Справа № 826/10217/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Бистрик О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
позивача - Відкритого недержавного
фонду «Столичний резерв» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року у справі за
позовом Відкритого недержавного фонду
«Столичний резерв» до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа - Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, про визнання
дії протиправними та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа - Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа - Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність Фонду щодо неповернення
пенсійних активів у розмірі 43000,00 грн.,
розміщених у Публічному акціонерному
товаристві «Комерційний банк
«Південкомбанк» (далі по тексту - ПАТ
«КБ «Південкомбанк») згідно договору
банківського вкладу «Стандартний»
№302Д-11Ю від 25 листопада 2013 року та
зобов'язати Фонд повернути зазначені
грошові кошти.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
вересня 2014 року у задоволені позову -
відмовлено.

На вказану постанову представник
позивача подав апеляційну скаргу, в
якій просив її скасувати та ухвалити
нову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. Посилаючись на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи,
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що під час тимчасової
адміністрації, яку здійснює
уповноважена особа Фонду, джерелом
виплати коштів є саме грошові кошти
банку, а не Фонду, який уповноважений
приймати рішення про повернення
грошових коштів вкладникам тільки
після прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банка.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 26 Закону
України від 23.02.2012р. № 4452-VI Фонд
гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день прийняття рішення Національним
банком України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних та
початку процедури виведення Фондом
банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку. Сума граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами не
може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед
вкладниками здійснюється Фондом з
дотриманням вимог щодо найменших
витрат Фонду та збитків для вкладників
у спосіб, визначений цим Законом, у тому
числі шляхом передачі активів і
зобов'язань банку приймаючому банку,
продажу банку, створення перехідного
банку протягом дії тимчасової
адміністрації або виплати
відшкодування вкладникам після
ухвалення рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідації
банку.

Виплата відшкодування здійснюється з
урахуванням сум, сплачених вкладнику
протягом дії тимчасової адміністрації
у банку.

Частиною 2 названої статті також
закріплено, що вкладник набуває право
на одержання гарантованої суми
відшкодування коштів за вкладами за
рахунок коштів Фонду в межах
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами після прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку.

Аналіз наведених правових норм дає
підстави для висновку, що Фонд здійснює
відшкодування грошових коштів за
вкладами тільки після прийняття
Національним банком України рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку, а рішення щодо
відшкодування коштів приймається
Виконавчою дирекцією Фонду та
підписується Директором -
розпорядником Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення позивача із заявою про
повернення грошових коштів від 16
червня 2014 року №222, рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк»
прийнято не було, а тому у Фонду як
суб'єкта владних повноважень ще не
виникли обов'язки на відшкодування
грошових коштів за вкладами.

Доводи апелянта про те, що уповноважена
особа Фонду у своїй діяльності під час
здійснення тимчасової адміністрації в
банку підзвітна Фонду, який несе
відповідальність за її дії щодо
процедури виведення
неплатоспроможного банку з ринку на
обґрунтування правомірності
пред'явлення позовних вимог саме до
Фонду, колегія суддів до уваги не
приймає, з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 34 Закону України
від 23.02.2012р. № 4452-VI закріплено, що Фонд
розпочинає процедуру виведення
неплатоспроможного банку з ринку та
здійснення тимчасової адміністрації в
банку на наступний робочий день після
офіційного отримання рішення
Національного банку України про
віднесення банку до категорії
неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня
після початку тимчасової
адміністрації Фонд розміщує
інформацію про запровадження
тимчасової адміністрації в банку на
своїй офіційній сторінці в мережі
Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів
публікує її в газетах «Урядовий кур'єр»
та «Голос України».

Відповідно до приписів статті 36 Закону
України від 23.02.2012р. № 4452-VI з дня
призначення уповноваженої особи Фонду
призупиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Уповноважена особа Фонду від
імені Фонду набуває всі повноваження
органів управління банку та органів
контролю з дня початку тимчасової
адміністрації і до її припинення.

Протягом одного дня після призначення
уповноваженої особи Фонду керівники
банку забезпечують передачу
уповноваженій особі Фонду печаток і
штампів, матеріальних та інших
цінностей банку, а також протягом трьох
днів - передачу бухгалтерської та іншої
документації банку.

На період тимчасової адміністрації усі
структурні підрозділи, органи та
посадові особи банку
підпорядковуються у своїй діяльності
уповноваженій особі Фонду і діють у
визначених нею межах та порядку.

Згідно з частинами 5 та 6 названої
статті під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

Обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.
Зазначені виплати здійснюються в межах
суми відшкодування, що гарантується
Фондом;

2) витрат, пов'язаних із забезпеченням
його операційної діяльності
відповідно до частини четвертої цієї
статті;

3) виплати заробітної плати, авторської
винагороди, відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю
працівників банку.

У той же час, абзац 5 частини 6 статті 36
Закону України від 23.02.2012р. № 4452-VI
містить пряму норму стосовно того, що
зобов'язання банку, передбачені
пунктами 2 і 3 частини шостої цієї
статті, виконуються банком у межах його
фінансових можливостей у порядку,
встановленому нормативно-правовими
актами Фонду.

Отже, наведеними правовими нормами
Закону прямо закріплено, що виплата
коштів за вкладами вкладників за
договорами, строк яких закінчився,
здійснюється за рахунок грошових
коштів банку, а з метою забезпечення
виконання зобов'язань банку,
передбачених пунктом 1 частини 6 цієї
статті, Фонд має право надати банку
цільову позику.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що з огляду на закріплення
положеннями Закону України від 23.02.2012р.
№ 4452-VI за уповноваженою особою Фонду
прав вчиняти від імені Фонду та в межах
повноважень, передбачених названим
Законом, дій із забезпечення виведення
банку з ринку під час здійснення
тимчасової адміністрації
неплатоспроможного банку та/або
ліквідації банку, суд приходить до
висновку, що під час вчинення
відповідних дій уповноваженою особою
Фонду така є суб'єктом владних
повноважень, а отже її дії можуть бути
предметом оскарження в рамках
адміністративного судочинства.

Однак, ВНПФ «Столичний Резерв» не
визначив уповноважену особу Фонду
ОСОБА_2 в якості відповідача, та дій або
бездіяльності зазначеної особи не
оскаржував.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з твердженням суду першої
інстанції, що зазначені висновки суду
жодним чином не суперечать позиції
Київського апеляційного
адміністративного суду, висловленій у
постанові від 16 жовтня 2013 року у справі
№826/6309/13-а за адміністративним позовом
Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
ВСІ» до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, Уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» Соловйової Наталії
Анатоліївни про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, оскільки в рамках
названої справи уповноважена особа
Фонду діяла як ліквідатор з огляду на
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку.

Крім того, апелянт в обґрунтування
своїх вимог щодо необхідності
повернення пенсійних активів
посилається на статтю 1212 ЦК України
(набуття майна без достатньої правової
підстави), Закон України «Про
недержавне пенсійне забезпечення»
(щодо обов'язку банку повернути активи
пенсійному фонду).

Так, посилаючись на вказані норми
законодавства, апелянт обґрунтовує
необхідність повернення Банком його
активів.

Введення тимчасової адміністрації в
Банк не позбавляє Банк статусу
юридичної особи, яка має право бути
стороною в судових справах.

Так, частиною 1 статті 1058 Цивільного
кодексу України (далі по тексту - ЦК
України) закріплено, що за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 статті 628 ЦК України
визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 названого
Кодексу, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Так, відповідно до пункту 1.3. Договору
банківського вкладу «Стандартний»
№302Д-11Ю банк зобов'язаний повернути
вкладнику вклад 28 травня 2014 року, а
згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3.2.
розділу 3 Договору вклад та нараховані
проценти перераховуються банком у
безготівковій формі на поточний
рахунок вкладника за реквізитами,
визначеними в розділі 7 Договору, в день
повернення вкладу (пункт 1.3. цього
Договору).

Враховуючи наведені положення
Цивільного кодексу України та Договору
банківського вкладу «Стандартний»
№302Д-11Ю, колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що у
сторони договору, в разі його
невиконання, виникає право на
звернення до суду про зобов'язання
іншої сторони, яка ухиляється від
виконання договору, на його виконання в
рамках цивільного або господарського
судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що адміністративний позов
позивача є необґрунтованим, а висновки
суду першої інстанції не
спростовуються доводами апеляційної
скарги.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
Відкритого недержавного фонду
«Столичний резерв» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
Г.М.
Бистрик

І.Л.
Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 17.11.2014

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Бистрик Г.М.

Желтобрюх І.Л.