Справа № 227/2967/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 р.Справа № 227/2967/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління соціального
захисту населення Добропільської
міської ради на постанову
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 15.05.2014р. по
справі № 227/2967/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту
населення Добропільської міської ради

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

30.06.2014 року позивачка - ОСОБА_1 -
звернулась до суду з позовом до
Управління соціального захисту
населення Добропільської міської ради
Донецької області в якому просила:
визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати
відповідача здійснити з урахуванням
виплачених сум перерахунок та виплату
їй щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01.02.2014 року
по 30.05.2014 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" по день розгляду справи в
суді.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15.07.2014 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів п.1, ч.1 ст. 197 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка - ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, копія якого
долучена до матеріалів справи.

Позивачка перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради як незастрахована особа
та отримує допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн.

Не погодившись з розміром отриманої
допомоги по догляду за дитиною,
позивачка звернулася із зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
має право на перерахунок та виплату їй
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.02.2014р. по 30.05.2014р.,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму не меншого прожиткового
мінімуму, для дітей віком до 6 років на
відповідний період, за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ покриття
витрат на виплату державної допомоги
сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України у
вигляді субвенцій до місцевих
бюджетів.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом N 107-VI "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
N 2811-XII "Про Державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України від 18 січня 2001 року N
2240-III "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
(далі - Закон N 2240-III), який поширював свою
дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами.

Зокрема, статтею 43 Закону N 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною надається застрахованій особі
у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Статтею 15 Закону N 2811-XII було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були
внесені відповідні зміни до Закону N
2811-XII та Закону N 2240-III. Зокрема, змінами
до статті 13 Закону N 2811-XII його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону N 2240-III було виключено статті 40 -
44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону N 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II зазначеного Закону щодо
виключення статей 40 - 44 Закону N 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону N 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення N
10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону N 2240-III,
а з 01.01.2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон N 2154-VI) передбачено, що у 2009,
2010 роках допомога по догляду за дитиною
відповідно до Закону N 2240-III
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року N
1751 саме на виконання Закону N 2811-XII
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону N 2154-VI не приймався.

Таким чином, з 1 січня 2011 року існує дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною у
розмірах, передбачених Законом N 2811-XII
та Законом N 2240-III.

З матеріалів справи убачається, що спір
виник щодо виплати допомоги з 28.09.2013
особі, яка не застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону, яким є Закон N
2811-ХІI, відповідно до статті 15 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
Законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Саме така правова позиція висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України, зокрема, у постанові від 25
грудня 2012 року (справа N 21-410а12).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивачка має
право на перерахунок та виплату їй
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.02.2014р. по 30.05.2014р.,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму не меншого прожиткового
мінімуму, для дітей віком до 6 років на
відповідний період, за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 15.07.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Добропільської міської ради залишити
без задоволення.

постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15.05.2014р. по справі № 227/2967/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.