Справа № 817/2614/14
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2614/14

11 листопада 2014 року 12год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Нор У.М. за участю
секретаря судового засідання Демчук
І.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Брагіна О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

доУправління МВС України в Рівненській
області про визнання дій
неправомірними, визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
посаді та зобов`язання нарахувати та
виплатити середньомісячне грошове
забезпечення за час вимушеного
прогулу , - ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернувся з
позовом ОСОБА_1 до Управління МВС
України в Рівненській області про
визнання дій неправомірними, визнання
незаконним та скасування наказу,
поновлення на посаді та зобов`язання
нарахувати та виплатити
середньомісячне грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач проходив службу в органах
внутрішніх справ та 07.08.2014 року наказом
УМВС України в Рівненській області від
28.07.2014 року №1637 був звільнений з
органів внутрішніх справ за пунктом 63
"є" (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Окрім того, позивач вважає, що його
звільнення є незаконним, оскільки його
вина у вчиненні дисциплінарного
проступку не доведена у встановленому
порядку. Зазначає, що до нього
безпідставно застосовано крайній
захід дисциплінарного впливу
(звільнення) при наявності інших
альтернативних видів дисциплінарних
стягнень.

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення аналогічні позовній заяві,
зокрема пояснив суду, що при визначенні
дисциплінарного стягнення не було
враховано, що у послужному списку
позивача не має непогашених стягнень,
не було враховано наявність у позивача
заохочень у період проходження служби.
Крім того, зазначив, що на момент
звільнення він перебував у відпустці,
відтак, наказ УМВС України в
Рівненській області від 28.07.2014 року №1637
є необґрунтованим та безпідставним.
Просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач - Управління МВС України в
Рівненській області позов не визнав,
про що подав письмові заперечення.
Представник відповідача в судовому
засіданні надала пояснення аналогічні
позовній заяві, зокрема пояснила суду,
що 16.06.2014 року позивачем був вчинений
дисциплінарний проступок, який є
несумісним з подальшим проходженням
служби. Вказала, що при обранні виду
дисциплінарного стягнення відносно
ОСОБА_1 враховано тяжкість проступку,
нещирість позивача при проведенні
службового розслідування, невизнання
ним своєї вини, намагання уникнути від
притягнення до відповідальності.
Зокрема зазначила, що при винесенні
оскаржуваного наказу відповідач діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб що передбачений Конституцією та
законами України. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановивши фактичні обставини справи,
перевіривши їх доказами, дослідженими
в судовому засіданні, оцінивши їх в
сукупності, відповідно до вимог
чинного законодавства, суд дійшов до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ з
29.05.2009 року, з 11.06.2013 року на посаді
міліціонера ізолятора тимчасового
тримання затриманих і взятих під варту
осіб, підпорядкованого Сарненському РВ
УМВС України в Рівненській області, мав
спеціальне звання "старший сержант
міліції".

З матеріалів справи вбачається, що
наказом УМВС України в Рівненській
області від 28.07.2014 року №1637 "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності" (пункт 1), за
порушення службової дисципліни, що
виразилось у порушенні ст.10 Закону
України "Про міліцію", ст.7 Закону
України "Про Дисциплінарний статут ОВС
України", Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155,
а саме у некоректній поведінці по
відношенню до своїх колег,
перешкоджанні здійсненню ними своїх
професійних обов'язків, ОСОБА_1
притягнено до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ (а.с.44).

Підставою для винесення наказу УМВС
України в Рівненській області від
28.07.2014 року №1637 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності"
слугувало службове розслідування,
висновок якого затверджено
начальником УМВС України в Рівненській
області Щируком М.О. 25.07.2014 року (а.с.45-56).

Службове розслідування проводилося на
підставі листа ВВБ в Рівненській
області Департаменту внутрішньої
безпеки МВС України від 20.06.2014 року
№18/18-593 (а.с.41).

З даного листа вбачається, що до ВВБ в
Рівненській області ДВБ МВС України
надійшла інформація про неправомірні
дії працівників Сарненського РВ УМВС
України в Рівненській області ОСОБА_1
та ОСОБА_4 Зокрема, зазначено, що в
нічний час 16.06.2014 року працівниками
ВДАІ з обслуговування Сарненського
району підпорядкованого УМВС України в
Рівненській області, за керування у
нетверезому стані, був зупинений і
направлений на стаціонарний пост ДАІ
№2 міста Сарни водій автомобіля
“Мерседес-Бенц” номерний знак НОМЕР_1
ОСОБА_5

Під час перебування на стаціонарному
посту ДАІ до співробітників
Державтоінспекції підійшов працівник
Сарненського РВ УМВС ОСОБА_1, який
перебував з явними ознаками
алкогольного сп'яніння та почав
погрожувати співробітникам ДАІ,
намагаючись при цьому нанести удари.

Після цього, підійшла співробітниця
Сарненського РВ УМВС ОСОБА_4, яка також
почала погрожувати працівникам ВДАІ та
шарпати останніх за формений одяг.
Агресивні дії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були
зумовлені тим, що працівники ВДАІ
відмовились відпустити громадянина
ОСОБА_5, який являється кумом останніх,
та приховати факт керування ним
транспортним засобом у нетверезому
стані.

Згідно даного листа ВВБ в Рівненській
області пропонує начальнику УМВС, з
метою недопущення аналогічних
випадків у подальшому, організувати
проведення за даним фактом службове
розслідування та вжити до винних осіб
заходи дисциплінарного впливу.
Додатком до вказаного листа є диск DVD-R з
камери відео спостереження.

Окрім того, судом встановлено, що 18.06.2014
року на ім'я прокурора Рівненської
області надійшла заява ОСОБА_5 про
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ст.365
Кримінального кодексу України, за
фактом неправомірних дій працівників
ДАІ в частині затримання його
автомобіля та складання відносно нього
адміністративного протоколу за
статтею 125 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Вказана заява ОСОБА_5 скерована до УМВС
України в Рівненській області для
проведення перевірки (а.с.8-9).

На підставі рапорту старшого
інспектора ВІОС УКЗ УМВС Ярмошевича
О.І., з дозволу начальника УМВС України
в Рівненській області, перевірку
фактів, викладених у листі ВВБ УМВС в
Рівненській області ДВБ МВС України
від 20.06.2014 року № 18/18-593, а також фактів
викладених у заяві громадянина ОСОБА_5
об'єднано в одне службове
розслідування (а.с.69).

Матеріалами справи встановлено, що в
ході службового розслідування було
відібрано пояснення у громадянина
ОСОБА_5 (а.с.59-60), міліціонера ІТТ
Сарненського РВ УМВС ОСОБА_1 (а.с.61-62),
старшого оперуповноваженого СКМСД
Сарненського РВ УМВС ОСОБА_4 (а.с.63),
інспектора з адміністративної
практики ВДАІ з обслуговування
Сарненського району при УМВС ОСОБА_11
(а.с.70-71), інспектора ДПС стаціонарного
посту №2 м. Сарни ОСОБА_8 (а.с.66-67),
інспектора ДПС УДАІ УМВС ОСОБА_9 (а.с.64).
Також, складено акт перегляду
відеозапису від 18.07.2014 року (а.с.68).

Як вбачається з висновку службового
розслідування, діях працівників ВДАІ
УМВС України в Рівненській області
ознак неправомірності не встановлено
(пункт 2 резолютивної частини висновку).
Пунктом 3 вказаного висновку
пропонується за порушення службової
дисципліни, що виявилось у порушенні
вимог ст.10 Закону України "Про міліцію",
ст.7 Закону України "Про Дисциплінарний
статут ОВС України", правил поведінки
та професійної етики осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 року №155,
а саме у некоректній поведінці по
відношенню до своїх колег,
перешкоджанні здійсненню ними своїх
професійних обов'язків міліціонера
ізолятора тимчасового тримання,
підпорядкованого Сарненському РВ УМВС
старшого сержанта міліції ОСОБА_1
притягнути до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справи (а.с.56).

Поряд з тим, з висновку службового
розслідування вбачається, що
відповідно до ст.14 Дисциплінарного
статуту ОВС при визначенні виду
дисциплінарного стягнення
враховується, тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Зокрема враховано характеристику
надану ОСОБА_1 начальником
Сарненського РВ УМВС підполковником
міліції Міщенею В.П., у якій йдеться про
низький професійний рівень, посередні
знання та неналежне ставлення до
виконання службових обов'язків, а також
враховано його нещирість при
проведенні службового розслідування,
невизнання своєї вини, намагання
уникнути відповідальності.

На підставі наказу УМВС України в
Рівненській області від 28.07.2014 року №1637
"Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності" УМВС України в
Рівненській області винесено наказ "По
особовому складу" від 07.08.2014 року №254
о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів
внутрішніх справ за п.63 "Є" (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (а.с.43).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд вважає за необхідне
врахувати наступні вимоги чинного
законодавства.

Спірні правовідносини регулюються
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабміну УРСР від 29.07.1991 року
№114 (надалі - Положення), Законами
України "Про міліцію", "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України".

Відповідно до пункту 63 "є" Положення
особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Як вбачається з статті 25 частин 1, 5
Закону України "Про міліцію", працівник
міліції несе за свої дії чи
бездіяльність дисциплінарну
відповідальність.

Пунктом 10 Положення встановлено, що
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу стосовно її
дотримання, види дисциплінарних
стягнень, порядок і права начальників
щодо їх застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
визначено Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" (далі -
Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається:
створенням належних умов проходження
служби особами рядового і
начальницького складу; набуттям
високого рівня професіоналізму;
забезпеченням гласності та
об'єктивності під час проведення
оцінки результатів службової
діяльності; дотриманням законності і
статутного порядку; повсякденною
вимогливістю начальників до підлеглих,
постійною турботою про них, виявленням
поваги до їх особистої гідності;
вихованням в осіб рядового і
начальницького складу високих
моральних і ділових якостей;
забезпеченням соціальної
справедливості та високого рівня
соціально-правового захисту; умілим
поєднанням і правильним застосуванням
заходів переконання, примусу,
дисциплінарного та громадського
впливу; належним виконанням умов
контракту про проходження служби
(статті 1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України).

Як встановлено статтею 7 Статуту,
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу, в тому числі: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників; поважати людську
гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики; у
службовій діяльності бути чесною,
об'єктивною і незалежною від будь-якого
впливу громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; постійно підвищувати
свій професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п.8 ст.12 Дисциплінарного
статуту за порушення службової
дисципліни передбачається накладення
на осіб рядового і начальницького
складу такого дисциплінарного
стягнення, як "звільнення з органів
внутрішніх справ".

Стаття 14 Дисциплінарного статуту
регламентує порядок накладення
дисциплінарних стягнень.

Згідно з ч.1 ст.14 Дисциплінарного
статуту, з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
(частина 6 статті 14 Дисциплінарного
статуту).

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис (частина 8 статті 14
Дисциплінарного статуту).

За правилами ч.10 ст.14 Статуту, при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Згідно ч.8 ст.13 Дисциплінарного статуту,
таке дисциплінарне стягнення як
звільнення з органів внутрішніх справ,
накладається начальником, якому надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ.

Відтак, факт вчинення позивачем
дисциплінарного проступку, за який
його було звільнено зі служби, доведено
у встановленому порядку проведеним
службовим розслідуванням.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про те, що процедура
звільнення ОСОБА_1 відбулась у
відповідності до вимог нормативно -
правових актів, що регламентують
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

Оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд приходить до висновку
щодо правомірності застосування до
позивача крайнього заходу
дисциплінарного впливу, при цьому
відповідачем враховано підстави для
його застосування, визначені у ч.10 ст.14
Дисциплінарного статуту.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що
його звільнено під час перебування у
черговій відпустці, суд зазначає
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач відповідно до наказу
Сарненського РВ УМВС України в
Рівненській області, в період з 05.07.2014
року по 03.08.2014 року перебував у черговій
відпустці за 2014 рік.

Наказ "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності" №1637
виданий Управлінням МВС України у
Рівненській області 28.07.2014, тобто у
період перебування позивача у
відпустці.

Проте суд зазначає, що ОСОБА_1 було
звільнено з органів внутрішніх справ,
відповідно до вимог ч.2 ст.18
Дисциплінарного статуту наказом
Управління МВС України в Рівненській
області "По особовому складу" від 07.08.2014
№254 о/с. Даним наказом обраховано
вислугу років позивача на день
звільнення, яка в календарному
обчисленні становить 7 років, 6 місяців,
18 днів.

Таким чином, датою звільнення позивача
відповідно до наказу №254 о/с є 07.08.2014
року, а не як помилково зазначає
позивач 28.07.2014 року.

За наведених обставин, суд вважає, що
звільнення ОСОБА_1 відбулось
правомірно, тобто після виходу із
відпустки.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає, що
звільнення позивача відбулось
правомірно, а відтак, в задоволенні
позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління МВС України в Рівненській
області про визнання дій
неправомірними, визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
посаді та зобов`язання нарахувати та
виплатити середньомісячне грошове
забезпечення за час вимушеного
прогулу - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Нор
У.М.