Справа № 817/2431/14
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"12" листопада 2014 р.
Справа № 817/2431/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шевчук С.М.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Витрикузі В.П. ,

за участю сторін: позивача ОСОБА_3
представника відповідача Пилипенка
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "08" вересня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправною
бездіяльність щодо невиконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 25.07.2013 року у справі
"Хворостяной та інші проти України"
(заява №54552/09 та 249 інших заяв) в частині
зобов'язання виконати рішення
національного суду - постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2014 року ОСОБА_3 у задоволенні
адміністративного позову до Державної
виконавчої служби України про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії - відмовлено
повністю.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
із апеляційною скаргою, в якій просить
назване рішення суду скасувати та
прийняти нове, яким бездіяльність ДВС
України по виконанню рішення
Європейського суду з прав людини по
справі "Хворостяной та інші проти
України" в частині виконання рішення
національного суду, визнати
протиправною.

На підтвердження доводів апеляційної
скарги позивач зазначив , що суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
рішення Європейського суду з прав
людини підлягають виконанню державною
виконавчою службою відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження" з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477.
Вважає, що рішення національного суду
незважаючи на наявне виконавче
провадження з виконання такого
рішення підлягає виконанню у
виконавчому провадженні відкритому з
виконання рішення Європейського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Житомирського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
не заперечується судом апеляційної
інстанції, що 21.08.2013 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України відкрито виконавче
провадження №39436904 з виконання на
користь стягувача - ОСОБА_3 рішення
Європейського суду з прав людини від
25.07.2013 року у справі "Хворостяной та
інші проти України" №54552/09, про що
винесено відповідну постанову (а.с. 92).

Рішення суду виконано частково -
позивачу виплачено справедливу
сатисфакцію у розмірі 2000,00 Євро, що
дорівнює 21608,28 грн.

05.03.2014 року та 24.06.2014 року позивач
звертався до Державної виконавчої
служби України із заявами про
необхідність повного виконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 25.07.2013 року, а зокрема і
виконання рішення національного суду.

Однак, листом Державної виконавчої
служби України від 16.07.2014 року
№Л-9655-2-396/16 стягувача повідомлено про
необхідність звернення до органу
державної виконавчої служби в який
пред'явлено рішення національного суду
до виконання, для вирішення даного
питання (а.с. 112-113).

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, що ратифікована
Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР
(надалі - Конвенція), високі Договірні
Сторони зобов'язуються виконувати
остаточні рішення Європейського суду з
прав людині в будь-яких справах, у яких
вони є сторонами.

Пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження" від
21.04.1999 року №606-XIV передбачено, що
рішення Європейського суду з прав
людини підлягають виконанню державною
виконавчою службою відповідно до цього
Закону, з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV.

Абзацом 9 частини 1 статті 1 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
визначено, що виконання рішення - це а)
виплата Стягувачеві відшкодування та
вжиття додаткових заходів
індивідуального характеру; б) вжиття
заходів загального характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV,
додатковими заходами індивідуального
характеру є:

а) відновлення настільки, наскільки це
можливо, попереднього юридичного
стану, який Стягувач мав до порушення
Конвенції (restitutio in integrum);

б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Таким чином, обов'язок виконати рішення
національного суду, передбачений у
рішенні Європейського суду з прав
людини, по своїй суті, є додатковим
заходом індивідуального характеру в
розумінні Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
встановлено, що контроль за виконанням
додаткових заходів індивідуального
характеру, передбачених у Рішенні, що
здійснюються під наглядом Комітету
міністрів Ради Європи, покладається на
Орган представництва.

Абзацом 10 частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
визначено, що Органом представництва є
орган, відповідальний за забезпечення
представництва України в
Європейському суді з прав людини та
координацію виконання його рішень.

В силу вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2006 року №784,
функції Органу представництва виконує
Міністерство юстиції України через
Урядового уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини.

У частині 1 статті 12 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
закріплено, що органи, відповідальні за
виконання додаткових заходів
індивідуального характеру,
зобов'язані:

а) невідкладно та у визначений Рішенням
та/або чинним законодавством строк
виконати додаткові заходи
індивідуального характеру;

б) надавати інформацію на запити Органу
представництва про перебіг і наслідки
виконання додаткових заходів
індивідуального характеру;

в) дієво та без зволікань реагувати на
подання Органу представництва;

г) про виконання додаткових заходів
індивідуального характеру повідомити
Орган представництва.

Отже, законодавством визначено, що
вжиття додаткових заходів
індивідуального характеру,
передбачених у рішенні Європейського
суду з прав людини, в тому числі щодо
виконання рішення національного суду,
повинно здійснюватись органами
відповідальними за їх вжиття.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року
частково задоволено позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне про визнання протиправними дій
та рішень, зобов'язання вчинити дії.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне зробити
перерахунок та виплатити ОСОБА_3 пенсію
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком з дня звернення - з
16.01.2009 року. Pішення набрало законної
сили (а.с.88-90,103-107).

Вказану постанову позивач пред'явив до
виконання до відділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області.

27.09.2011 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження №28937619
з виконання даного судового рішення
(а.с. 109).

07.03.2012 року виконавче провадження
№28937619 закінчено на підставі пункту 11
частини 1 статті 49 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№606-XIV, у зв'язку із поверненням
виконавчого документу до суду, про що
винесено відповідну постанову (а.с. 110).

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на час розгляду даної адміністративної
справи, постанова Рівненського
міського суду Рівненської області від
05.05.2009 року перебуває на виконанні у
відділі Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Рівненській області.

Згідно з п. 9 Порядку взаємодії
Державної виконавчої служби України та
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини, у разі невиконання рішення
національного суду на дату
постановлення рішення Європейським
судом з прав людини Державна виконавча
служба України протягом місяця з дати
отримання автентичного перекладу
рішення Європейського суду з прав
людини організовує перевірку стану
виконання рішення національного суду,
вживає заходів щодо його виконання, при
неможливості виконання рішення без
зміни порядку та способу його
виконання повідомляє Секретаріат
Урядового уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини з
подальшим вжиттям заходів,
передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього
Порядку.

Державна виконавча служба України, з
метою вжиття заходів індивідуального
характеру, передбачених у рішенні
Європейського суду з прав людини, в
тому числі шляхом виконання рішення
національного суду, наділена вичерпним
переліком повноважень, а саме щодо
здійснення постійного контролю за
станом його виконання та повідомлення
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини про хід виконання останнього.

Повноваження щодо вжиття заходів з
примусового виконання рішень
національного суду немайнового
характеру, в межах виконання рішення
Європейського суду з прав людини, в
разі неможливості їх виконання без
зміни способу і порядку виконання
рішення суду, покладені на державного
виконавця органу державної виконавчої
служби, на виконанні в якого перебувало
таке рішення національного суду.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області вживає заходів з виконання
рішення національного суду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
твердження позивача щодо допущення
відповідачем бездіяльності щодо
невиконання рішення Європейського
суду з прав людини від 25.07.2013 року у
справі "Хворостяной та інші проти
України" №54552/09 в частині що стосується
виконання постанови Рівненського
міського суду Рівненської області від
05.05.2009 року, є безпідставними.

Враховуючи відсутність у Державної
виконавчої служби України повноважень
здійснювати виконання рішень
національних судів в межах виконання
рішень Європейського суду з прав
людини, суд першої інстанції
правомірно відмовив позивачеві у
задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, колегія
суддів Житомирського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку, що порушень або
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права не вбачається, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити,
а оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"08" вересня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М. Шевчук

судді:
Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна
виконавча служба України вул.Артема,
73,м.Київ,04053

4-третій особі: - ,