Справа № 2а/1570/10418/11
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/14668/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю «Акрополь»на
постановуОдеського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2013у
справі № 2а/1570/10418/2011за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Акрополь»доБілгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової службипровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Акрополь»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
24.11.2011 за № та №.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08.10.2012 позов
задоволено, визнані протиправними та
скасовані податкові
повідомлення-рішення від 24.11.2011 №
та № .

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2013
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08.10.2012
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, оскільки вважає,
що постанову суду апеляційної
інстанції було прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу відповідач, посилаючись на те,
що вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими, просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити та судове рішення суду
апеляційної інстанцій залишити без
змін

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне:

- на підставі постанови старшого
слідчого СВ ПМ ДПА в Одеській області
від 03.10.2011 відповідачем проведена
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських операцій з ПП
«Інтер-Парес» за період 2008-2009 роки, за
результатами якої складено акт
№4092/2301/31525286 від 09.11.2011;

- перевіркою встановлено порушення
позивачем п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», внаслідок чого
занижено податкові зобов'язання з
податку на прибуток на суму 296 186,20 грн.
(у т.ч., за ІІІ кв. 2008 року - на 83 102,93 грн.,
за ІV кв. 2008 року - на 103 702,40 грн., за І кв.
2009 року - на 109 380,88 грн.) та порушення
пп.7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість на суму 112 253,62 грн.;

- за наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

1) № від 24.11.2011, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на 370 232,55 грн. (з яких: 296 186,00
грн. - основний платіж та 74 046,55 грн. -
штрафні (фінансові) санкції);

2) № від 24.11.2011, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 140 317,00
грн. (з яких: 112 254,00 грн. - основний платіж
та 28 063,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції).

Позиція податкового органу полягає в
тому, що позивачем протиправно
сформовано дані податкового обліку за
результатами господарських операцій з
ПП «Інтер-Парес», оскільки угоди
позивача з цим контрагентом є такими,
що не створюють реального настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції не погодився з висновками
відповідача про заниження позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток.
Крім того, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачем не надано
доказів винесення вироку по
кримінальній справі, в межах якої було
призначено перевірку.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у позові, суд
апеляційної інстанції, з огляду на
наявність вироку Приморського
районного суду м. Одеси від 26.07.2012, яким
директор та засновник ПП «Інтер-Парес»
(контрагент позивача) визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченому ч. 5 ст.
27, ч. 2 ст. 205 КК України (а саме -
пособництво у фіктивному
підприємництві), погодився з
висновками податкового органу, що
первинна документація, надана
позивачем під час перевірки та в ході
судового розгляду, була оформленою без
мети настання реальних наслідків
проведення господарських операцій, а з
метою проведення фінансових потоків,
спрямованих на здійснення операцій
щодо надання податкової вигоди з метою
штучного формування податкового
кредиту та мінімізації податкових
зобов'язань з податку на прибуток
шляхом штучного формування валових
витрат.

Суд касаційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями та підтверджується
матеріалами справи, перевірка позивача
проведена на підставі постанови
слідчого ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій
області про призначення
документальної позапланової перевірки
від 18.04.2011, прийнятої в рамках
кримінальної справи, порушеної
відносно директора ПП «Інтер-Парес» за
ознаками злочину, передбаченого ч.5
ст.27, ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 Кримінального
кодексу України.

Відповідно до п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Порядок проведення документальних
позапланових перевірок передбачений
статтею 78 Податкового кодексу України,
у відповідності до п.78.1 якої визначено,
що документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з обставин, перелік яких
наведений у підпунктах 78.1.1 - 78.1.13 ст.78
цього Кодексу.

Зокрема, згідно пп.78.1.11 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється у випадку
отримання постанови суду (ухвали суду)
про призначення перевірки або
постанови органу дізнання, слідчого,
прокурора, винесеної ними відповідно
до закону у кримінальних справах, що
перебувають у їх провадженні.

За змістом п.86.9 ст.86 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
момент проведення перевірки позивача
та прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень) у разі, якщо
грошове зобов'язання розраховується
органом державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Пунктом 58.4 ст.58 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі, коли
судом за результатами розгляду
кримінальної справи про злочини,
предметом якої є податки, збори,
винесено обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або винесено
рішення про закриття кримінальної
справи за нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду,
забороняється до набрання законної
сили рішенням суду у справі або
винесення постанови про закриття такої
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем за відсутності
відповідного рішення суду, яке набрало
законної сили по кримінальній справі, в
межах якої було призначено перевірку
позивача в порядку
кримінально-процесуального закону.

Враховуючи вищенаведені приписи
податкового законодавства, колегія
суддів вважає за необхідне наголосити,
що попередні судові інстанції
помилково вдались до дослідження
правомірності нарахування позивачу
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток,
оскільки будь-які висновки, зроблені
судами внаслідок встановлення таких
обставин справи, не є належним
обґрунтуванням мотивів, які мають бути
покладені в основу судового рішення як
про задоволення, так і про відмову в
задоволенні позову у цій справі, з
огляду на те, що контролюючий орган
першопочатково не мав законних підстав
для прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень до дня набрання
законної сили відповідним рішенням
суду по кримінальній справі, в межах
якої було призначено перевірку
позивача в порядку
кримінально-процесуального
законодавства.

Таким чином, матеріали перевірки та
висновки органу державної податкової
служби, викладені в акті перевірки, яка
призначена на виконання постанови
старшого слідчого СВ ПМ ДПА в Одеській
області відповідно до
кримінально-процесуального закону, до
дня набрання законної сили відповідним
рішенням у кримінальній справі, не
можуть бути підставою для прийняття
контролюючим органом податкового
повідомлення-рішення про визначення
платникові податків грошового
зобов'язання, розрахованого за
результатами такої перевірки та буди
предметом дослідження судами при
встановленні правомірності, чи
протиправності відповідачем таких дій.

Таким чином, з врахуванням
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин у даній справі,
судова колегія вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
необхідність задоволення позову про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
24.11.2011 за № та № , оскільки
вони прийняті з порушенням норм п.86.9
ст.86 Податкового кодексу України, а та
обставина, що після їх прийняття був
винесений вирок Приморського
районного суду м.Одеси від 26.07.2012 (який
безпідставно був прийнятий до уваги
судом апеляційної інстанції) не
спростовує факту протиправності
спірних податкових повідомлень-рішень
станом на час їх винесення.

Відповідно до ст.226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Зважаючи на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а помилково скасована
постанова суду першої інстанції -
залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Акрополь»
задовольнити.

2. Постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2013 скасувати та залишити в силі
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08.10.2012 у
справі № 2а/1570/10418/2011.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний