Справа № 820/15074/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 листопада 2014 р.
№ 820/15074/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - Цвікевич О.А.

представник відповідача - Краснікової
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Приватного акціонерного товариства
"НОВИЙ СТИЛЬ" до Харківської митниці
Міндоходів про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Новий
Стиль" (надалі позивач) звернулося до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської митниці Міндоходів (надалі
відповідач), в якому просив суд:
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 807000003/2014/000204/2
від 19.02.2014р., про скасування картки
відмови Харківської обласної митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2014/00130
від 19.02.2014р.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції ст.ст.
53, 55 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав
та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 30 травня 2013 року
між АТ "Новий Стиль" та The E Chair Company
(Тайвань) було укладено контракт №
300513-WEN (надалі Контракт), відповідно до
якого фірмою The E Chair Company (надалі
продавець) зобов'язувався продати, а АТ
"Новий Стиль" (надалі покупець) -
прийняти та оплатити Мебельну
фурнітуру, (надалі товар) відповідно до
пункту 4.1. розділу 4 Контракту ціна на
товар, що поставляється, вказується в
специфікаціях та інвойсах на конкретну
партію товару. (а.с. 61-66).

На виконання умов Контракту, згідно
комерційного інвойсу № W131206001 від 06.12.2013
року (а.с.68) на адресу позивача
поставлено товар: пластиковий
регулюємий підлокітник Rмод. "WS - 122L" 1800
шт., пластиковий регулює мий
підлокітник Rмод. "WS - 122R" 1800 шт. за ціною
3, 1100 USD; пластиковий підлокітник лівий
мод. "WS - 376L" 288 шт. за ціною 1, 3800 USD;
пластиковий підлокітник з кронштейном
лівий мод. "WS - 868L" 1860 шт., пластиковий
підлокітник правий мод. "WS - 868 R" 1860 шт.
за ціною 1,3100 USD всього на 16 864, 08 USD.

17.02.2014р. позивач надав до Харківської
обласної митниці митну декларацію ІМ №
40 807100000/2014/005737 від 17.02.2014р. і вказав митну
вартість 187 904, 38 грн., що на дату митного
оформлення складало 21 746, 93 USD (ціна
товару 16 864, 08 USD (145 714, 08 грн.) з
додаванням витрат на транспортування 4
882, 85 USD (42 190, 30 грн.)) (а.с. 14).

Митну вартість товару позивачем було
визначено за ціною контракту № 300513-WEN
від 30.05.2013 року.

На підтвердження митної вартості
товару позивач надав до Харківської
обласної митниці наступні обов'язкові
документи: декларацію митної вартості;
контракт з фірмою The E Chair Company (Тайвань)
контракт № 300513-WEN від 30.05.2013р..; інвойс №
W131206001 від 06.12.2013 р. до Контракту.

Крім того, декларант надав до митниці
наступні документи: додаток № 4 від
06.12.2013р. до Контракту; міжнародну
товарно-транспротну накладну CMR 426069 від
13.02.2014р., яка підтверджує факт отримання
і перевезення товару, та інші
документи, що підтверджують вартість
перевезення товару (контракт № 120447 від
05.03.2012р., калькуляції транспортних
витрат, довідка про транспортні рас
ходи від 13.02..2014р.,книжка МДП JX. 76167611,
рахунок - фактура LS-3802223 від 13.02.2014 );
сертифікат походження товару EF 13DС03959
від 09.12..2013р.; лист про відсутність
взаємозалежності між позивачем та
постачальником від 17.02.2014р.; митна
декларація країни відправлення
DA//02/GR53/1673 від 10.12.2013р.; звіт про оцінку
майна № 18/02/2014/03(01) від 18.02.2014р.; лист про
страхування товару (б/н від 17.02.2014р.).

Під час митної консультації № 9412 від
17.02.2014р. (до декларації митної вартості
ІМ № 807100000/2014/005737) відповідачем були
витребувані наступні додаткові
документи: 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на корить
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення
країни відправлення 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідь на запит АТ "Новий Стиль"
для підтвердження митної вартості
товару надав до Харківської митниці
письмові пояснення стосовно
визначення митної вартості товарів за
першим методом (лист вих. № 2014/02-18 від
18.02.2014р.), згідно яких було зазначено, що
документи, що запитуються були надані
до митної декларації ІМ 40 № 807100000/2014/005737
від 17.02.2014р., крім цього було надано
додатково звіт про оцінку майна №
18/02/2014/03(01) від 18.02.2014р.

З посиланням на відсутність достатньої
інформації для визначення рівня митної
вартості, при розгляді запиту відділом
контролю митної вартості було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення, цінову інформацію на
подібніі та аналогічні товари.

Відповідачем було видано картку
відмову у прийнятті митних декларацій,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2014/00130
від 19.02.2014р., якими повідомлено позивача
про відмову у митному оформленні
(випуску) товарів, прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
807000003/2014/000204/2 від 19.02.2014р., яким
встановлена вартість згідно
розрахунку: яким встановлена вартість
4, 7082 USD/кг замість вартості, визначеної
декларантом у розмірі 2,92 USD /кг (а.с.10-12).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що наказом Міністерства
Фінансів України 24.05.2012 року №598
затверджено Форму рішення про
коригування митної вартості товарів,
а також Правила заповнення рішення
про коригування митної вартості
товарів.

Так, відповідно до Правил заповнення
рішення, у графі 33 "Обставини прийняття
Рішення та джерела інформації, що
використовувалися митним органом
для визначення митної вартості"
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

1)неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

2) невірно проведений розрахунок митної
вартості;

3)невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу, а
згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Кодексу у
випадках, передбачених ним, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у ч. 5 та ч. 6 ст. 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як свідчать матеріали справи, позивач
при митному оформленні товару
застосував саме перший метод
визначення митної вартості товарів, що
ввезені на митну територію України.

Відмовляючи в митному оформленні
товару за основним (першим) методом,
митний орган послався на те, що
декларантом не надано додаткових
документів на підтвердження митної
вартості товару.

Суд вважає необхідним зазначити, що для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, декларантом були подані всі
документи, необхідні для митного
оформлення товару за ціною договору.
Крім того, листом надано письмові
пояснення щодо даної поставки товару.

Також, позивачем, надані документи на
підтвердження митної вартості товару,
а саме: звіт про оцінку майна №
18/02/2014/03(01) від 18.02.2014р., додаток № 4 від
06.12.2013р. до Контракту.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем
до митної декларації ІМ 40 ДЕ
807100000/2014/005737 від 17.02.2014р. для
підтвердження митної вартості товару
та її визначення за ціною договору,
надано всі документи до, які
передбачені ч. 2 ст.53 МК України.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 53 Митного кодексу
України, орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідачем не було
надано до суду жодних фактичних даних,
які б свідчили про наявність у поданих
позивачем до митного оформлення
документах розбіжностей чи ознак
підробки; суб'єктом владних
повноважень не доведено, що подані
документи не підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів або не містять відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Суд відхиляє твердження митниці щодо
наявності сумніву у визначенні
позивачем митної вартості товарів за
першим методом з посиланням на
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у главі 9
Митного кодексу України, в зв'язку з
виявленими і непідтвердженими
розбіжностями в документах, в зв'язку з
тим, що використані декларантом
відомості не підтверджені в повній
мірі документально, а також в зв'язку з
ненаданням декларантом додаткових
документів, передбачених пунктом 3
сатті 53 Митного кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідач зазначав, що причиною
запиту додаткових документів було саме
невідповідність ціни, яка була
зазначена позивачем, митній вартості
ідентичних та подібних товарів
відповідно до інформації Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України. Але при цьому
відповідачем не доведено, що декларант
у декларації митної вартості зазначив
не усі складові числового значення
митної вартості, неправильно здійснив
розрахунок, записав до декларації
недостовірні або неточні відомості.
Таким чином відповідач прийняв рішення
про коригування митної вартості
товарів та оформив картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення з порушенням статей глави 8
та 9 Митного кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України "Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів",
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів та
наказу Мінфіну України "Про
затвердження Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа" № 63 від
30.05.12 р., а саме - за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів. Отже,
відповідач під час здійснення митного
контролю правильності визначення
позивачем митної вартості товарів і
митного оформлення діяв у спосіб, який
не відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Крім того, відмовляючи у митному
оформленні товару за основним (першим)
методом, митний орган послався на те, що
використані декларантом відомості не
підтверджені в повній мірі
документально, декларантом не надано
додаткових документів, надання яких
передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України. Проте, такий висновок
відповідача не ґрунтується на
фактичних обставинах справи та
суперечить нормам діючого
законодавства, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 54 Кодексу контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем у повній мірі надана
об'єктивна інформація, яка підтверджує
зміну ціни на товар по незалежним від
декларанта причинам. Однак, така
інформація не була враховані
відповідачем по справі при прийнятті
спірного рішення про коригування
митної вартості.

Судом зазначається, згідно п. 5.2.
контракту оплата Товару здійснюється
Покупцем на протязі 14 календарних днів
з дати видачі бортового коносаменту,
так до матеріалів справи та під час
митного оформлення товарів було надано
платіжне доручення в іноземній валюті
або банківських металах (ОКВ/ВКВ) № 405
від 21.01.2014р.

Суд зауважує, що позивач у
підтвердження митної вартості товару
надав експертний висновок зроблений
суб'єктом оціночної діяльності, який
діяв на підставі кваліфікаційного
свідоцтва оцінювача ХЦНТУШ та ФДМУ №
5928, виданого Фондом Держмайна України
та ХЦНТЕШ від 19.04.2008р. Оцінка виконана у
відповідності з Національним
стандартом № 1, Міжнародними
стандартами оцінки та Нормами
професійної діяльності оцінювача
Українського Товариства Оцінювачів.
Саме ціна, яка може бути фактично
сплачена на ринку ідентичних товарів,
була досліджена експертом.

Щодо посилань відповідача на те, що
згідно інформації спеціалізованої
бази даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України найменша митна вартість товару
на товар значно перевищує заявлену
декларантом, Суд зазначає, що митний
орган при здійсненні митного контролю
має діяти у спосіб, визначений Митним
кодексом України, а відомості, які
містяться в автоматизованій системі
мають лише допоміжний інформаційний
характер при прийнятті митним органом
відповідних рішень.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яку було взято за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів; умов поставки, комерційних
умов, тощо.

Так під час контролю митної вартості
товару за декларацією ІМ № 807100000/2014/005737
від 17.02.2014р. відповідачем 19.02.2014р. було
надано рішення про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000204/2 за 3
методом (31 графа), та взято за основу МД
№ 807100000/2014/000208 від 09.01.2014р. (33 графа).

Так, відповідно до частин 1,3 статті 57
Митного кодексу України методи
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту. Визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно статті 60 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Суд вважає необхідним вказати, що
відповідач повинен був належним чином
довести, що позивачем навмисно
занижена вартість товару. Однак,
відповідач не надав таких доказів та не
довів, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості сировини та вартості
ідентичних та подібних товарів,
оформлених іншими митницями України.

Вищевказане свідчить про те, що
коригування митної вартості названого
товару відповідачем за другорядними
методами проведене з порушенням вимог
ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, тобто,
не на основі об`єктивних даних, що
підтверджуються документально та
підлягають обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, суд вважає, що у АТ "Новий Стиль"
до митного органу були подані всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, належними
документами, наявними в матеріалах
справи, підтверджено ціну товару, який
був імпортований позивачем на митну
територію України на підставі
контракту № 300513-WEN від 30.05.2013р., а
відповідач не надав таких доказів та не
довів, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості товару та вартості
аналогічних та подібних товарів,
оформлених іншими митницями України,
суд приходить до висновку про
неправомірність прийнятого
відповідачем рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

На підстві викладеного суд вважає
позовні вимоги позивача про скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000204/2 від
19.02.2014р., та про скасування картки
відмови Харківської обласної митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2014/00130
від 19.02.2014р., є обґрунтованими та такими
що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ"
до Харківської митниці Міндоходів про
скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000204/2 від
19.02.2014р.

Скасувати картку відмови Харківської
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2014/00130 від 19.02.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного акціонерного
товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (код 32565288)
сплачений судовий збір у розмірі 73.08
грн., (сімдесят три грн., 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 14
листопада 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.