Справа № 826/8195/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8195/14
1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
корпорації «Науково-виробниче
об'єднання «Небо України» до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Корпорація «Науково-виробниче
об'єднання «Небо України» (далі по
тексту - позивач) звернулося з позовом
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - відповідач) про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві № від 08.05.2014 року.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 18 липня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 лютого 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем була проведена
камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість позивача
за лютий 2014 року, за результатами якої
складено акт від 17.04.2014 року №
3453/26-51-15-01-11/31747539, яким зафіксовані
виявлені під час перевірки порушення
позивачем норм податкового
законодавства України, а саме: пп.14.1.11.
п.14.1 ст.14, п.102.5. ст.102, пп.135.5.4. п.135.5. ст.135,
п.198.3. ст.198, ст.200 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду (р. 24 декларації звітного
(податкового) періоду) за лютий 2014 року
на суму 428 322, 00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями та
на підставі акта перевірки позивача
від 17.04.2014 року № 3453/26-51-15-01-11/31747539,
відповідачем прийняте оскаржуване
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 08.05.2014 року № , яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 428 322,00 грн.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Відповідно до пп. «а» п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України
(далі-кодекс), право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п.198.2 ст.198 Кодексу, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно зі ст.200 Кодексу, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п.200.1 ст.200
Податкового кодексу, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені розділом
V Податкового кодексу (п.200.2 ст.200
Кодексу).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті,
така сума враховується у зменшення
суми податкового боргу з податку, що
виник за попередні звітні (податкові)
періоди (у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до
Податкового кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3 ст.200
Кодексу).

Відповідно до п.200.4 ст.200 Кодексу, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з п.200.1 ст.200 Кодексу,
має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що з викладених
законодавчих норм не вбачається
обмежень обліку від'ємного значення
сум ПДВ у часі.

Згідно пп.4.6.6. п.4 розділу V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року № 1492,
залишок від'ємного значення (для
декларації 0110 - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Таким чином, за підприємствами
зберігається право на використання
накопиченого ними податкового кредит у
майбутньому, зокрема в рахунок
погашення платежів з ПДВ наступних
податкових періодів (рядок 23.2
декларації) чи в рахунок податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 декларації).

Як вбачається зі змісту акта
камеральної перевірки від 17.04.2014 року №
3453/26-51-15-01-11/31747539, відповідач
посилається на порушення позивачем
п.102.5 ст.102 Кодексу, згідно з яким заяви
про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем у р. 24
податкової декларації з ПДВ за лютий 2014
року було задекларовано розмір залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду у
розмірі 733 975,00 грн., а р. 23 декларації
(сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню) позивачем не
заповнювався.

Бюджетне відшкодування ПДВ та залишок
від'ємного значення з ПДВ, який
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, не є тотожними поняттями у
розумінні ст. 200 Кодексу, а, відтак,
посилання відповідача на порушення
позивачем строку звернення з заявою
про бюджетне відшкодування
ґрунтується на помилковому тлумаченні
відповідачем норм Кодексу.

Крім того, листом Державної податкової
служби України від 12.01.2012 року №
608/6/15-3415-16 закріплено, що платник
податку, який не мав права на бюджетне
відшкодування через відсутність
оподатковуваних поставок, має право в
рядку 24 податкової декларації з ПДВ
відображати залишок від'ємного
значення податку, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду та з
дати виникнення якого минуло 1095 днів,
до повного його погашення.

Щодо посилання податкового органу на
той факт, що товари/послуги, за якими
сформовано від'ємне значення з ПДВ
звітного періоду, є неоплаченими в
межах строку позовної давності, а,
відтак, такі товари вважаються
безоплатно отриманими, що позбавляє
платника податку права на податковий
кредит та відповідно, бюджетне
відшкодування сум ПДВ по таким товарам
(послугам), колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з пп. «а» пп.14.1.11 п.14.1 ст.14
Кодексу, заборгованість за
зобов'язаннями щодо яких минув строк
позовної давності, є безнадійною
заборгованістю.

Відповідно до пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Кодексу,
до складу інших доходів, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються: вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Тобто, якщо сума кредиторської
заборгованості платника податку за
неоплачені товари/послуги залишилася
нестягнутою після закінчення терміну
позовної давності, то у податковому
періоді, на який припадає закінчення
терміну позовної давності, такі
товари/послуги вважаються безоплатно
отриманими і платник податку повинен
всю суму такої непогашеної
кредиторської заборгованості (з
урахуванням ПДВ) включити до складу
доходів, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування. Це
означає, що у разі, якщо залишок
від'ємного значення податку попередніх
податкових періодів, який сформований
платником ПДВ за придбаними
товарами/послугами, по завершенні
терміну позовної давності є
неоплаченим, то такі товари вважаються
безоплатно отриманими, тобто факт їх
придбання відсутній, а тому відповідно
до п.198.3 ст.198 Кодексу право на
податковий кредит та відповідно на
бюджетне відшкодування сум ПДВ за
такими товарами/послугами платник
втрачає, в результаті чого зобов'язаний
відкоригувати податковий кредит.

Суд звертає увагу, що відповідно до
пп.75.1.1. п.75.1. ст.75 Кодексу, камеральною
вважається перевірка, яка проводиться
у приміщенні органу державної
податкової служби виключно на підставі
даних, зазначених у податкових
деклараціях (розрахунках) платника
податків. Це означає, що під час
камеральних перевірок досліджуються
лише податкові декларації та додатки
до них. Факт відсутності оплати за
отримані товари/послуги можна
встановити лише під час проведення
документальної перевірки, шляхом
дослідження первинної бухгалтерської
документації.

Аналогічна позиція представлена і в
листі Державної податкової служби
України від 06.04.2012 року № 10155/7/15-3417-03,
яким, крім іншого, закріплено, що
висновок щодо наявності чи відсутності
у платника податку неоплачених
товарів/послуг, які мають статус
безоплатно отриманих, може бути
зроблений виключно під час проведення
документальної, а не камеральної
перевірки такого платника податків.

Крім того, згідно доводів позивача, які
не спростовані належними та
допустимими доказами відповідача,
оплата за придбані відповідні
товари/послуги здійснена ним у повному
обсязі.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність зменшення позивачу
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 428
322,00 грн. оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням форми «В4» від
08.05.2014 року № , а тому апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.