Справа № 369/9377/14-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/9377/14-а
Провадження № 2-а/369/464/14
ПОСТАНОВА

іменем України

29.09.2014 року
м. Київ

Суддя Києво-Святошинського суду Волчко
А.Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недорахованих сум на допомогу на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з
позовом до Управління праці і
соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недорахованих сум на допомогу на
оздоровлення.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
він є інвалідом III числа учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС. У серпні 2014
року він звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок йому щорічної
допомоги на оздоровлення, яка фактично
виплачується у розмірі 90 грн., хоча
відповідно до чинного законодавства
України повинна виплачуватись у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, але відповідач
відмовив йому у здійсненні такого
перерахунку.

Враховуючи викладене та посилаючись на
норми закону, позивач просив суд
визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 01 вересня 2002 року і до моменту
розгляду даної справи, положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розмір вказаної
компенсаційної виплати для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того ще й значно менший,
ніж передбачено статтею 48 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;
визнати протиправною бездіяльність
Відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним позивачу
неотриманої та недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбаченої статтею 48 Закону № 796, за
період з 01 вересня 2002 року і до
моменту розгляду даної справи;
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
позивачу, суми щорічної допомоги на
оздоровлення, на підставі, у порядку та
розмірі, встановленому Законом № 796, а
саме в розмірі 4 (чотирьох) мінімальних
заробітних плат, за період з 01 вересня
2002 року і до моменту розгляду даної
справи, з урахуванням виплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення;
зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі не нижчому 4 (чотирьох)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених Законом № 796;
стягнути з відповідача у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, на користь
позивача суму боргу за компенсаційними
виплатами, що виник за весь період
порушення та невиконання відповідачем
вимог Конституції та Законів України
щодо визначення, нарахування та
перерахунку соціальних гарантій
позивача, передбачених статтею 48
Закону № 796.

Ухвалою судді від 19 вересня 2014 року
позовні вимоги в частині, що стосуються
перерахунку пенсії з 01 вересня 2002 року
по 11 березня 2014 року залишено без
розгляду, в іншій частині, тобто з 12
березня 2014 року - відкрито провадження.

Відповідно до ч. 4 ст.183-2 КАС України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Суддя, вивчивши письмові докази по
справі, вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, суддею встановлено, що позивач є
інвалідом III числа учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС, що
підтверджується відповідним
посвідченням, наявним в матеріалах
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
діє принцип верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з питань захисту
прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС 3 групи складає 4 мінімальних
заробітних плат, а одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи - 30
мінімальних заробітних плат.

Згідно зі ст. 22 Загальної декларації
прав людини, розміри соціальних виплат
і допомоги встановлюються з
урахуванням фінансових можливостей
держави.

Європейський суд з прав людини у
рішенні «Ейр проти Ірландії» від 09.10.1979
року, «Кйартан Асмудсон проти
Ісландії» від 12.10.2004 році встановив, що
здійснення соціально-економічних прав
людини значною мірою залежить від
становища в державах, особливо,
фінансового. Такі положення
поширюються й на питання допустимості
зменшення соціальних виплат, які не є
абсолютними, а механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою через
неможливість їх фінансового
забезпечення шляхом пропорційного
перерозподілу коштів з метою
збереження балансу інтересів усього
суспільства.

Статтею 67 Закону встановлено, що
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, їх розмір і
цільове спрямування визначаються
виключно законом про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено розміри щорічної допомоги
на оздоровлення, а саме, інвалідам III
групи- 90,00 грн.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
надано офіційне тлумачення положень
ст. 1, ч. 1 ст. 17, ст. 22, ст.ст. 46, 48, ч. 1, 3 ст. 95,
ч. 2 ст. 96, пн. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції
України у взаємозв'язку з положеннями
пн. 5 ч. 1ст. 4 Бюджетного кодексу України,
пн. 2 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України. Даним рішенням
було встановлено, що Кабінети
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України,
виходячи з фінансових можливостей
держави.

Враховуючи те, що відповідач при
виплаті позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення керувався Постановою КМУ
№ 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка прийнята Кабінетом
Міністрів України у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України та Законів
про Державний бюджет України на
відповідний рік, суд приходить до
висновку, що дії відповідача щодо
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, як
особі, постраждалій внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліду ІІI групи, є правомірними, а
тому вважаю за необхідне у задоволенні
позову відмовити.

Стосовно вимоги про зобов'язання
відповідача в подальшому нараховувати
та виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, то і в цій
частині позов не підлягає задоволенню,
оскільки нормами КАС України розгляд
спорів на майбутнє не передбачено і
задоволення заявленої вимоги не
ґрунтується на процесуальному законі
та не відповідає
адміністративно-правовим способам
захисту прав та інтересів
адміністративним судом.

На підставі викладеного вище, ст.ст. 8, 19,
46, 95 Конституції України, ст.ст. 48, 67
Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», рішенням Конституційного
суду України від 25.01.2012 року №
3-рп/2012,Постановою Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 9, 14, 23, 86, 94, 158-163, 183-2
КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці і соціального захисту
населення Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недорахованих сум на допомогу на
оздоровлення - неправомірними.

Апеляційна скарга може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Києво-Святошинський районний суд
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя

А.Я.Волчко