Справа № 2а-531/1718-10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
Справа № 2703/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Сарненської міської ради
Рівненської області на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 17 грудня 2010
року у справі за позовом Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Рівненській області до
Сарненської міської ради Рівненської
області, Відкритого акціонерного
товариства «Сарненське
ремонтно-транспортне підприємство»
про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області звернулось до суду
з позовом до Сарненської міської ради
Рівненської області і ВАТ «Сарненське
ремонтно-транспортне підприємство»,
яким просило зобов'язати ВАТ
«Сарненське ремонтно-транспортне
підприємство» передати у комунальну
власність територіальної громади за
актом прийому-передачі
тридцятиквартирний житловий будинок №
50 по вул. Бєлгородській в м. Сарни
Рівненської області, що обліковується
на балансі товариства, та зобов'язати
Сарненську міську раду Рівненської
області прийняти у комунальну
власність територіальної громади за
актом прийому-передачі даний житловий
будинок.

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 17 грудня
2010 року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що в
порушення вимог законодавства, яке
регулює питання передачі державного
майна до комунальної власності, та в
порушення прав Регіонального
відділення Фонду Державного майна
України по Рівненській області як
державного органу з питань управління
державним майном, відповідачі не
виконують рішення органу місцевого
самоврядування і рішення позивача про
передачу у власність територіальної
громади м. Сарни об'єкта державної
власності, а саме житлового будинку,
який знаходиться по вул. Бєлгородській,
50 в м. Сарни Рівненської області, що не
увійшов до статутного фонду ВАТ
«Сарненське ремонтно-транспортне
підприємство», які є обов'язковими до
виконання, а тому, на думку суду, позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Сарненська міська рада Рівненської
області оскаржила в апеляційному
порядку постанову в частині
задоволення позовних вимог до неї,
вважає, що в цій частині суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову до Сарненської міської ради
Рівненської області відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не врахував, що відповідно до
п. 8 Положення про порядок передачі в
комунальну власність державного
житлового фонду, що перебував у повному
господарському віданні або в
оперативному управлінні підприємств,
установ та організацій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.11.1995 року № 891, передача відомчого
житлового фонду в комунальну власність
провадиться разом з відповідною
технічною документацією на будинок, а
також документами, що встановлюють
право на нього. Однак суд не надав
належної оцінки даним обставинам
справи та проігнорував доводи
Сарненської міської ради Рівненської
області про те, що така технічна
документація ні позивачем, на ВАТ
«Сарненське ремонтно-транспортне
підприємство» до міської ради не
надавалась, що є об'єктивною причиною
неприйняття житлового фонду до
комунальної власності. Також, на думку
апелянта, суд безпідставно розтлумачив
положення ст. 4 Закону України «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності», ототожнивши
право органу місцевого самоврядування
прийняти об'єкти з державної у
комунальну власність за наявності
відповідних умов і документації, з
обов'язком міської ради прийняти у
комунальну власність територіальної
громади спірний житловий фонд.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, до статутного фонду
ВАТ «Сарненське ремонтно-транспортне
підприємство» не увійшов
тридцятиквартирний житловий будинок
державної форми власності, який
знаходиться по вул. Бєлгородській, 50 в
м. Сарни Рівненської області і цей
будинок обліковується на балансі
підприємства.

Рішенням від 30.08.2007 року № 565 Сарненська
міська рада Рівненської області надала
згоду на прийняття у комунальну
власність, зокрема,
тридцятиквартирного житлового
будинку, який знаходиться по вул.
Бєлгородській ,50 в м. Сарни Рівненської
області і перебуває на балансі ВАТ
«Сарненське ремонтно-транспортне
підприємство».

Наказом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Рівненській області від 13.09.2007 року № 272
вирішено передати у власність
територіальної громади м. Сарни
Рівненської області об'єкти державної
власності, зокрема, тридцятиквартирний
житловий будинок, який знаходиться по
вул. Бєлгородській ,50 в м. Сарни
Рівненської області, що не увійшов до
статутного фонду ВАТ «Сарненське
ремонтно-транспортне підприємство»,
яке зобов'язано здійснити передачу
зазначеного майна в установленому
порядку.

Однак на час подання позовної заяви
Сарненська міська рада Рівненської
області не прийняла даний будинок у
комунальну власність, мотивуючи свої
дії тим, що відсутня технічна
документації на будинок, яку
зобов'язане надати ВАТ «Сарненське
ремонтно-транспортне підприємство».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що всупереч
вимогам законодавства відповідачі не
виконують як рішення міської ради про
надання згоди на прийняття у
комунальну власність зазначеного
житлового будинку, так і рішення
позивача про його передачу у власність
територіальної громади м. Сарни.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції помилковим,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу
Української РСР жилі будинки, а також
жилі приміщення в інших будівлях, що
знаходяться на території Української
РСР, утворюють житловий фонд. Житловий
фонд включає: жилі будинки і жилі
приміщення в інших будівлях, що
належать державі (державний житловий
фонд); жилі будинки і жилі приміщення в
інших будівлях, що належать колгоспам
та іншим кооперативним організаціям,
їх об'єднанням, профспілковим та іншим
громадським організаціям (громадський
житловий фонд); жилі будинки, що
належать житлово-будівельним
кооперативам (фонд житлово-будівельних
кооперативів); жилі будинки (частини
будинків), квартири, що належать
громадянам на праві приватної
власності (приватний житловий фонд).

До житлового фонду включаються також
жилі будинки, що належать
державно-колгоспним та іншим
державно-кооперативним об'єднанням,
підприємствам і організаціям.
Відповідно до Основ житлового
законодавства Союзу РСР і союзних
республік до цих будинків
застосовуються правила, встановлені
для громадського житлового фонду. До
житлового фонду не входять нежилі
приміщення в жилих будинках,
призначені для торговельних, побутових
та інших потреб непромислового
характеру.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України
«Про передачу об'єктів права державної
та комунальної власності» об'єктами
передачі є житловий фонд та інші
об'єкти соціальної інфраструктури, які
перебувають у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, установ,
організацій або не увійшли до
статутних фондів господарських
товариств, створених у процесі
приватизації, у тому числі незавершені
будівництвом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 цього Закону передача
об'єктів з державної у комунальну
власність територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах
здійснюється за наявності згоди
відповідних сільських, селищних,
міських, районних у містах рад, якщо
інше не передбачено законом.

Порядок передачі в комунальну
власність державного житлового фонду,
що перебував у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій
(відомчий житловий фонд), у разі
банкрутства, зміни форми власності або
ліквідації цих підприємств, установ та
організацій, а також передача в
комунальну власність відомчого
житлового фонду в інших випадках, в
тому числі відповідно до Закону
України «Про передачу об'єктів права
державної та комунальної власності»,
визначається «Положенням про порядок
передачі в комунальну власність
загальнодержавного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 06.11.1995 року № 891.

Відповідно до п. 2 цього Положення
передачі в комунальну власність
підлягають житлові будинки відомчого
житлового фонду, у тому числі
гуртожитки.

Згідно з п. 5 Положення передача
будинків відомчого житлового фонду в
комунальну власність провадиться
комісією з питань приймання відомчого
житлового фонду в комунальну
власність, яка утворюється Київською
та Севастопольською міськими
державними адміністраціями або
виконкомом відповідної Ради. До складу
цієї комісії входять представники
відповідних місцевих комунальних
підприємств, житлово-експлуатаційної
організації, на баланс якої
передаються будинки відомчого
житлового фонду, регіонального
відділення (представництва) Фонду
державного майна місцевого
фінансового органу, бюро технічної
інвентаризації, спеціалізованого
проектного інституту, підприємства,
установи чи організації, що передають
відомчий житловий фонд, та
представники інших заінтересованих
підприємств, установ і організацій.
Комісію очолює заступник голови
держадміністрації або заступник
голови відповідної ради.

Відповідно до п. 7 Положення
підприємства, установи чи організації,
що передають відомчий житловий фонд в
комунальну власність, додають до акта
приймання-передачі розрахунки витрат
на його утримання. У разі передачі
відомчого житлового фонду в комунальну
власність він утримується в
установленому порядку.

Розрахунки витрат на утримання
відомчого житлового фонду, що
прийнятий в комунальну власність,
узагальнюються урядом Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
та Севастопольською міськими
державними адміністраціями і
подаються Мінекономіки та Мінфіну до 1
липня поточного року для врахування їх
під час формування державного бюджету
на наступний рік у нормативах
відрахувань загальнодержавних
податків і зборів до бюджетів
Автономної Республіки Крим,
відповідних областей, міст Києва і
Севастополя.

Якщо підприємства, установи чи
організації передають відомчий
житловий фонд в комунальну власність
протягом фінансового року, утримання
його забезпечується на договірних
засадах з підприємствами, установами
чи організаціями, а в разі їх
банкрутства, зміни форми власності або
ліквідації - за рахунок наявних коштів
відповідних державних адміністрацій
або виконкомів відповідних рад. У разі
потреби порушується питання про
вишукання коштів з державного бюджету.

Згідно з п. 8 Положення передача
відомчого житлового фонду в комунальну
власність провадиться разом з
відповідною технічною документацією
на будинок (інвентарна справа, акт
прийняття в експлуатацію, плани
зовнішніх мереж та інші), а також
документами, що встановлюють право на
нього.

У разі відсутності необхідної
технічної документації вона
відновлюється за рахунок підприємства,
установи чи організації, що передає
відомчий житловий фонд у комунальну
власність.

Враховуючи положення наведених вище
нормативно-правових актів в їх
системному зв'язку, колегія суддів
вважає правильними та обґрунтованими
доводи апелянта про те, що для передачі
державного житлового фонду в
комунальну власність підприємство, яке
змінило форму власності, повинно вжити
певні дії, а саме виготовити чи
відновити технічну документацію на
будинок та документи, що встановлюють
право на нього, після здійснення яких у
відповідної місцевої ради виникає
обов'язок прийняти будинок в
комунальну власність.

Сама ж попередня згода органу
місцевого самоврядування на прийняття
об'єктів державної власності у
комунальну не створює для цього органу
обов'язку прийняти таке майно без
виконання підприємством своїх
обов'язків щодо подання документів,
передбачених законодавством.

Відповідно і право територіального
органу Фонду державного майна України
на звернення до суду з вимогою про
зобов'язання органу місцевого
самоврядування прийняти до
комунальної власності об'єкт житлового
фонду, що перебуває у державній
власності, виникає лише після того, як
підприємство, в повному оперативному
віданні якого перебуває цей житловий
фонд, виконає всі умови, передбачені
зазначеним вище Положенням.

Проте, як встановив суд і не
спростовано позивачем, після прийняття
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Рівненській області зазначеного вище
наказу від 13.09.2007 року № 272, ВАТ
«Сарненське ремонтно-транспортне
підприємство» не надало Сарненській
міській раді Рівненської області
технічної документації на спірний
будинок, в зв'язку з чим міська рада не
зобов'язана приймати даний будинок до
комунальної власності до отримання
такої документації.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області до Сарненської
міської ради Рівненської області є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що справу
розглянуто та вирішено неповноважним
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час подання
позовної заяви) місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні: адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам; усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності; усі адміністративні
справи у спорах фізичних осіб з
суб'єктами владних повноважень з
приводу обчислення, призначення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
інших соціальних виплат, доплат,
соціальних послуг, допомоги, захисту,
пільг.

Відповідно до ч. 2 цієї статті (в цій же
редакції) адміністративні справи, у
яких однією із сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим, їх
посадова чи службова особа, крім справ
з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам підсудні
окружним адміністративним судам.

Дані норми визначають предметну
підсудність адміністративних справ за
суб'єктним критерієм.

Із системного аналізу п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 18
Кодексу адміністративного судочинства
України вбачається, що з урахуванням
суб'єктного критерію місцевим
загальним як адміністративним судам
підсудні справи, в яких однією зі
сторін є орган чи посадова особа органу
місцевого самоврядування.

Однак, якщо іншою стороною у справі є
орган державної влади, інший державний
орган, орган влади Автономної
Республіки Крим, обласна рада, Київська
або Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, то така
справа підсудна окружному
адміністративному суду.

Виключення, яке містить частина друга
статті 18 цього Кодексу щодо
непідсудності окружним
адміністративним судам справ, які
підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним судам, стосується
справ, віднесених до підсудності
місцевих загальних судів за предметним
критерієм, тобто справ, визначених п. п.
1-3 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до п. п. 1, 3 «Тимчасового
положення про Фонд державного майна
України», затвердженого постановою
Верховної Ради України від 07.07.1992 року
№ 2558-XII (яке було чинним на час подання
позовної заяви), Фонд державного майна
України (Фонд) є державним органом, який
здійснює державну політику в сфері
приватизації державного майна,
виступає орендодавцем майнових
комплексів, що є загальнодержавною
власністю. В Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі Фонд
створює регіональні відділення.

Таким чином, позивач у справі
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області є територіальним
підрозділом державного органу, тобто
належить до складу осіб, передбачених
ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з чим
справа підсудна окружному
адміністративному суду, а не місцевому
загальному суду як адміністративному.

Згідно з повідомленням Державної
судової адміністрації України
Рівненський окружний адміністративний
суд розпочав діяльність з 09.07.2007 року.

Тому Сарненський районний суд
Рівненської області після отримання
позовної заяви повинен був повернути
її позивачу для звернення до
Рівненського окружного
адміністративного суду, а у випадку
помилкового відкриття провадження
передати справу на розгляд окружному
адміністративному суду.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, а оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також справу розглянуто і
вирішено неповноважним судом.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сарненської міської
ради Рівненської області задовольнити.

Постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від 17 грудня 2010
року у справі № 2а-531/10/1718 скасувати і
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Зобов'язати Відкрите акціонерне
товариство «Сарненське
ремонтно-транспортне підприємство»
передати у комунальну власність
територіальної громади за актом
прийому-передачі тридцятитиквартирний
житловий будинок № 50 по вулиці
Бєлгородській в місті Сарни
Рівненської області.

У задоволенні позовних вимог
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області до Сарненської
міської ради Рівненської області
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький