Справа № 823/3030/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року м. Черкаси
справа № 823/3030/14

10 годин 45 хвилин

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі суддів: Трофімової Л.В.,
Коваленка В.І., Паламара П.Г., за участі
секретаря - Роя О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу № 823/3030/14

за позовом ОСОБА_1 [позивач - не з'явився]

до Голови державної екологічної
інспекції України Казимира Михайла
Миколайовича (надалі - відповідач 1)
[представник відповідача 1 - не
з'явився], державної екологічної
інспекції України (надалі - відповідач
2) [представник відповідача 2 - не
з'явився]

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії, прийняв постанову.

ОСОБА_1, звернувшись до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів, просив (уточнені позовні
вимоги від 31.10.2014) (а.с.135): визнати
протиправною бездіяльність Голови
Державної екологічної інспекції
України Казимира Михайла Миколайовича
щодо не розгляду заяви від 01.10.2014 про
надання ОСОБА_1 відпустки для догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та зобов'язати
Державну екологічну інспекцію України
розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2014 про
надання відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та прийняти рішення, передбачене
чинним законодавством України, що
стосується питання надання відпустки
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до наказу
Державної екологічної інспекції
України від 02.02.2012 №33-о ОСОБА_1
призначено начальником Державної
екологічної інспекції у Черкаській
області. У зв'язку із виробничою
необхідністю ОСОБА_3 (мати ОСОБА_4.) з
29.09.2014 приступила до виконання
обов'язків на посаді директора ТОВ
«Техпродсервіс» до закінчення строку
відпустки для догляду за дитиною. З
18.09.2014 позивач особисто доглядає за
дитиною, у зв'язку із виходом на роботу
ОСОБА_3 після перебування на
лікарняному у зв'язку із вагітністю.
Позивачем отримано 01.10.2014 довідку
управління соціального захисту
населення Придніпровського району про
те, що дружина не отримує допомогу для
догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку. Згідно із
заявою з додатками, що направлено
01.10.2014, позивач просив Голову Держаної
екологічної інспекції України
Казимира М.М. надати відпустку для
догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку. Бездіяльністю
відповідача 1, в особі відповідача 2,
щодо не прийняття наказу про відпустку
для догляду за дитиною, що є, зокрема
порушенням прав, передбачених ст.18
Закону України «Про відпустки» та ст.179
Кодексу законів про працю України.
07.10.2014 позивач звернувся до суду із
заявою (а.с.148) про розгляд справи без
участі у зв'язку із неможливістю
прибути у судове засідання.

На підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивачем надано засвідчені копії:
заяви від 01.10.2014 (а.с.63), довідок від
29.09.2014 №86, від 01.10.2014 №2661 (а.с.68-69),
наказів від 25.09.2014 №23, від 29.09.2014 24, від
03.02.2012 №33-о (а.с.70-71, 75), свідоцтв про шлюб,
про народження (а.с.72-73), витягу з
паспорта (а.с.74), положення від 12.12.2011 №136
(а.с.76-89), указу від 13.04.2014 №454/2011 (а.с.90-102),
постанови (а.с.103-107), штатного розпису
(а.с.136-138); та оригінали: чеку від 01.10.2014
(а.с.64), опису (а.с.65), поштового
повідомлення (а.с.66).

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином (а.с.141, 145-146). Заперечення
проти адміністративного позову
відповідачами не надано.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов належить задовольнити з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що згідно із наказом
від 03.02.2012 №33-о (а.с.75) ОСОБА_1 є
начальником Державної екологічної
інспекції (надалі за текстом - ДЕІ) у
Черкаській області. Відповідно до
свідоцтва про шлюб від 07.03.2014 серія
НОМЕР_1 (а.с.72) ОСОБА_1 і ОСОБА_3
перебувають у шлюбі; донька позивача,
ОСОБА_4, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
(свідоцтво про народження від 29.08.2014
серія НОМЕР_2) (а.с.73). Кожен із подружжя
має рівні права і обов'язки у шлюбі та
сім'ї; батьки зобов'язані утримувати
дітей до їх повноліття; сім'я,
дитинство, материнство і батьківство
охороняються державою (ст.51
Конституції України).

Статтею 14 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
встановлено, що користування правами
та свободами, визнаними в цій
Конвенції, має бути забезпечене без
дискримінації за будь-якою ознакою -
статі, раси, кольору шкіри, мови,
релігії, політичних чи інших
переконань, національного чи
соціального походження, належності до
національних меншин, майнового стану,
народження, або за іншою ознакою.

Європейський суд з прав людини
зазначає, що дискримінацією є різниця у
відношенні до осіб, які перебувають у
однаковому або достатньо схожому
становищі, без об'єктивного та
обґрунтованого виправдання, іншими
словами якщо немає легітимної мети та
балансу між використаними засобами та
поставленою метою (рішення у справі
«Стек та інші проти Сполученого
Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom),
№65731/01 та №65900/01, ВП, п.1; рішення у справі
«Юнал Текелі проти Туречинни» (Unal Tekeli v.
Turkey), №29865/96, п.49). Держави користуються
межами вільного розсуду в оцінюванні
того, чи виправдовують відмінності
ситуацій, що у решті залишаються
аналогічними, різницю у поводженні, і
якщо так, то до якої міри (рішення у
справі «Костянтин Маркін проти
Російської Федерації» (Konstantin Markin v. Russia)
від 22.03.2012, №30078/06, ВП, п.126).

Судом встановлено, що дружина позивача
ОСОБА_3 згідно із наказом від 25.09.2014 №23
(а.с.70) перебуває у відпустці для
догляду за дитиною з 26.09.2014. Відповідно
до наказу від 29.09.2014 №24 (а.с.71) ОСОБА_3
приступила до виконання обов'язків
директора ТОВ «Техпродсервіс» з 29.09.2014
з окладом згідно штатного розпису.
Довідка від 29.09.2014 №86 (а.с.68) містить
інформацію про те, що ОСОБА_3 у зв'язку
із виробничою необхідністю (наказ від
29.09.2014 №24) приступила до виконання
обов'язків директора ТОВ
«Техпродсервіс» з повним робочим днем.

Судом досліджено довідку від 01.10.2014 №2661
(а.с.69) управління соціального захисту
населення Придніпровського району, що
містить інформацію про те, що ОСОБА_3 не
перебуває на обліку у відділі
соціальної допомоги управління
соціального захисту населення
Придніпровського району, як отримувач
усіх видів допомоги, за призначенням
допомоги для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку не
зверталася.

Частинами 1-3 ст.18 Закону України «Про
відпустки» від15.11.1996 №504/96-ВР (надалі за
текстом - Закон №504) передбачено, що
після закінчення відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами за бажанням
жінки їй надається відпустка для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку; підприємство за
рахунок власних коштів може надавати
жінкам частково оплачувану відпустку
та відпустку без збереження заробітної
плати для догляду за дитиною більшої
тривалості; ця відпустка може бути
використана повністю або частинами
також батьком дитини, бабою, дідом чи
іншими родичами, які фактично
доглядають за дитиною, або особою, яка
усиновила чи взяла під опіку дитину та
одним із прийомних батьків. Частинами
3-4 Закону №504 встановлено, що відпустка
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку надається за
заявою жінки або осіб, зазначених у
частині третій ст.18 цього Закону,
повністю або частково в межах
установленого періоду та оформляється
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу; особам,
зазначеним у ч.3 ст.18 цього Закону (крім
осіб, які усиновили чи взяли дитину під
опіку у встановленому законодавством
порядку, прийомних батьків), відпустка
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку надається на
підставі довідки з місця роботи
(навчання, служби) матері дитини про те,
що вона вийшла на роботу до закінчення
терміну цієї відпустки і виплату
допомоги по догляду за дитиною їй
припинено (із зазначенням дати).

Згідно частин 5, 7 ст.179 Кодексу законів
про працю України відпустка для
догляду за дитиною до досягнення нею
віку трьох років не надається, якщо
дитина перебуває на державному
утриманні; відпустки для догляду за
дитиною, передбачені частинами
третьою, четвертою та шостою цієї
статті, можуть бути використані
повністю або частинами також батьком
дитини, бабою, дідом чи іншими родичами,
які фактично доглядають за дитиною.

Судом встановлено, що згідно чека від
01.10.2014 №7672 (а.с.64) позивачем надіслано
цінним листом до Державної екологічної
інспекції України заяву від 01.10.2014,
довідку від 29.09.2014 №86, довідку №2661,
копію свідоцтва про народження, копію
свідоцтва про шлюб, копії наказів №23 та
№24 (згідно поштового штемпелю на описі
вкладення цінний лист прийнято на
поштове відділення 01.10.2014) (а.с.65).
Позивачем також відправлено факсом
01.10.2014 о 16 год. 01 хв. заяву про надання
відпустки за телефонним номером
044-521-20-40 Державній екологічній
інспекції України(а.с.67).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст5 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992 №2657-ХІІ кожен
має право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Статтею 20 Закону України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР
встановлено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, що не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів. На
обґрунтовану письмову вимогу
громадянина термін розгляду може бути
скорочено від встановленого цією
статтею терміну. Звернення громадян,
які мають встановлені законодавством
пільги, розглядаються у першочерговому
порядку.

Відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення (штрихкодовий
ідентифікатор 453) заяву про
надання відпустки з додатками було
вручено одержувачу - Державній
екологічній інспекції України 03.10.2014
особисто ОСОБА_7 (а.с.66).

Пунктом 12 ч.10 положення «Про Державну
екологічну інспекцію України»,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 №454/2011 передбачено,
що Голова ДЕІ України призначає на
посади за погодженням із Міністром та
головами відповідних місцевих
державних адміністрацій, звільняє за
погодженням з Міністром з посад
керівників територіальних органів
Держекоінспекції України, призначає на
посади та звільняє з посад за
погодженням з Міністром заступників
керівників територіальних органів
Держекоінспекції України.

Згідно наказу ДЕІ України Про склад
колегії Державної екологічної
інспекції України від 29.072014 №107 (а.с.151)
та інформації із сайту ДЕІ України
(а.с.150) Головою ДЕІ України є Казимир
Михайло Миколайович.

За таких обставин, оцінивши докази за
внутрішнім переконанням, суд враховує
доводи позивача про бездіяльність
відповідача щодо ненадання як
відповіді про результати розгляду
заяви ОСОБА_1, так і відпустки, що є
перешкодою для реалізації ним права на
отримання можливості виконувати
батьківські обов'язки, у зв'язку з чим
суд вважає за необхідне задовольнити
позовну вимогу про визнання такої
бездіяльності протиправною, зокрема як
у бездіяльності Голови ДЕІ України
Казимира М.М., так і - ДЕІ України. Особа
має правомірні очікування щодо того, що
держава та посадові (службові) особи
державних органів належним чином
виконують функції та реалізують
повноваження, та має своєчасно
отримувати відповідь на звернення
(заяви) з метою реалізації прав,
передбачених чинним законодавством.

У постанові Верховного Суду України
від 01.07.2014 (справа № 21-212а14) зазначено,
що за умови незакінчення терміну
вказаної відпустки та наявності
довідки і припинення виплати матері
дитини допомоги для догляду за дитиною
батько дитини має право на надання йому
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Європейським судом з прав людини у
справі (надалі за текстом - ЄСПЛ) «Ейрі
проти

Ірландії» (Airey v. Ireland, рішення від
9.10.1979) сформульовано правову позицію -
«Конвенція гарантує не теоретичні та
ілюзорні права, а права, що мають
практичний вплив і є ефективними».

ЄСПЛ у рішенні «Національна
профспілка поліції Бельгії проти
Бельгії» (National Union of Belgian Police v. Belgium) від
27.10.1975 щодо терміну «пропорційність»
зазначено, що відмінності у ставленні
до особи повинні мати об'єктивне та
розумне виправдання, тому слід зважати
на ціль та конкретну природу заходів
обмеження, беручи до уваги домінуючі у
демократичному суспільстві принципи.
Різниця у застосуванні конвенційних
прав повинна мати не лише законну мету,
але й пропорційний зв'язок між
застосовуваними заходами та метою, що
вони переслідують. У рішеннях «Коссі
проти Об'єднаного Королівства» (Cossey v. the
United Kingdom, рішення від 27.09.1990) та «Ріс
проти Об'єднаного Королівства» (Rees v. the
United Kingdom, від 17.101986) ЄСПЛ підкреслив, що
при визначенні того, чи існують у
певному конкретному випадку позитивні
зобов'язання держави «необхідно
зважати на справедливий баланс, що
повинен бути встановлений між
загальними інтересами суспільства та
інтересами особи». У рішенні «Коссі
проти Об'єднаного Королівства» (Cossey v. the
United Kingdom) зазначено: «в інтересах
правової визначеності та регулярного
розвитку прецедентного права
відповідно до Конвенції» ЄСПЛ у
більшості випадків дотримується
правила прецеденту, що дозволяє
забезпечити реалізацію принципу
правової рівності всіх перед законом і
судом, адже вирішення схожих справ
по-різному може призвести до того, що
будуть порушені законні очікування
тих, хто шукає захисту у правосуддя.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у силу
вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами та неухильно
виконувати процесуальні обов'язки, що з
огляду на запроваджений ст.8
Конституції України принцип
верховенства права та в кореспонденції
з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає
обов'язок кожної особи, яка бере участь
в адміністративній справі довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Частиною 2 ст.71 КАС
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. У цьому
контексті суд зазначає, що відповідач
не подав до суду заперечення проти
задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст.162 КАС України, при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення. Суд запропонував
особам, які беруть участь у справі,
подати докази і з власної ініціативи
витребував докази, яких, на думку суду,
не вистачало для вирішення справи (ст.11
КАС України). З огляду на викладене, на
підставі наявних у справі доказів,
дослідивши обставини і докази
адміністративної справи, застосувавши
норми законодавства, враховуючи доводи
позивача, зважаючи на відсутність
відповіді з боку відповідачів 1, 2
(прийняття рішення, відмова у прийнятті
рішення, продовження терміну розгляду
щодо заяви позивача про надання
відпустки), суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги належить
задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 159, 160, 162, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
Голови державної екологічної
інспекції України Казимира Михайла
Миколайовича щодо не здійснення
розгляду заяви від 01.10.2014 про надання
ОСОБА_1 соціальної відпустки по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язати державну екологічну
інспекцію України розглянути заяву від
01.10.2014 ОСОБА_1 про надання соціальної
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
прийнявши рішення, передбачене чинним
законодавством України, що стосується
питання надання соціальної відпустки
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та повідомити
заявника.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі.
Якщо постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 11 листопада 2014 року.

Суддя

Л.В.Трофімова

Суддя
В.І.
Коваленко

Суддя
П.Г.
Паламар