Справа № 810/5917/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2014 року 810/5917/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання
технічними засобами та ведення журналу
забезпечував секретар судового
засідання Сюр В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними дій та
скасування постанов державного
виконавця,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
ОСОБА_1 з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними та скасування
постанов державного виконавця, а саме:

від 09.12.2013 ВП № 27231495 про стягнення
виконавчого збору;

від 09.12.2013 ВП № 27231495 про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій;

від 07.02.2014 ВП № 41961717 про відкриття
виконавчого провадження;

від 12.02.2014 ВП № 41961717 про арешт майна
боржника та заборону його відчуження;

від 07.02.2014 ВП № 41961837 про відкриття
виконавчого провадження;

від 12.02.2014 ВП № 41961837 про арешт майна
боржника та заборону його відчуження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що постанови державного
виконавця про стягнення з нього
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій є
незаконними і підлягають скасуванню,
адже він не отримував постанову про
відкриття виконавчого провадження і
був позбавлений можливості виконати
рішення добровільно, про існування
виконавчого провадження з приводу
стягнення з нього заборгованості на
користь банка дізнався випадково,
жодних виконавчих дій щодо стягнення
суми заборгованості державним
виконавцем не вчинялося, а виконавчий
документ було повернуто стягувачу за
його заявою у зв'язку з укладенням між
стягувачем і позивачем мирової угоди.
Відтако, позивач стверджував, що
постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій,
про арешт майна боржника та заборони
його відчуження також підлягають
скасуванню як протиправні. У судовому
засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримав, просив суд
позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, в
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що постанови державного
виконавця є правомірними і підстави
для їх скасування відсутні. У судовому
засіданні відповідач просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

16 червня 2011 року постановою державного
виконавця ВДВС Броварського
міськрайонного управління юстиції за
заявою стягувача відкрито виконавче
провадження ВП № 27231495 з примусового
виконання виконавчого листа № 2-12508,
виданого Шевченківським районним
судом міста Києва, з приводу стягнення
з ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» боргу у сумі 1451515,34 грн.,
встановлено строк для добровільного
виконання рішення - до 23.06.2011. Цією ж
постановою державний виконавець
наклав арешт на все майно боржника та
заборонив відчуження будь-якого майна
боржника в межах суми боргу.

На зворотному боці обкладинки
виконавчого провадження ОСОБА_1
зробила напис про отримання 08.07.2011
документів виконавчого провадження.

З досліджених у судовому засіданні
матеріалів виконавчого провадження ВП
№ 27231495 убачається, що у подальшому
державним виконавцем вчинялись певні
дії з примусового виконання
виконавчого листа № 2-12508
Шевченківського районного суду міста
Києва, а саме: з метою розшуку майна
боржника направлялися запити до
Броварськго БТІ, Броварського МРЕВ ДАІ;
22.06.2011 відомості про арешт майна ОСОБА_1
внесено до Єдиного державного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру обтяжень
рухомого майна; 03.01.2012 державним
виконавцем складено акт опису й арешту
майна ОСОБА_1; постановою від 04.01.2012 ВП №
27231495 призначено експерта для
проведення оцінки майна боржника тощо.

29 серпня 2012 року на стадії примусового
виконання судового рішення між
боржником ОСОБА_1 і стягувачем -
Публічним акціонерним товариством
«Комерційний Банк «Надра» було
укладено мирову угоду, якою
реструктуризовано заборгованість та
визначено графік погашення боргу.

Листом від 14.09.2012 № 38032 Відділ державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
надіслав вказану мирову угоду до
Броварського міськрайонного суду для
затвердження.

У зв'язку із затвердженням мирової
угоди судом стягувач 06.12.2013 звернувся
до ВДВС Броварського міськрайонного
управління юстиції із заявою про
повернення виконавчого документу без
виконання.

Постановою державного виконавця від
09.12.2013 ВП № 27231495 виконавчий лист від
21.09.2010 № 2-12508 повернуто стягувачу.

9 грудня 2013 року державним виконавцем
було прийнято постанову від 09.12.2013 ВП №
27231495 про стягнення з позивача
(боржника) виконавчого збору у розмірі
145151,53 грн. (10 відсотків суми, що підлягає
стягненню).

Крім того, державним виконавцем на
підставі акта про витрати виконавчого
провадження від 09.12.2013 прийнято
постанову від 09.12.2013 ВП № 27231495 про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 50,00 грн.

У подальшому постанови від 09.12.2013 про
стягнення виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій було
виділено в окремі виконавчі
провадження.

7 лютого 2014 державним виконавцем
прийнято постанову від 09.12.2014 ВП № 41961717
про відкриття виконавчого провадження
з приводу стягнення з ОСОБА_1 на користь
держави виконавчого збору у сумі 145151,53
грн., а також постанову від 07.02.2014 ВП №
41961837 про відкриття виконавчого
провадження з приводу стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 50,00
грн.

Судом встановлено, що витрати
виконавчого провадження становлять
загальну суму 50,00 грн. складаються з
таких витрат: 1) на придбання конвертів
і марок (9,70 грн.); 2) принтного
виготовлення документів виконавчого
провадженя (15,60 грн.); 3) плати за
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження до
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень (12,72 грн.); 4) придбання
обкладинки до виконавчого провадження
(0,40 грн.); 5) придбання канцтоварів (11,58
грн.).

Як убачається з реєстру відправлення
пошти ВДВС Броварського МРУЮ,
супровідний лист з копіями вказаних
постанов відправлено позивачу 11.02.2014.

Постановами від 12.02.2014 ВП № 41961717 та від
12.02.2014 ВП № 41961837 накладено арешт на
майно боржника та оголошено заборону
його відчуження в межах суми боргу.

Не погоджуючись з прийнятими
постановами, позивач звернувся до суду
з позовом про їх оскарження.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Вирішення даної справи залежить від
оцінки правомірності постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій у зв'язку з
поверненням виконавчого листа
стягувачу.

Відповідно до статті 17 Закону України
від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

В силу положень статті 25 вказаного
Закону державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Статтею 28 Закону України від 21.04.1999 року
№ 606-XIV «Про виконавче провадження»
передбачено, що в разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню… У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

В даній справі судом встановлено, що
позивач не виконав рішення суду
добровільно в установлений державним
виконавцем строк. Твердження позивача
про те, що йому не було відомо про
існування виконавчого провадження суд
до уваги не приймає. Яв вже зазначалось,
на зворотному боці обкладинки
виконавчого провадження ОСОБА_1
зробила напис про отримання 08.07.2011
документів виконавчого провадження.
Виконавче провадження тривало з червня
2011 по грудень 2013, державним виконавцем
вчинялись численні виконавчі дії,
пов'язані з публічними обтяженнями
майна боржника, розшуком майна і
транспортних засобів, описом майна,
його оцінкою, виставленням майна на
публічні торги. Зрештою, на стадії
примусового виконання між стягувачем і
боржником було укладено мирову угоду,
яку надано державному виконавцю.
Наведені обставини вказують на
неправдивість тверджень позивача, адже
він не міг не знати , про що не міг не
знати про існування виконавчого
провадження і не був позбавлений
можливості виконати судове рішення
добровільно.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
постанова державного виконавця про
стягнення з боржника виконавчого збору
є правомірною і скасуванню не підлягає.

Згідно із статтею 41 Закону України від
21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження» витрати органів
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження. До
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: перевезення, зберігання і
реалізації майна боржника; послуг
експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій; проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; розміщення оголошення
в засобах масової інформації;
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби. Про
стягнення з боржника витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби. Зазначена
постанова надсилається сторонам не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення і може бути оскаржена ними
до суду у десятиденний строк.

З дослідженого у судовому засіданні
акта про витрати на проведення
виконавчих дій убачається, що понесені
витрати є обґрунтованими і
відповідають вимогам, передбаченим
статтею 41 Закону України «Про
виконавче провадження», акт і
постанова державного виконавця
затверджені начальником відділу
державної виконавчої служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
витрати на проведення виконавчих дій є
обґрунтованими, а постанова державного
виконавця про стягнення з позивача
витрат на проведення виконавчих дій є
правомірною і скасуванню не підлягає.

З приводу решти позовних вимог,
зокрема, про скасування постанов про
відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій,
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони його відчуження,
прийняті держаним виконавцем у зв'язку
з примусовим стягненням виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій, суд дійшов висновку, що
вони є похідними і задоволенню не
підлягають як безпідставні, адже
позивач не позбавлений можливості
сплатити вказаний борг добровільно.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає повністю.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 10 листопада 2014 р.