Справа № 2-а-6574/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-6574/11
Головуючий у 1-й інстанції:Унятицький
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддівСобківа Я.М.,
Бєлової Л.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області на постанову Бородянського
районного суду Київської області від 12
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 12 вересня 2011
року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області щодо нарахування і виплати
ОСОБА_4 з 2 листопада 2010 року державної
пенсії по інвалідності, щомісячного
підвищення до пенсії, щомісячної
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров"ю згідно зі ст.39,50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Бородянському районі
Київської області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_4, згідно зі
статтями 39,50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", нарахувавши з 2 листопада 2010 по 22
липня 2011 року державну пенсію по
інвалідності в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком, щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров"ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, щомісячне підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, виходячи зі
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, який відповідає
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність та
щомісячну грошову доплату, як
непрацюючому пенсіонеру який проживає
на території зони посиленого
радіологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Бородянському районі
Київської області виплатити ОСОБА_4 не
нараховані суми державної пенсії по
інвалідності, щомісячного підвищення
до пенсії, щомісячної додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю та
щомісячної грошової доплати, як
непрацюючому пенсіонеру який проживає
на території зони посиленого
радіологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати з 2
листопада 2010 року по 22 липня 2011 року.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_4 є дитиною війни, що
підтверджується наявним у неї
пенсійним посвідченням з відміткою про
присвоєння їй статусу «Дитина війни»
(а.с.9); являється учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1),
про що свідчить вкладка до посвідчення
громадянки, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
НОМЕР_1 (а.с. 8) та згідно витягу із акта
огляду у МСЕК до довідки Сер. КИО-І №
034228 є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При виплаті позивачу вказаної
соціальної пільги, відповідач в
порушення вимог законодавства
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28.05.2008 № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, слід зазначити, що
Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 № 530.

Таким чином, відповідачем неправомірно
здійснював нарахування та виплату
щомісячного підвищення до пенсії
позивача в значно меншому, ніж
визначено ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Разом з тим, відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом.

Вихідним критерієм обрахунку доплати
до пенсії дітям війни виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин, положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже, нарахування та виплата дітям
війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Обговорюючи питання щодо визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання проведення нарахування та
виплати доплати до пенсії, державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до вимог ст.ст. 39, 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Нормами ст. 49 вказаного Закону
встановлено, що пенсії особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами другої групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону, в усіх випадках
розмір пенсій для інвалідів другої
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Однак, всупереч ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивачу вказані доплати
виплачувалися не згідно закону, а
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», № 530 від 28.05.2008 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та № 654 від 16.07.2008
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

З огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції при винесенні рішення
правомірно керувався положеннями
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не приписами постанов
Уряду.

В свою чергу, нормами ст. 99 КАС України
зі змінами які набули 30.07.2010 року
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня коли особа
дізналася або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»від
14 червня 2011 року №3491 -VІ, який набрав
чинності 19 червня 2011 року, Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що норми і положення
статті 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»в 2011 році застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вищенаведеної норми
Закону України від 14 червня 2011 року
№3491- VІ Кабінетом Міністрів України 06
липня 2011 року прийнято постанову №745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року,
згідно якої встановлено, серед іншого,
розмір додаткової пенсії, за шкоду
заподіяна здоров'ю, та доплати до
пенсії, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». За таких
обставин, до набрання чинності
постанови Кабінету Міністрів України
№745 від 06 липня 2011 року, застосуванню
підлягають положення ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в своїх вимогах просив визнати
протиправними дії відповідача та
зобов'язати останнього провести
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров"ю згідно зі ст.39,50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", з 02.11.2010 року.

Аналізуючи вищевикладені норми
чинного законодавства та зважаючи на
обставини даної справи, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню
за період з 02 листопада 2010 року по 22
липня 2011 року.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України
Бородянському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 12 вересня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків Л.В.
Бєлова М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Кобаль М.І.