредиту.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 67 Конституції України
регламентовано, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, суд приходить до
переконання, що суб'єкт владних
повноважень прийнявши оскаржуване
рішення не дотримався принципу
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського суду з
прав людини, вимог чинного податкового
законодавства України та передбачених
ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України принципів.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
для відновлення порушених прав та
інтересів позивача податкове
повідомлення-рішення № від 06.10.2014
року слід визнати протиправним і
скасувати, відповідно, заявлені
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-11, 14, 18, 19, 69-71, 86, 87, 94,
143, 158, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В
И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Червонограді Головного управління
Міндоходів у Львівській області
№ від 06.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
«Київ-Захід» у формі товариства з
обмеженою відповідальністю сплачений
судовий збір у сумі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17 листопада 2014 року.