Справа № 826/16746/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Софіт-люкс" до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерство доходів та зборів України
про визнання протиправними дій,
зобо'язати вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-люкс»
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання незаконними
дій щодо незадоволення заяви від 18.08.2014
№01-0808/14 про повернення з державного
бюджету України надмірно сплачених
коштів, контроль за справлянням яких
здійснюється митним органом;
зобов'язання підготувати висновок про
повернення надмірно сплачених митних
платежів та направити його до
Головного управління Держаної
казначейської служби України у м.
Києві, стягнення з Державного бюджету
України на користь позивача кошти в
сумі 48 538,2 грн., в тому числі 39 203,93
грн. - податку на додану вартість, 9 344,27
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
позовні вимоги ТОВ «Софіт-Люкс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві, скасовано
рішення від 15.07.2013 №100250000/2013/600384/2,
повернено надміру сплачені суми
податку на додану вартість у розмірі 39
203,93 грн. та мита в розмірі 9 334,27 грн. з
Державного бюджету України. Проте,
постановою Вищого адміністративного
суду України від 31.07.2014 скасовано
вказану постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва та
постановлено нове судове рішення, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог в частині повернення надміру
сплачених сум податку на додану
вартість у розмірі 39 203,93 грн. та мита в
розмірі 9 334,27 грн. з Державного
бюджету України. Позивач зазначає, що
він звернувся з заявою до відповідача
про повернення надміру сплачені сум,
проте відповідачем протиправно
відмовлено у поверненні належних
позивачу сум.

Відповідач - Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів - явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення судового вирішення справи,
проте неявка представника відповідача
в судове засідання визнання судом
неповажною.

Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема "Іззетов проти України", "Пискал
проти України", "Майстер проти України",
"Субот проти України", "Крюков проти
України", "Крат проти України", "Сокор
проти України", "Кобченко проти
України", "Шульга проти України", "Лагун
проти України", "Буряк проти України",
"ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик
проти України" суду потрібно
дотримуватись розумного строку для
судового провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст.
128 КАС України ухвалено про вирішення
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.11.2013 у справі №826/15328/13-а задоволено
позовні вимоги ТОВ «Софіт-Люкс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві, скасовано
рішення про коригування митної
вартості від 15.07.2013 №100250000/2013/600384/2,
повернено надміру сплачені суми
податку на додану вартість у розмірі 39
203,93 грн. та мита в розмірі 9 334,27 грн. з
Державного бюджету України.

В подальшому, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.03.2014 скасовано вказану вище
постанову Окружного адміністративного
суду та відмовлено в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Софіт-Люкс».

Проте, постановою Вищого
адміністративного суду України від
31.07.2014 скасовано вказану вище постанову
Київського апеляційного суду.
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.11.2013 скасовано в
частині задоволення вимог про
повернення надміру сплачених сум
податку на додану вартість та ввізного
мита. Ухвалено у цій частині вимог нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. В решті - рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь особи або особа щодо якої
встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, протиправність
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів від 15.07.2013
№100250000/2013/600384/2 не потребує повторного
доказування.

Щодо стягнення надміру сплачених сум
податку на додану вартість та ввізного
мита, Вищий адміністративний суд
України відмовляючи в задоволення
позовних вимог про повернення надміру
сплачених сум податку на додану
вартість та ввізного мита зазначив, що
позивач на час вирішення справи
№826/15328/13-а не звертався до Митниці із
заявою про повернення коштів, що є
обов'язковою передумовою для
повернення коштів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів з
заявою від 18.08.2014 №18-0808/14 про повернення
надміру сплачених коштів у зв'язку із
скасуванням рішення про коригування
митної вартості від 15.07.2013
№100250000/2013/600384.

Листом від 22.09.2014 №10607/1/26-70-52-05 Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
повідомлено позивачу про відсутність
правових підстав для повернення
коштів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Митного
кодексу України (далі - МК України)
відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються цим
Кодексом, Податковим кодексом України
та іншими законами України з питань
оподаткування.

Згідно із ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари Статтею 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Повернення надмірно сплачених
податків здійснюється відповідно до
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надміру
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Держмитслужби №618 від 20.07.2007р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007р. за № 1097/14364
(далі - Порядок № 618).

Постановою Кабінету Міністрів №1093 від
16.11.2005р. «Про переведення митних та
інших платежів, які вносяться до/або
під час митного оформлення, на
розрахунково-касове обслуговування
через органи Державного казначейства»
встановлено, що митні та інші платежі,
які вносяться до/або під час митного
оформлення, переводяться на
розрахунково-касове обслуговування
через органи Державного казначейства.

Відповідно до п.3.4 Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України,
Державної митної служби України №25/44
від 24.01.2006 р. передбачено, що повернення
платникам помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів, що
зараховані на депозитні рахунки митних
органів 3734, здійснюється відповідно до
Порядку №618. ГУДК України у м. Києві на
підставі платіжних доручень митних
органів забезпечує перерахування
коштів на: банківські рахунки
платників, відкриті в банках;
банківські рахунки 2603, відкриті митним
органам у відповідних відокремлених
підрозділах уповноваженого банку за
місцезнаходженням митного органу для
виплати коштів платникам готівкою,
якщо такі кошти вносилися готівкою.

Підзаконним нормативно-правовим актом,
який визначає процедуру повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами, у тому
числі у випадках, зазначених у ст.264, ч.4
ст.284 Митного кодексу України та в
міжнародних договорах України є
Порядок №618.

В п.1 р.3 Порядку №618 зафіксовано, що для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами, для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини
повернення коштів, реквізити банку,
найменування та код за ЄДРПОУ платника
податків - юридичної особи, або
прізвище, ім'я та по батькові,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків, або серія та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) та напрям перерахування
коштів: для повернення платнику
податків - на поточний рахунок платника
податків в установі банку; для
подальших розрахунків як передоплата
або грошова застава: на депозитний
рахунок 3734; на банківський рахунок 2603;
для повернення фізичній особі в
готівковій формі, якщо такі кошти
вносилися готівкою, - на банківський
рахунок 2603; для погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються: аркуші з
позначенням «3/8» комплектів бланків
митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і
доповнення (у разі їх оформлення) або
другий аркуш оформленої посадовою
особою митного органу уніфікованої
митної квитанції МД-1, за якою помилково
та/або надмірно сплачено митні та інші
платежі; документи, що підтверджують
суму помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів;
документи, що підтверджують право на
перенесення граничних строків для
подання заяв про повернення надмірно
сплачених митних та інших платежів, у
випадках, передбачених в абз.3 - 8 цього
пункту.

При цьому, п.2 та п.3 р.3 Порядку №618
передбачається, що заява,
зареєстрована в загальному відділі,
після розгляду керівником (заступником
керівника) митного органу разом з
пакетом документів передається до
Відділу для перевірки обґрунтованості
повернення заявлених сум. Відділ
перевіряє факт перерахування митних та
інших платежів з відповідного рахунку
до Державного бюджету України та
наявність переплати.

В п.4 р.3 Порядку №618 визначено, що для
підготовки висновку про повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, форма якого наведена в додатку 1
до Порядку взаємодії митних органів з
органами Державного казначейства
України в процесі повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України №611/147
від 20.07.2007р., керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу. Порядок і форма
складання документа, у якому
відображатимуться результати
перевірки, визначаються наказом
Державної митної служби України.

В п.6 р.3 Порядку №618 передбачено, що
керівник (заступник керівника) митного
органу на підставі результатів
перевірки (у разі її проведення)
підписує Висновок про повернення,
Реєстр висновків про повернення та
супровідний лист, адресований органу
Державного казначейства України. Пакет
документів на повернення коштів
передається до Загального відділу для
реєстрації та відправки до органу
Державного казначейства України.

Пунктом 7 р.3 Порядку №618 визначено, що
висновок про повернення платникам
податків помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів
повинен бути прийнятий митним органом
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення 20-денного строку з дня
подання платниками податків заяви.

В той же час, в п.11 р.3 Порядку №618
передбачено, що за відсутності підстав
для повернення коштів у встановленому
порядку готується та надсилається
заявнику письмова обґрунтована
відповідь.

Як зазначено вище, листом від 22.09.2014
№10607/1/26-70-52-05 Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів повідомлено
позивачу про відсутність правових
підстав для повернення коштів.

Оскільки, відповідач наділений
повноваженнями щодо відмови у
повернені з Державного бюджету України
надмірно сплачених коштів, контроль за
справлянням яких здійснюється митним
органом, суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання незаконними дій щодо
незадоволення заяви від 18.08.2014 №01-0808/14
про повернення з Державного бюджету
України надмірно сплачених коштів,
контроль за справлянням яких
здійснюється митним органом.

Як зазначено вище, питання формування
митним органом подання про повернення
позивачу вказаних коштів направлення
його до Управління держказначейства є
процедурним питанням взаємодії
вказаних органів у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надмірно сплачених митних та інших
платежів та не впливає безпосередньо
на відновлення порушеного права.

З огляду на те, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів осіб,
враховуючи, що формування митним
органом подання про повернення
позивачу вказаних коштів направлення
його до Управління держказначейства є
процедурним питанням та безпосередньо
не впливає на відновлення порушеного
права позивача, суд не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог в
частині зобов'язання підготувати
висновок про повернення надмірно
сплачених митних платежів та направити
його до Головного управління Держаної
казначейської служби України у м.
Києві.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача кошти в сумі 48 538,2
грн., в тому числі 39 203,93 грн. - податку на
додану вартість, 9 44,27 грн. ввізного
мита, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що кошти у сумі 48 538,2
грн. є різницею між сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Проте, позивачем не надано суду
належних доказів, що різницею між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом є
саме сума 48 538,2 грн.

Зі змісту Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, вбачається, що під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя, від так
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішення.

Отже, суд не наділений компетенцією
щодо визначення різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом.

З огляду на викладене, задовольняючи
вказану вимогу, фактично суд визначить
різницю між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом, отже вийде
за межі повноважень.

Крім того, позивачем не надано суду
належних доказів сплати коштів.

З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
кошти в сумі 48 538,2 грн., в тому числі 39
203,93 грн. - податку на додану вартість, 9
344,27 грн. ввізного мита.

Проте, судом встановлено, що лист від
18.09.2014 №10607/1/26-70-52-05 не містить в собі
викладення фактичних обставин відмови
в поверненні коштів, окрім посилання на
те, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
31.07.2014 відмовлено у задоволенні
позовних вимог про повернення надміру
сплачених позивачем сум, враховуючи, що
зі змісту такої постанови вбачається,
що фактично судом відмовлено у
задоволенні вказаної вимоги на
підставі відсутності звернення
позивача до митниці з відповідною
заявою, суд дійшов до висновку про
необґрунтованість тверджень
відповідача щодо відсутності законних
підстав для повернення коштів, з
мотивів викладених у листі від 18.09.2014
№10607/1/26-70-52-05

Відповідно до ст.11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог у разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін,
належним способом захисту, порушених
прав позивача суд вважає за доцільне
визнати протиправною та скасувати
відмову Київської міжрегіональної
митниці в поверненні коштів, оформлену
листом від 18.09.2014 №10607/1/26-70-52-05 та як
наслідок, зобов'язання вирішити заяву
ТОВ «Софіт-Люкс» від 18.08.2014 №18-0808/14.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
позивача, а саме: визнати протиправною
та скасувати відмову Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
поверненні коштів, оформлену листом
від 18.09.2014 №10607/1/26-70-52-05, зобов'язання
Київську міжрегіональну митницю
Міндоходів вирішити заяву ТОВ
«Софіт-Люкс» від 18.08.2014 №18-0808/14. В решті
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 128,
158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
відмову Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів в поверненні
коштів, оформлену листом від 18.09.2014
№10607/1/26-70-52-05.

3. Зобов'язати Київську міжрегіональну
митницю Міндоходів вирішити заяву ТОВ
«Софіт-Люкс» від 18.08.2014 №18-0808/14.

4. Відмовити в задоволенні решти
позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 КАС України. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
В.І. Келеберда