Справа № 2а-4525/10/1370
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/33794/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Зайцева М.П.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Підприємства «Гарант» Львівської
обласної організації Українського
товариства глухих

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08.06.2011

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2012

у справі №2а-4525/10/1370

за позовом Підприємства «Гарант»
Львівської обласної організації
Українського товариства глухих

до Державної податкової інспекції
у Личаківському районі м. Львова

за участю Прокуратури
Личаківського району м. Львова

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Підприємство «Гарант» Львівської
обласної організації Українського
товариства глухих (далі по тексту -
позивач, Підприємство «Гарант»)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова (далі по тексту - відповідач, ДПІ
у Личаківському районі м. Львова) про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 11.05.2010
№/0/10515, №/0/10516, №/0/10483.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08.06.2011, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.04.2012, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

В зв'язку з цим касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено порушення позивачем,
порушення: пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1
п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 1818570,00 грн.; п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст.
5, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», встановлено його заниження
всього у сумі 6740896,0 грн.; п. 3.4 ст. 3, пп. 4.2.9
п. 4.2 ст. 4, пп. 4.3.24 п. 4.3 cт. 4, п. 7.1 ст. 7, пп.
8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, ст. 17, пп. «а» п. 19.2 cт.
19, пп. 20.3.2 п. 20.3 cт. 20 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 №889-IV (із змінами і доповненнями),
встановлено заниження податку з
доходів фізичних осіб за період з січня
2009 року по грудень 2009 року на 198640,72 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції

Стосовно порушення позивачем вимог
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», то судами
зазначено наступне.

Особливості оподаткування податком на
прибуток підприємств та організацій
громадських організацій інвалідів
визначено п. 7.12 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Так, від оподаткування звільняється
прибуток підприємств та організацій,
які засновані громадськими
організаціями інвалідів і є їх повною
власністю, отриманий від продажу
товарів (робіт, послуг), крім
підакцизних товарів, послуг з поставки
підакцизних товарів, отриманих у межах
договорів комісії (консигнації),
поруки, доручення, довірчого
управління, інших цивільно-правових
договорів, що уповноважують такого
платника податку здійснювати поставку
товарів від імені та за дорученням
іншої особи без передання права
власності на такі товари, та прибутку,
одержаного від грального бізнесу, де
протягом попереднього звітного
(податкового) періоду кількість
інвалідів, які мають там основне місце
роботи, становить не менше 50 %
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік
за умови, що фонд оплати праці таких
інвалідів становить протягом звітного
періоду не менше 25 % суми загальних
витрат на оплату праці, що відносяться
до складу валових витрат виробництва
(обігу).

Право застосовувати зазначену пільгу
підприємства та організації
громадських організацій інвалідів
мають за умови наявності дозволу на
право користування такою пільгою, який
надається міжвідомчою Комісією.

У разі порушення вимог, установлених
пп. 7.12.1 п. 7.12 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
громадські організації інвалідів, їх
підприємства та організації
зобов'язані сплатити суми податку за
відповідний період, проіндексовані з
урахуванням рівня інфляції, а також
штраф, визначений згідно зі ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Порядок і критерії надання дозволу на
право користування пільгами з
оподаткування, підстави для відмови в
наданні такого дозволу та його
скасування, а також порядок та умови
надання позик, фінансової допомоги,
дотацій підприємствам та організаціям
громадських організацій інвалідів
визначаються Кабінетом Міністрів
України з урахуванням пропозицій
всеукраїнських громадських
організацій інвалідів.

При цьому, п. 2 Порядку надання дозволу
на право користування пільгами з
оподаткування для підприємств та
організацій громадських організацій
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.08.2007
№1010, передбачено, що дозвіл
підприємствам та організаціям
громадських організацій інвалідів
надається за умови їх відповідності
таким критеріям: 1) середньооблікова
чисельність інвалідів, що працюють на
підприємствах, в організаціях протягом
попереднього звітного (податкового)
періоду, становить не менш як 50 %
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу; 2) фонд
оплати праці інвалідів, що працюють на
підприємстві, в організації, становить
протягом попереднього звітного
(податкового) періоду не менш як 25 % суми
загальних витрат на оплату праці, що
належать до валових витрат
виробництва; 3) сума витрат
підприємства на переробку (обробку,
інші види перетворення) сировини,
комплектувальних, складових частин,
інших покупних товарів, які
безпосередньо використовуються для
виготовлення таких товарів, становить
не менш як 8 % продажної ціни товарів; 4)
розмір середньомісячної заробітної
плати інвалідів, що працюють на
підприємстві, в організації, в
еквіваленті повної зайнятості повинен
бути не менш як законодавчо
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати; 5) виконання
підприємством, організацією рішень
Комісії та регіональних комісій (крім
підприємств, організацій, які
звернулися вперше) з питань визначення
механізму та порядку отримання пільг з
оподаткування.

Поряд з цим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, що позивачем в
податковому обліку відображено у
валових витратах у рядку 04.1 декларації
«витрати на придбання товарів (робіт,
послуг), крім визначених у 04.11»
собівартість реалізованого житла на
загальну суму 27153358,00 грн. в т.ч. в ІІІ
кварталі 2009 року - 18682335,00 грн., в ІV
кварталі 2009 року - 871023,00 грн. Фактичні
витрати на реалізоване житло
складають: в ІІІ кварталі 2009 року
реалізовано 1771 м.кв., собівартість
реалізованого житла (1771х2544,61) = 4506504,31
грн.; в ІV кварталі 2009 року реалізовано
4933,3 м.кв., собівартість реалізованого
житла (4933,3х2544,61) = 12553324,51 грн.

Фактично позивачем відображено
понесені витрати на реалізоване житло
в ІІІ кварталі 2009 року - 18682335,00 грн., в ІV
кварталі 2009 року - 8471023,00 грн. і в
коригування приросту/убутку не
включено залишок новозбудованого
житла, яке рахується на залишку 151
рахунку. Отже, позивачем завищено
валові витрати на 14175831,00 грн. за ІІІ
квартал 2009 року та на 10093529,18 грн. в ІV
кварталі 2009 року.

Таким чином, колегія суддів, вважає
вірним висновок суддів попередніх
інстанцій, оскільки позивачем не
доведено дотримання умов визначених
пп. 7.12.1 п. 7.12 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що в свою чергу виключає можливість
застосування відповідних пільг навіть
за умови наявності відповідних
дозволів.

Щодо порушення позивачем Закону
України «Про податок на додану
вартість», то судами зазначено
наступне.

Відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» звільняються від
оподаткування операції з поставки
товарів (крім підакцизних товарів та
тих, що підпадають під визначення 1-24
груп УКТ ЗЕД) та послуг (крім грального
та лотерейного бізнесу), які
безпосередньо виготовляються
підприємствами та організаціями
громадських організацій інвалідів,
майно яких є їх власністю, де кількість
інвалідів, які мають там основне місце
роботи, становить протягом
попереднього звітного періоду не менше
50 % загальної чисельності працюючих, і
за умови, що фонд оплати праці таких
інвалідів становить протягом звітного
періоду не менше 25 % суми загальних
витрат на оплату праці, що відносяться
до складу валових витрат виробництва.
Перелік зазначених товарів (послуг)
щорічно встановлюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
міжвідомчої комісії з питань
діяльності підприємств та організацій
громадських організацій інвалідів.

Безпосереднім вважається виготовлення
товарів, внаслідок якого сума витрат,
понесених на переробку (обробку, інші
види перетворення) сировини,
комплектуючих, складових частин, інших
покупних товарів, які використовуються
у виготовленні таких товарів,
становить не менше 8 % від продажної
ціни таких виготовлених товарів.

Відповідно до пп. 6.2.8 п. 6.2 ст. 6 Закону
України «Про податок на додану
вартість» за нульовою ставкою
оподатковуються операції з поставки
товарів (крім підакцизних товарів та
тих, що підпадають під визначення 1-24
груп УКТ ЗЕД) та послуг (крім грального
та лотерейного бізнесу), які
безпосередньо виготовляються
підприємствами та організаціями
громадських організацій інвалідів,
майно яких є їх власністю, де кількість
інвалідів, які мають там основне місце
роботи, становить протягом
попереднього звітного періоду не менше
50 % загальної чисельності працюючих, і
за умови, що фонд оплати праці таких
інвалідів становить протягом звітного
періоду не менше 25 % суми загальних
витрат на оплату праці, що відносяться
до складу валових витрат виробництва.
Перелік зазначених товарів (послуг)
щорічно встановлюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
міжвідомчої комісії з питань
діяльності підприємств та організацій
громадських організацій інвалідів.

Безпосереднім вважається виготовлення
товарів, внаслідок якого сума витрат,
понесених на переробку (обробку, інші
види перетворення) сировини,
комплектуючих, складових частин, інших
покупних товарів, які використовуються
у виготовленні таких товарів,
становить не менше 8 % від продажної
ціни таких виготовлених товарів.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що під операціями з поставки
товарів та послуг, які безпосередньо
виготовляються підприємствами та
організаціями громадських організацій
інвалідів і на які поширюються
визначені у даних нормах режими
оподатковування, слід розуміти такі, що
є результатом трудової діяльності
працівників зазначених підприємств.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання
будівельно-монтажних робіт по
укладених угодах з СТО «Південна
залізниця» (реконструкція вокзального
комплексу Купянськ Вузловий, санаторію
ДОЦ «Мрія»), та Міністеррством оборони
України (реконструкція казарми по вул.
Мечнікова) Підприємством «Гарант»
укладено договори з субпідрядними
організаціями як платниками так і не
платниками податку на додатку
вартість. Отримані послуги від
субпідрядних організацій платників
ПДВ Підприємством «Гарант»
відображено у складі валових витрат
без ПДВ та суми ПДВ відображено у
складі податкового кредиту декларації
з податку на додану вартість.
Реалізація послуг сторонніх
організацій (субпідрядників) передано
по об'єктах замовника з податком на
додану вартість та суми ПДВ
відображено у складі податкового
зобов'язання декларації з податку на
додану вартість. Отримані послуги від
субпідрядних організацій не платників
ПДВ Підприємством «Гарант»
відображено у складі валових витрат
без ПДВ та реалізація послуг сторонніх
організацій (субпідрядників) передано
по об'єктах замовника без податку на
додану вартість, чим порушено п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про податок на додану
вартість» згідно актів по об'єктах без
податку на додану вартість.

Таким чином, вірним є висновок судів
попередніх інстанцій, що проведення
будівельних робіт підрядником за
договором підряду не підпадає під
визначення безпосереднього
виготовлення товару у розумінні пп. 6.2.8
п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про податок на
додану вартість», а отже у позивача
були відсутні підстави для пільгового
режиму оподаткування.

Стосовно порушення позивачем вимог п.
3.4 ст. 3, пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.3.24 п. 4.3 cт. 4,
п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, ст. 17,
пп. «а» п. 19.2 cт. 19, пп. 20.3.2 п. 20.3 cт. 20
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», то судами зазначено.

Згідно п. 1.1 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб», додаткові
блага - кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються
(надаються) платнику податку його
працедавцем (самозайнятою особою), якщо
такий дохід не є заробітною платою чи
виплатою, відшкодуванням чи
компенсацією за цивільно-правовими
угодами, укладеними з таким платником
податку (далі-інші виплати і винагороди
).

Відповідно до пп. «б» пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» встановлено, що до
складу загального місячного річного
оподаткованого доходу платника
податку з доходів фізичних осіб
включається дохід, отриманий платником
податку від його працедавця як
додаткове благо, зокрема у вигляді
вартості майна та харчування,
безоплатно отриманого платником
податку, крім випадків, визначених у пп.
5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
відповідно до якого до валових витрат
включаються витрати платника податку
на забезпечення найманих працівників
спеціальним одягом, взуттям,
обмундируванням, що необхідні для
виконання професійних обов'язків, а
також продуктами спеціального
харчування за переліком, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Водночас згідно з пп. 4.3.14 п. 4.3
ст. 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» до складу
загального місячного або річного
оподаткованого доходу платника
податку не включається, зокрема,
вартість безоплатного харчування, яке
надається працедавцем платнику
податків відповідно до Закону України
«Про охорону праці». Стаття 7 Закону
України «Про охорону праці»
передбачає, що працівники, зайняті на
роботах з важкими та шкідливими
умовами праці, безоплатно
забезпечуються
лікувально-профілактичним
харчуванням, молоком або рівноцінними
харчовими продуктами, газованою
солоною водою тощо. Враховуючи
наведене, при наданні працедавцем
безоплатного харчування, в тому числі
молока, найманим працівникам, які
зайняті на роботах з шкідливими
умовами праці, за умов, які
відповідають наведеним вище
нормативно правовим актам, вартість
такого харчування (молоко) не
включається до складу загального
місячного або річного оподаткованого
доходу платника податку з доходів
фізичних осіб. В інших випадках
вартість такого харчування
оподатковується за ставкою, яка
передбачена п. 7.1 ст. 7 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
як додаткове благо, отримане платником
податку від працедавця. Відповідно до
пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
дохід, отриманий платником податку від
його працедавця як додаткове благо (за
винятками передбаченими пунктом 4.3
цієї статті), а саме у вигляді вартості
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг), а також суми знижки з ціни
(вартості) товарів (послуг), що
перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін (у
розмірі такої знижки), крім випадків,
передбачених пунктом 4.3 цієї статті.
Якщо додаткові блага надаються у
формах, відмінних від грошової, об'єкт
оподаткування обчислюється за
правилами, визначеними п. 3.4 ст. 3 цього
Закону. До додаткових благ, отриманих
працівником відноситься і вартість
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг), яка включається до загального
місячного оподатковуваного доходу
працівника.

Згідно матеріалів справи, із
додаткових благ наданих працівникам,
що були надані працедавцем у не
грошовій формі (вартості оплати за
проживання і харчування із
застосуванням натурального
коефіцієнта), Підприємство «Гарант» не
нараховувало та не утримувало податок
з доходів фізичних осіб.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Підприємства
«Гарант» Львівської обласної
організації Українського товариства
глухих залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08.06.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)М.П. Зайцев (підпис)М.О.
Федоров