Справа № 2518/1962/12 (2а/2518/5893/12)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/40866/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Амєлін С.Є., Штульман
І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання відмови в
здійсненні перерахунку довічного
грошового утримання незаконною та
такою, що не ґрунтується на положеннях
діючого законодавства та зобов'язання
здійснити перерахунок та стягнення
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.01.2012р. до набрання рішення
суду законної сили.

Ухвалою Ріпкінського районного суду
Чернігівської області від 10.10.2012р.
позовні вимоги в частині перерахунку
та стягнення довічного грошового
утримання за період з 01.01.2012р. по 04.04.2012р.
залишено без розгляду у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду на
підставі 99, 100 КАС України.

Постановою Ріпкінського районного
суду Чернігівської області від 26.10.2012р.
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області здійснити перерахунок та
забезпечити виплату ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90% грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, починаючи з
05.04.2012р., з урахуванням раніше
проведених виплат. В іншій частині
позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2013р.
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області задоволено частково. Постанову
Ріпкінського районного суду
Чернігівської області від 26.10.2012р.
скасовано. В задоволенні позову
відмовлено.

З таким рішенням апеляційного суду не
погодився позивач, подав касаційну
скаргу, в якій посилається на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати постановлене
апеляційним судом рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Так, судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є
суддею у відставці зі стажем роботи на
посаді судді більше 36 років, отримує
довічне грошове утримання і перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в Ріпкінському районі
Чернігівської області.

У вересні 2012 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Ріпкінському районі Чернігівської
області із заявою про здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання в зв'язку із зміною
заробітної плати суддів. Проте
рішенням управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Луганська від 01.10.2012р. №4 йому було
відмовлено у перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання з посиланням на
відсутність законодавчого визначення
механізму такого перерахунку.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що оскільки
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» встановлений розмір
щомісячного грошового утримання судді
у відставці у відсотках від заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного довічного
грошового утримання має збільшуватись
у разі збільшення розміру заробітної
плати відповідного судді.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог апеляційний суд виходив
з того, що судом першої інстанції не
враховано те, що Закон України «Про
судоустрій та статус суддів»
передбачає перерахунок довічного
грошового утримання лише для суддів
Конституційного Суду України. Крім
того, чинною на час виникнення спірних
правовідносин постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008р.
№3-М «Про затвердження порядку подання
документів для призначення і виплати
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України» не передбачено перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Відповідно до частини четвертої статті
43 Закону України «Про статус суддів»
від 15.12.1992р. №2862-ХІІ (в редакції, чинній
на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частина четверта статті 43 Закону
№2862-ХІІ втратила чинність з 01.01.2011р.
згідно із Законом України «Про
судоустрій та статус суддів» від
07.07.2010р. №2453-VІ.

Частиною третьою статті 138 Закону №2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011р. №3668-VI, який набрав чинності з
01.10.2011р., частини третю і п'яту статті 138
Закону «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції.

Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону №2453-VI).

Максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону № 2453-VI).

Таким чином, з 01.10.2011р. положення
частини третьої статті 138 Закону №2453-VI
щодо виплати судді щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі не більше ніж 90 відсотків
заробітної плати судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом
№3668-VI.

Однак пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону №3668-VI
передбачено, що обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом.

Крім того, положення частини третьої та
першого, другого, третього речень
частини п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» в
редакції Закону України від 8 липня 2011
року №3668-VI визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року №3-рп/2013.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Крім цього, Верховний Суд України у
постанові від 10.12.2013р., справа за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м. Димитрові
Донецької області, висловив правову
позицію, відповідно до якої при
перерахунку пенсії має
застосовуватися норма, яка визначає
розмір пенсії у відсотках, і яка діяла
на момент призначення пенсії, а не при
перерахунку вже призначеної пенсії.

Стаття 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» не
передбачає проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддів у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів.

Проте, оскільки відповідно до положень
частини 3 зазначеної статті розмір
довічного грошового утримання суддів
визначається у залежності від розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, то зазначене
співвідношення є визначальним і
підлягає обов'язковому врахуванню при
визначенні розміру довічного
грошового утримання суддів.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі законного і
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2013р. у
даній справі скасувати, а постанову
Ріпкінського районного суду
Чернігівської області від 26.10.2012р.
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
С.Є. Амєлін

І.В. Штульман