Справа № 804/9913/13-а
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
13 жовтня 2014 р. Справа № 804/9913/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представника позивача Шаблій Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №31» до Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідач протиправно
змінював призначення платежу,
зараховуючи сплачені позивачем кошти
по податку на додану вартість в порядку
календарної черговості на погашення
пені минулих років. Такі дії
податкового органу суперечать нормам
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» та Податкового кодексу
України, порушують права та інтереси
позивача, у зв'язку з чим комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
організація №31» просить зобов'язати
відповідача прийняти рішення, яким
вважати сплачені позивачем грошові
кошти в рахунок сплати податку на
додану вартість по деклараціям за
січень та лютий 2013 року відповідно до
призначення платежу, визначеного в
платіжних дорученнях.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
Відповідач позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що податковий орган зараховуючи
сплачені платником суми за попередні
періоди у зв'язку з наявністю у
підприємства податкового боргу, діяв
правомірно, в межах повноважень та на
підставі законодавства України, через
що просив відмовити у задоволенні
позовних вимог. Представник
відповідача у судове засідання,
призначене на 13 жовтня 2014 року, не
з'явився, про дату час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, у
зв'язку з чим судом було ухвалено
проводити розгляд справи без участі
представника відповідача.
Заслухавши пояснення, розглянувши
наявні документи і матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» зареєстроване у якості юридичної
особи та перебуває на обліку в
Криворізькій північній об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
В процесі здійснення господарської
діяльності позивачем подано до
податкового органу декларацію за
суму 473 291,00 грн. та декларацію за лютий
Сплачуючи податок на додану вартість
згідно вказаних податкових декларацій
позивачем у графі призначення платежу
зазначалось, за яку декларацію він
17 липня 2013 року комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
організація №31» звернулось до
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області із заявою
про прийняття рішення, в якій просив
зарахувати грошові кошти по сплаті
податку на додану вартість у період з
01.02.2013 року по 01.04.2013 року відповідно до
призначення платіжного доручення, що
заповнюється платником, а саме за
від 20.03.2013 року за лютий 2013 року.
Відповідь на даний лист КП
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» не отримало та вимоги позивача не
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
У відповідності до пункту 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.
В силу пункту 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків, оскарженню не підлягає.
Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті
57 Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно абзацу 1 пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.
Пунктом 87.9 статті 87 Податкового
кодексу України закріплено, що у разі
наявності у платника податків
податкового боргу контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу або за рішенням суду у
випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків
на погашення грошового зобов'язання
перед погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
З матеріалів справи вбачається, що
податковий борг за позивачем виник у
жовтні 2001 року, у зв'язку з чим згідно
пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
підприємству направлено податкові
вимоги №1/66 від 26.10.2001 року та №2/129 від
30.11.2001 року. При цьому за період з 26.10.2001
року по теперішній час у позивача
наявний борг попередніх періодів,
погашення якого постійно відбувається,
проте все одно призводить до
виникнення пені та штрафних санкцій
відповідно до законодавства.
Крім того, відбувається щомісячне
нарахування податкових зобов'язань
згідно наданих підприємством
податкових декларацій, в результаті
чого виникає новостворений борг. Таким
чином, сума боргу постійно змінюється
за періодами її виникнення, але повного
погашення боргу не відбувається.
З огляду на викладене, зарахування
коштів в рахунок погашення існуючого
податкового боргу в порядку черговості
його виникнення є правомірним в силу
вищезазначених положень пункту 87.9
статті 87 Податкового кодексу України.
Посилання позивача на Закон України
«Про платіжні системи та переказ
коштів у Україні» хоч і береться судом
до уваги в частині необхідності
заповнення такого реквізиту як
призначення платежу, однак загалом не
впливає на оцінку правомірності дій
Суд не приймає до уваги посилання
позивача на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року у справі №804/5329/13-а, що апеляційну
скаргу Криворізької північної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби
задоволено та скасовано постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.05.2013 року
у справі №804/5329/13-а лише з підстави того,
що позивачем було пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
за захистом порушеного права.
Так, у постанові від 01 липня 2014 року
суду апеляційної інстанції зроблено
висновок, що у період дії Закону
України №2181-ІІІ у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону України
№2181-ІІІ, податковий орган не наділений
правом чи обов'язком змінювати
призначення платежу, визначене
платником податків, а тому самостійне
зарахування податковим органом
сплаченої платником податку суми у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.
Водночас, дії податкового органу щодо
зміни платежу у період з 01.01.2011 року є
Щодо посилання представника КП
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» на наявність інших судових рішень,
якими скасовувались податкові
повідомлення-рішення податкового
органу за порушення граничних термінів
сплати узгодженої суми податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, то наявність таких рішень
сама по собі не виключає право
податкового органу застосовувати
приписи пункту 87.9 статті 87 Податкового
кодексу України та зараховувати кошти,
які сплатив платник податків після
січня 2013 року у рахунок погашення боргу
у порядку їх черговості.
Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні адміністративного
позову Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» до Криворізької північної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії - відмовити
Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко