Справа № 2а-1602/11
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/21969/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Комінтернівського районного
суду Одеської області від 19.10.2011р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 3.04.2013р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Крижанівськї сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області

про визнання рішення недійсним , -

В С Т А Н О В И В :

10.05.2007р. до суду надійшов позов ОСОБА_3
про визнання недійсним рішення
Крижанівськї сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 25.12.2003р. №357-ХХІV «Про
відмову у передачі в приватну
власність додаткової земельної
ділянки ОСОБА_3» та визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,1217га, яка примикає до її будинку, для
ведення особистого садівництва.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2008р.,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
16.06.2011р., провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 в частині визнання
права власності на земельну ділянку
закрито.

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від
19.10.2011р., залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 3.04.2013р., в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання недійсним рішення
Крижанівськї сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 25.12.2003р. №357-ХХІV «Про
відмову у передачі в приватну
власність додаткової земельної
ділянки ОСОБА_3» відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_3
звернулася з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та задовольнити
позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Крижанівськї
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області (далі
Крижанівської сільради) від 11.06.1985р.
ОСОБА_3 було дозволено користуватися
додатковою земельною ділянкою, що
розташована біля її садиби, по АДРЕСА_1.

23.12.2003р. позивач звернулася до
відповідача із заявою про передачу їй у
власність вказаної земельної ділянки.

Рішенням 10 сесії 24 скликання
Крижанівської сільради від 25.12.2003р. №357
відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її
заяви з тих підстав, що в рішенні про
передачу цієї земельної ділянки у
користування позивачу не було
зазначено площу та цільове призначення
земельної ділянки. Крім того, вказана
земельна ділянка відноситься до земель
загального користування.

Справа неодноразово розглядалась
судами різних інстанцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходили з наступного.

Відповідно до статті 16 Земельного
кодексу УРСР, що діяв на час виникнення
правовідносин, надання земельних
ділянок у користування здійснюється в
порядку відведення, яке, в свою чергу,
провадиться на підставі Постанови Ради
Міністрів УРСР або рішення виконавчих
комітетів обласної, районної, міської,
селищної і сільської Рад народних
депутатів в порядку, встановленому
законодавством Союзу РСР і Української
РСР. У постановах або рішеннях про
надання земельних ділянок вказується
мета, для якої вони надаються, і основні
умови користування землею.

Згідно положень статті 20 зазначеного
Кодексу та «Основ земельного
законодавства Союзу РСР і союзних
республік», право землекористування
колгоспів, радгоспів та інших
землекористувачів засвідчується
державними актами на право
довгострокового тимчасового
користування землею. Форми актів
встановлюються Радою Міністрів СРСР.
Вказані вище документи на користування
землею видаються лише після відводу
цих земельних ділянок в натурі.

Крім того, статтею 22 Кодексу зазначено,
що приступати до користування наданою
земельною ділянкою до встановлення
землевпорядними органами меж цієї
ділянки в натурі (на місцевості) і
видачі документа, який засвідчує право
користування землею, забороняється.

Статтею 81 Земельного кодексу України
від 25.10.2001р. закріплено підстави, за
яких громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки, серед
яких, зокрема, зазначено як підставу -
приватизацію земельних ділянок, що
були раніше надані громадянам у
користування.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Крижанівської сільради від
11.06.1985р. ОСОБА_3 дозволено користуватися
земельною ділянкою, що розташована
поряд з її домоволодінням. При цьому
органом місцевого самоврядування не
визначалась площа та межі вказаної
земельної ділянки в натурі та не було
зазначено строк дії дозволу, відтак
рішення 11.06.1985р. не є рішенням про
надання у постійне чи тимчасове
користування земельної ділянки.

З огляду на це, у відповідача на час
розгляду заяви позивача про передання
земельної ділянки у власність не було
підстав вважати ОСОБА_3
землекористувачем в розумінні
Земельного Кодексу УРСР, в зв'язку з чим
рішення Крижанівськї сільської ради
від 25.12.2003р. №357-ХХІV «Про відмову у
передачі в приватну власність
додаткової земельної ділянки ОСОБА_3»
прийнято у відповідності та з
дотриманням норм законодавства.

Суди попередніх інстанцій також
обґрунтовано дійшли висновку щодо
безпідставності посилань позивача на
ст.119 Земельного кодексу України щодо
набуття права власності на земельну
ділянку за набувальною давністю,
оскільки вказана норма може
застосовуватись лише з 1.01.2017р.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанцій не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, постанову
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 19.10.2011р. та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 3.04.2013р. - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз