Справа № 2а-2006/10
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/36143/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області, Управління служби безпеки
України в Запорізькій області, третя
особа - Головне управління Державного
казначейства України у Запорізькій
області, про перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и в :

У січні 2010 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив скасувати здійснений
відповідачем перерахунок його пенсії з
1.01.2008 року і зобов'язати виплачувати
пенсію в розмірі 66% грошового
забезпечення з урахування індексації
та стягнути моральну шкоду в сумі 1500,00
грн.

Крім того, просив зобов'язати провести
перерахунок пенсії з 1.01.2008 року з
урахуванням одноразової виплати до
основної відпустки в розмірі місячного
грошового забезпечення; скасувати
розміри нових додаткових надбавок;
зобов'язати провести перерахунок з
урахуванням надбавки за виконання
особливо важливих завдань в розмірі 100%
посадового окладу з урахуванням окладу
за військовим званням і надбавки за
вислугу років; надбавки за виконання
спеціальних завдань із забезпечення
державної безпеки в розмірі 70%
посадового окладу; надбавки за
проведення оперативно-розшукової чи
контррозвідувальної діяльності в
розмірі 50% посадового окладу.

В обґрунтування позову вказував, що
пенсія йому була призначена в розмірі
66% грошового забезпечення, з яких 56% за 22
роки вислуги і 10% як учаснику
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи 1 категорії. У зв'язку із
внесенням змін до п. «в» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», з 01.01.2008 року йому
було знято 10% чорнобильську надбавку.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 9.07.2010 року, яку залишено без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 квітня 2012 року, у задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач 5.12.1994
року був звільнений з Бердянського
відділення Управління Служби безпеки
України в Запорізькій області на
пенсію у званні майора з вислугою 22
роки і мав статус інваліда війни 3 групи
та учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1-ї категорії.

Позивачу відповідно до пункту «а» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ)
нарахований основний розмір пенсії 56%
від суми грошового забезпечення, а
згідно діючого на той час пункту «в»
тієї ж статті, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії,
цей розмір був збільшений ще на 10% і
становив 66%. Саме 66% основного розміру
пенсії від суми грошового забезпечення
йому виплачувались з моменту
звільнення з військової служби до
кінця 2007 року.

При проведенні перерахунку пенсії
позивача з 1.01.2008 року Головне
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області, користуючись
наданими Управлінням Служби безпеки
України в Запорізькій області
відомостями скасувало вказане
збільшення на 10%, посилаючись на те, що
зазначена норма була припинена Законом
України «Про внесення змін до деяких
законів з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» від 4.04.2006 року
№3591-IV, про що позивач дізнався лише
11.09.2009 року з листа відповідача № 1095/Ф-9
від 2.10.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що право позивача при
здійсненні перерахунку пенсії
порушено не було, оскільки з 1.01.2008 року
на підставі статті 63 Закону № 2262-XII та
постанови Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (далі - постанова № 1294)
відповідач правомірно провів
перерахунок пенсії позивача з
урахуванням розміру грошового
забезпечення, встановленого з 1.01.2008
року для відповідних категорій осіб
виходячи з чинної на цю дату редакції
ст. 13 вказаного Закону, яка не
передбачала збільшення розміру пенсії
за вислугу років на 10%. При цьому розмір
пенсії позивача з 1 січня 2008 року не
зменшився.

Відповідно до пункту «в» статті 13
Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній до
набуття Законом № 3591-IV чинності, - до 29
квітня 2006 року) військовослужбовцям,
які брали участь у ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
під час проходження служби і віднесені
до категорії 1, було передбачено
збільшення розміру пенсії за вислугу
років на 10 процентів.

Із набуттям чинності Законом № 3591-IV,
пунктом 9 якого були внесені зміни,
згідно з якими нова редакція підпункту
«в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ зазначену
10% доплату не передбачала.

Підставою перерахунку всіх
призначених за Законом № 2262-ХІІ
пенсій згідно з пунктом 3 статті 63 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) є
зміна розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, або у зв'язку із введенням для
зазначених категорій осіб нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Порядок перерахунку пенсій з 1 січня 2008
року регулюється Порядком проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 13.02.2008
року №45, згідно з пунктом 1 якого
перерахунок раніше призначених
відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій
проводиться у разі прийняття рішення
Кабінетом Міністрів України про зміну
розміру хоча б одного з видів грошового
забезпечення для відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, або у зв'язку із введенням для
них нових щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення (надбавок,
доплат, підвищень) та премій у розмірах,
установлених законодавством.

Нові види грошового забезпечення
військовослужбовців були визначені
постановою №1294, яка набирала чинності
з дня втрати чинності указами
Президента України, що визначали умови
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу державних
органів, але не раніше ніж 1.01.2008 року.

З огляду на це відповідач своїми діями
щодо перерахунку пенсії позивача з
урахуванням розміру грошового
забезпечення, встановленого з 1.01.2008
року для відповідних категорій осіб, не
порушив чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку,
що оскільки на момент здійснення
перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008
року, ст. 13 Закону №2262-ХІІ не
передбачала 10% збільшення пенсії для
військовослужбовців, які брали участь
у ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи під час проходження служби
і віднесені до категорії 1, а інша норма,
яка б встановлювала таку доплату, в
чинному законодавстві України
відсутня, то правових підстав для
нарахування наведеної 10-процентної
доплати для зазначених
військовослужбовців немає. При цьому
вищезгадані зміни в законодавстві не
призвели до зниження розміру пенсії, а
навпаки - привели до її збільшення, що
нівелює засторогу можливого порушення
прав позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 9.07.2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер