Справа № 2а-9626/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/19988/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Червонозаводському районі міста
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2011
року

на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року

у справі № 2а-9626/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Червонозаводському районі міста
Харкова

про скасування акту, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
міста Харкова (далі - відповідач) про
скасування акту про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 з дати складення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2011
року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі. Скасовано
акт ДПІ у Червонозаводському районі м.
Харкова від 25 травня 2010 року про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 з дати
складання. Зобов'язано ДПІ у
Червонозаводському районі м. Харкова
поновити реєстрацію фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 як платника податку
на додану вартість з дати анулювання
свідоцтва платника податку на додану
вартість.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року, постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
січня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Червонозаводському районі м. Харкова,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 березня 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
НОМЕР_1 форми № 2-ПДВ на бланку серії
НОМЕР_2, 23 березня 2007 року фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Комісією, створеною відповідно до
розпорядження ДПІ у
Червонозаводському районі м. Харкова 26
лютого 2010 року № 76, було прийняте
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
ОСОБА_1 відповідно до підпункту «в»
пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість», пункту 3
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 09 вересня 2009 року № 1120-р
«Деякі питання адміністрування
податку на додану вартість» у зв'язку з
тим, що ОСОБА_1 не задекларовано
податкове зобов'язання, а саме за
березень 2008 року - квітень 2010 року не
задекларував податкові зобов'язання,
про що було складено акт про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість № 44 від 25 травня 2010 року.
Документом, який підтверджує наявність
підстав для анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість,
вказано довідку № 365 від 25 травня 2010
року. При цьому, в акті було зазначено,
що платник подає податкові декларації
з податку на додану вартість із
показниками, які свідчать про
наявність оподатковуваних поставок, та
знаходиться за місцезнаходженням.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що податковий орган не надав доказів
наявності підстав для анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість у відповідності до положень
підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Питання анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість визначено
пунктом 9.8 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до положень
зазначеного Закону наказом ДПА України
від 01 березня 2000 року № 79 затверджено
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно пункту 25 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 01 березня 2000 року № 79 (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), реєстрація
платників податку на додану вартість
діє до дати її анулювання, яке
відбувається у випадках, визначених
пунктом 9.8 статті 9 Закону.

Відповідно до підпункту «в» пункту 9.8
статті 9 Закону України «Про податок на
додану вартість» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), реєстрація діє до дати
її анулювання, яка відбувається у
випадках, якщо особа, зареєстрована як
платник податку, реєструється як
платник єдиного податку або стає
суб'єктом інших спрощених систем
оподаткування, які визначають
особливий порядок нарахування чи
сплати податку на додану вартість,
відмінний від тих, що встановлені цим
Законом, чи звільняють таку особу від
сплати цього податку за рішенням суду
або з будь-яких інших причин.

Отже, вищезазначеним підпунктом
визначено виключні підстави для
анулювання реєстрації особи як
платника податку на додану вартість, а
саме - реєстрація як платника єдиного
податку або як суб'єкта інших спрощених
систем оподаткування.

При цьому, згадані у наведеній вище
нормі Закону інші причини стосуються
виключно можливих підстав з яких
платник податку звільняється від
сплати податку на додану вартість.
Такими причинами можуть бути судове
рішення, нормативний чи інший акт
компетентного органу, внаслідок якого
платник податку на додану вартість
втрачає обов'язок з нарахування та/або
сплати цього податку.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що доказів наявності підстав для
анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість,
передбачених підпунктом «в» пункту
9.8.ст. 9 Закону України «Про податок на
додану вартість», а також відповідних
підтвердних документів (відомостей), у
відповідності до положень підпункту
25.2.1 Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
01 березня 2000 року № 79, відповідач суду
не надав.

При цьому, колегія суддів вказує, що
відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону
України «Про систему оподаткування» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) ставки,
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), за винятком
особливих видів мита та збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
для споживачів усіх форм власності, і
пільги щодо оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування

За приписами пункту 11.4 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
зміни порядку оподаткування податком
на додану вартість можуть
здійснюватися лише шляхом внесення
змін до цього Закону окремим законом з
питань оподаткування цим податком. У
разі якщо іншим законом, незалежно від
часу його прийняття, встановлюються
правила оподаткування цим податком,
відмінні від зазначених у цьому Законі,
пріоритет мають норми цього Закону.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій правомірно не взято до уваги
визначену податковим органом підставу
для анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість, а
саме - пункту 3 розпорядження Кабінету
Міністрів України від 09 вересня 2009 року
№ 1120-р «Деякі питання адміністрування
податку на додану вартість», оскільки
виключно нормами пункту 9.8 статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість» визначенні підстави для
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Червонозаводському районі
м. Харкова підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від 05
січня 2011 року на ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 березня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Червонозаводському районі міста
Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2011
року на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна