Справа № 826/14857/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2014 року 09:10
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кузьменка В.А., суддів Огурцова О.П.,
Шрамко Ю.Т., за участю секретаря
Калужського Д.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомДержавного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості "Укрспирт"доДержавної
фіскальної служби Українипровизнання
протиправним та скасування
рішенняОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
"Укрспирт" (далі по тексту - позивач, ДП
"Укрспирт") звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
фіскальної служби України (далі по
тексту - відповідач), в якому просить
визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача про застосування
фінансових санкцій від 02 вересня 2014
року №000283.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №826/14857/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 13 жовтня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача
проти задоволення позовних вимог
заперечив; сторонами заявлено спільне
клопотання про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив
здійснити розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Державної
фіскальної служби України про
застосування фінансових санкцій від 22
липня 2014 року №000242 за порушення вимог
статті 14 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу сприту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" та статті 230 Податкового
кодексу України, а саме: порушення
порядку відпуску фракції головної
етилового спирту - відсутність
відмітки про погодження відпуску
фракції головної етилового спирту
шляхом проставляння штампу "Виїзд
дозволено" та особистого підпису
представника органу державної
податкової служби на
товарно-транспортній накладній, до ДП
"Укрспирт" застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 9 117
565,83 грн. згідно з абзацом шістнадцятим
частини другої статті 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу сприту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів".

Зазначене рішення про застосування
фінансових санкцій прийняте на
підставі акта від 23 липня 2014 року
№13/96/2100/37199618 "Про результати проведення
фактичної перевірки ДП "Укрспирт" (код
37199618) за адресою місця провадження
діяльності: Львівська обл.
Радехівський р-н. смт. Лопатин, вул.
Заводська, 11", складеного
співробітниками Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі
по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено наступне: в
ході проведення перевірки встановлено,
що ДП "Укрспирт" здійснювались
відвантаження фракції головної
етилового спирту без дозволу, виданого
уповноваженим представником
контролюючого органу та без штампу
"Виїзд дозволено" на
товарно-транспортних накладних і актах
загрузки: 08, 12 та 13 липня 2014 року, що
свідчить про порушення частини шостої
статті 14 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу сприту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" та пункту 6 Порядку визначення
виробників і покупців спирту та
здійснення контролю за їх обігом,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 серпня 2002 року
№1266.

Позивач вважає протиправним рішення
про застосування фінансових санкцій,
мотивуючи позовні вимоги наступним:
норми Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу сприту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" не поширюються на відносини,
що стосуються виробництва, обігу та
переміщення фракції головної
етилового спирту, що продуктом
відмінним від спирту; фракція головна
етилового спирту не є підакцизним
товаром та об'єктом оподаткування
акцизним податком, що не потребує
отримання дозволу на її відпуск; у
межах спірних правовідносин фракція
головна етилового спирту не
передавалась іншим особам та не
вибувала із власності ДП "Укрспирт", а
переміщувалась до місць зберігання.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, зазначивши про
правомірність оскаржуваного рішення
та обґрунтованість висновків акта
перевірки. Крім того, відповідач
наголошував, що фракція головна
етилового спирту має класифікуватись
як спирт етиловий спирту, що є
підставою для застосування норм Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу сприту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" під час її
переміщення.

Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
наступне.

Згідно з преамбулою Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу сприту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" цей Закон визначає
основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

Частина перша статті 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу сприту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" передбачає, що за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом шістнадцятим частини
другої статті 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу сприту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" встановлено, що за
вивезення спирту етилового, горілки та
лікеро-горілчаних виробів з території
акцизного складу або транспортування
такої продукції без відмітки
представника органу доходів і зборів
на товарно-транспортній накладній про
погодження відпуску, до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
розмірі 200 відсотків вартості
вивезеної або транспортованої
продукції, але не менше 15000 гривень.

Відповідно до частини шостої статті 14
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу сприту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" визначено, що відвантаження
спирту етилового з акцизного складу
здійснюється на підставі дозволу,
виданого уповноваженим представником
органу доходів і зборів на такому
акцизному складі. Дозвіл на відпуск
спирту етилового з акцизного складу
(крім відпуску спирту етилового на
експорт) надається за умови сплати
акцизного податку з спирту, що повинен
бути переданий, грошовими коштами або
забезпечення сплати акцизного податку
податковим векселем, авальованим
банком (податковою розпискою).

Таким чином, в межах даного спору
належить встановити вивезення
позивачем спирту етилового з території
акцизного складу або транспортування
спирту етилового без відмітки
представника органу доходів і зборів
на товарно-транспортній накладній про
погодження відпуску.

Вирішуючи питання віднесення фракції
головної етилового спирту до категорії
етилового спирту, суд керується
наступним.

За визначенням підпункту 14.1.237 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України спирт етиловий - це всі види
спирту етилового, біоетанол, які
зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208
згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Митного тарифу України,
встановленого Законом України "Про
Митний тариф України" до товарної
позиції 2207 відноситься спирт етиловий,
неденатурований, з концентрацією
спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий
та інші спиртові дистиляти та спиртні
напої, одержані шляхом перегонки,
денатуровані, будь-якої концентрації;
до товарної позиції 2208 відноситься
спирт етиловий неденатурований з
концентрацією спирту менш як 80 об. %;
спиртові дистиляти та спиртні напої,
одержані шляхом перегонки, лікери та
інші напої, що містять спирт.

Згідно положень Основних правил
інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу
України, встановленого Законом України
"Про Митний тариф України" від 19 вересня
2013 року №584-VII, класифікація товарів в
УКТЗЕД здійснюється за такими
правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп
наводяться лише для зручності
користування УКТЗЕД; для юридичних
цілей класифікація товарів в УКТЗЕД
здійснюється виходячи з назв товарних
позицій і відповідних приміток до
розділів чи груп і, якщо цими назвами не
передбачено іншого, відповідно до
таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної
позиції на будь-який виріб стосується
також некомплектного чи незавершеного
виробу за умови, що він має основну
властивість комплектного чи
завершеного виробу. Це правило
стосується також комплектного чи
завершеного виробу (або такого, що
класифікується як комплектний чи
завершений згідно з цим правилом),
незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної
позиції на будь-який матеріал чи
речовину стосується також сумішей або
сполук цього матеріалу чи речовини з
іншими матеріалами чи речовинами.
Будь-яке посилання на товар з певного
матеріалу чи речовини розглядається як
посилання на товар, що повністю або
частково складається з цього матеріалу
чи речовини. Класифікація товару, що
складається більше ніж з одного
матеріалу чи речовини, здійснюється
відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з
будь-яких інших причин товар на перший
погляд (prima facie) можна віднести до двох
чи більше товарних позицій, його
класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній
позиції, в якій товар описується
конкретніше порівняно з товарними
позиціями, де дається більш загальний
його опис. Проте в разі коли кожна з
двох або більше товарних позицій
стосується лише частини матеріалів чи
речовин, що входять до складу суміші чи
багатокомпонентного товару, або лише
частини товарів, що надходять у продаж
у наборі для роздрібної торгівлі, такі
товарні позиції вважаються
рівнозначними щодо цього товару,
навіть якщо в одній з них подається
повніший або точніший опис цього
товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари,
які складаються з різних матеріалів
або вироблені з різних компонентів,
товари, що надходять у продаж у наборах
для роздрібної торгівлі, класифікація
яких не може здійснюватися згідно з
правилом 3 (a), повинні класифікуватися
за тим матеріалом чи компонентом, який
визначає основні властивості цих
товарів, за умови, що цей критерій можна
застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна
здійснити відповідно до правила 3 (a) або
3 (b), повинен класифікуватися в товарній
позиції з найбільшим порядковим
номером серед номерів товарних
позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути
класифікований згідно з
вищезазначеними правилами,
класифікується в товарній позиції, яка
відповідає товарам, що найбільше
подібні до тих, що розглядаються.

Згідно з наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 11 грудня 2013 року №1469 "Про
прийняття національних стандартів
України та пробних національних
стандартів України, гармонізованих з
міжнародними та європейським
стандартами, затвердження
національних стандартів України, змін
до національних стандартів України,
скасування національних стандартів
України та нормативних документів в
Україні" відповідно до Законів України
"Про стандартизацію" і "Про стандарти,
технічні регламенти та процедури
оцінки відповідності" та з урахуванням
висновків за результатами експертизи
державного підприємства "Український
науково-дослідний і навчальний центр
проблем стандартизації, сертифікації
та якості" прийнято зокрема
національний стандарт України "Фракція
головна етилового спирту. Технічні
умови" ДСТУ 7402:2013, з набранням чинності
з 01 липня 2014 року.

Відповідно до розділу 1 національного
стандарту України "Фракція головна
етилового спирту. Технічні умови" ДСТУ
7402:2013 він поширюється на фракцію
головну етилового спирту та визначено,
що фракція головна - це спирт етиловий,
збагачений супутніми домішками у
процесі елю рації бражного дистиляту
або спирту етилового - сирцю і є сумішшю
спирту етилового, води та супутніх
домішок, які сконцентровані у цьому
технологічному процесі (альдегіди,
естери, спирт метиловий, вищі спирти
(сивушне масло), кислоти та інші
органічні сполуки).

Як визначає вказаний стандарт, фракція
головна є побічним продуктом
виробництва спирту етилового
ректифікованого та спирту етилового
технічного. У результаті подальшого
перероблення фракції головної
одержують спирт ректифікований "Вищої
очистки", спирт етиловий технічний.
Використовують фракцію головну у
виробництві високооктанової
кисневмісної добавки до бензинів
(біоетанолу), розчинників, товарів
побутової хімії.

У розділі 4 стандарту "Технічні вимоги"
вказано, що за фізико-хімічними
показниками фракція головна
показниками об'ємна частка спирту
етилового за температури 20 градусів С у
фракції головній має становити від 92,0
до 95,0 %.

Виходячи із поняття фракції головної
етилового спирту та положень Основних
правил інтерпретації УКТЗЕД Митного
тарифу України, встановленого Законом
України "Про Митний тариф України" від 19
вересня 2013 року №584-VII, а саме: будь-яке
посилання на товар з певного матеріалу
чи речовини розглядається як посилання
на товар, що повністю або частково
складається з цього матеріалу чи
речовини; суміші, які складаються з
різних матеріалів або вироблені з
різних компонентів, повинні
класифікуватися за тим компонентом,
який визначає основні властивості цих
товарів, суд звертає увагу, що основну
частку фракції головної етилового
спирту складає спирт етиловий, і саме
спирт етиловий є тим, компонентом, який
визначає основні властивості фракції
головної етилового спирту, а тому
приходить до висновку, що фракцію
головну етилового спирту належить
класифікувати за товарними позиціями
2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД, в залежності
від відсоткового вмісту спирту.

При цьому суд зауважує, що позивач не
надав доказів, які б спростовували
викладене вище, зокрема, що частка
спирту етилового у фракції головній
етилового спирту становить менше ніж
визначено національним стандартом
України "Фракція головна етилового
спирту. Технічні умови" ДСТУ 7402:2013, та не
надав на вимогу суду копії документів,
що визначають технологію виробництва
фракції головної етилового спирту
(Технічних умов), якими керується ДП
"Укрспирт".

Таким чином, фракція головна етилового
спирту відповідає поняттю спирт
етиловий, яке визначене у підпункті
14.1.237 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, що, у свою чергу, є
підставою для застосування до відносин
з вивезення (транспортування) фракції
головної етилового спирту норм Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу сприту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів".

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на листи Національного
університету харчових технологій від 13
серпня 2012 року №22-004, Державної
наукової установи "Український
науково-дослідний інститут спирту і
біотехнології продовольчих продуктів"
від 17 лютого 2012 року №01-01/91 та довідку
Торгово-промислової палати України від
12 березня 1997 року №6602.2-8/6/1, як на
підтвердження того, що фракція головна
етилового спирту не є спиртом, а
відходами спиртового виробництва,
оскільки вказані листи та довідка не є
належними доказами в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України, а лише викладенням
суб'єктивної думки.

Матеріали справи підтверджують, що
згідно з товарно-транспортними
накладним на переміщення сприту
етилового від 08 липня 2014 року серії 01
АААА №283999, від 12 липня 2014 року серії 01
ААА №285752 та від 13 липня 2014 року серії 01
АААА №285754 ДП "Укрспирт" відвантажено
фракцію головну етилового спирту з смт.
Лопатин Радехівського району
Львівської області до смт. Лужин
Кіцманського району Чернівецької
області.

Процедуру визначення виробників і
покупців спирту етилового, коньячного
і плодового, спирту етилового
ректифікованого виноградного, спирту
етилового ректифікованого плодового,
спирту-сирцю виноградного,
спирту-сирцю плодового, спирту
етилового ректифікованого
денатурованого, спирту етилового
денатурованого (спирту технічного),
абсолютованого спирту, біоетанолу
(далі - спирт), фракції головної
етилового спирту, а також механізм
здійснення контролю за обігом спирту і
поширюється на суб'єктів
підприємницької діяльності,
постачальників, у тому числі
виробників (далі - постачальники), і тих,
що провадять його закупівлю (далі -
покупці), незалежно від форми
власності, установлює Порядок
визначення виробників і покупців
спирту та здійснення контролю за його
обігом, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2002 року №1266.

Відповідно до пункту 6 Порядку
визначено, що відвантаження спирту
етилового з акцизного складу
здійснюється на підставі дозволу,
виданого уповноваженим представником
органу державної податкової служби на
цьому складі, та документів, зазначених
у пункті 3 Порядку.

Форма довідки та порядок її видачі
визначаються ДПС.

Дозвіл на відпуск спирту етилового з
акцизного складу (крім відпуску спирту
етилового на експорт) видається за
умови сплати акцизного податку із
спирту, що повинен бути переданий,
грошима або забезпечення його сплати
податковим векселем, авальованим
банком (податковою розпискою).

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що
відповідного дозволу, виданого
уповноваженим представником органу
доходів і зборів на акцизному складі на
відвантаження фракції головної
етилового спирту ДП "Укрспирт" не
отримувало, а на товарно-транспортних
накладних від 08 липня 2014 року серії 01
АААА №283999, від 12 липня 2014 року серії 01
ААА №285752 та від 13 липня 2014 року серії 01
АААА №285754 відсутні відповідні
відмітки представника органу доходів і
зборів про погодження відпуску.
Позивачем вказані обставини не
заперечуються.

Доводи позивача про те, що фракція
головна спирту етилового не є
підакцизним товаром, з якого необхідно
сплачувати акцизний податок перед
отриманням дозволу на відвантаження
спирту, не приймаються судом до уваги
оскільки вище доведено, що фракція
головна етилового спирту є спиртом,
відповідно до пункту 215.1 статті 215
Податкового кодексу України спирт
етиловий належить до підакцизних
товарів.

Необґрунтованими є також твердження
позивача про можливість застосування
фінансових санкцій лише при відчуженні
спирту іншій особі, виходячи з того, що
абзац шістнадцятий частини другої
статті 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу сприту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" передбачає застосування
фінансових санкцій за вивезення спирту
з території акцизного складу без
відмітки представника органу доходів і
зборів на товарно-транспортній
накладній про погодження відпуску, та
не встановлює умов переходу права
власності на вивезений спирт до
третьої особи.

За таких підстав суд вважає, що
застосування до ДП "Укрспирт"
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 9 117 565,83 грн. згідно з абзацом
шістнадцятим частини другої статті 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу сприту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" є правомірним.

Суд враховує, що форма оскаржуваного
рішення не відповідає формі
податкового повідомлення-рішення,
встановленій Податковим кодексом
України, однак звертає увагу, що згідно
позиції Вищого адміністративного суду
України, викладеної у листі
інформаційному листі від 28 березня 2014
року №375/11/14-14, за умови доведеності
порушень вимог Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу сприту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" та правомірності
застосування фінансових санкцій, не
відповідність форми рішення
вважається дефектом, який не є
безумовною та самостійною підставою
для висновку про протиправність
спірного рішення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ДП "Укрспирт" про скасування рішення
про застосування фінансових санкцій
від 22 липня 2014 року №000242 нормативно та
документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Державною фіскальною
службою України доведено
правомірність та обґрунтованість
прийняття спірного рішення про
застосування фінансових санкцій з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ДП "Укрспирт" задоволенню не
підлягає.

Частина третя статті 4 Закону України
"Про судовий збір" встановлює, що під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Матеріали справи підтверджують, що
позивач сплатив судовий збір у розмірі
487,20 грн.

Відповідно до частин першої-третьої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Таким чином, решта суми судового збору
за подання адміністративного позову
майнового характеру, а саме 4 384,80 грн. (4
872,00 грн. - 487,20 грн.) має бути стягнута на
корить Державного бюджету України з
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Державному підприємству
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості "Укрспирт" відмовити
повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості "Укрспирт" (, 07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Гагаріна, 16) на користь Державного
бюджету України (отримувач УДСКУ у
Подільському районі, код 38004897, банк
отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку
820019, рахунок 4007) решту суми
судового збору за подання
адміністративного позову у розмірі 4
384,80 грн. (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні вісімдесят
копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.А. Кузьменко

Судді
О.П. Огурцов

Ю.Т. Шрамко