Справа № 2а-3308/10/1070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/3200/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Зайцева М.П.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
22.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011

у справі № 2а-3308/10/1070

за позовом Асоціації міжнародних
автомобільних перевізників України

до Ягодинської митниці

Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Київської області

за участю Прокуратури Київської
області

про визнання нечинними
податкових повідомлень та першої
податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Асоціація міжнародних автомобільних
перевізників України звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Ягодинської митниці, Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання нечинними
податкових повідомлень та першої
податкової вимоги.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22.04.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22.04.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 08.07.2007 Ягодинською
митницею здійснено пропуск на митну
територію України товару, який
переміщувався транспортним засобом
N1РRР26/ОНА-JР101 по МДП № XX 54440059. При
оформленні попередньої декларації №
100000005/7/793262 від 06.07.2007 водій
транспортного засобу надав
зобов'язання доставити товар до
митниці призначення - Київської
регіональної митниці в строк до 13.07.2007.
Митним органом встановлено, що товар до
Київської регіональної митниці не
надходив, а його митне оформлення
здійснено за підробленими документами.
17.07.2007 Західною регіональною митницею
складено протокол про порушення митних
правил № 1282/20900/07.

На підставі п. 7 ст. 8 Конвенції МДП
1975 року Ягодинською митницею
направлено позивачу претензію № 12/17-0380
від 27.01.2009 про зобов'язання сплатити
передбачені законодавством податки та
збори, а саме суму ПДВ від митної
вартості зазначеного товару в розмірі
62898,71 грн.; 06.05.2009 позивачем зазначена
сума за претензією сплачена в повному
обсязі.

Ягодинською митницею 20.08.2009
прийнято податкові повідомлення форми
«Ш» про застосування відносно позивача
штрафних санкцій за порушення терміну
сплати строком на 8 днів № 50 за
претензією № 12/17-0380 від 27.01.2009 в розмірі
6289,87 грн. та № 51 за претензією № 12/17-0379
від 27.01.2009 в розмірі 5905,76 грн.

Згідно листа № 6/22-3495 від 20.08.2009
Ягодинською митницею відповідно до п. 1
ст. 8 Конвенції МДП 1975 року проведено
розрахунок пені за прострочення сплати
митних платежів, відповідно до яких
пеня за прострочення сплати ПДВ за МДП
№ XX 54440059 за період з 08.07.2007 по 06.05.2009
терміном 669 днів складає 16601,12 грн. та за
МДП № 54440060 за період з 10.07.2007 по 06.05.2009
терміном 667 днів складає 15540,71 грн.

У зв'язку з несплатою позивачем
зазначених штрафних санкцій та пені,
податковим органом сформовано спірну
першу податкову вимогу на загальну
суму 44337,46 грн., з яких штрафні санкції
становлять 12195,63 грн. та пеня - 32141,83 грн.

Відповідно до ст. 4 Конвенції МДП 1975
року вантажі, що перевозяться з
дотриманням процедури МДП,
звільняються від сплати або депозиту
ввізних чи вивізних мита та зборів у
проміжних митницях.

Згідно зі ст. 20 Конвенції МДП 1975
року митні органи можуть установити
для перевезень, що провадяться по
території їхньої країни, визначений
термін перевезення і вимагати, щоб
дорожній транспортний засіб, состав
транспортних засобів або контейнер
прямували за визначеним маршрутом.
Будь-яке порушення положень цієї
Конвенції тягне за собою застосування
до винного в країні, у якій порушення
було вчинено, передбачених
законодавством цієї країни санкцій (ст.
36).

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції
МДП 1975 року гарантійне об'єднання бере
на себе зобов'язання сплачувати
належні ввізні або вивізні мита і
збори, а також будь-які відсотки за
прострочення, які можуть належати
відповідно до митних законів і правил
країні, в якій виявлено порушення у
зв'язку з операцією МДП.

Суди попередніх інстанцій дійшли
до висновку, що нормами Конвенції МДП
1975 року не передбачено виплату
штрафних санкцій в гарантійному
ланцюгу МДП, а тому, позивач не є
боржником митного боргу, отже до нього
не можуть бути застосовані санкції
Закону України «Про порядок погашення
зобов`язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Також суди встановили, що позивачем
оспорюється не сам факт нарахування
пені, а лише метод здійснення
розрахунку, згідно якого пеня
нарахована за весь період такого
прострочення, тобто з дня ввезення
вантажу на митну територію України до
дня фактичної сплати митних платежів, а
отже, Ягодинською митницею
безпідставно включено до розрахунків
тримісячний термін, наданий позивачу
для оцінки правомірності та подальшої
оплати за претензією згідно п. 3 ст. 11
Конвенції МДП 1975 року.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок
суду не спростовують, підстави для

призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
22.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011 у справі № 2а-3308/10/1070
слід відхилити, а судові рішення
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області відхилити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22.04.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011 у
справі № 2а-3308/10/1070 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.П. Зайцев
О.І. Степашко