Справа № 826/8537/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8537/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Безименної Н.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
липня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Напої Плюс» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Напої Плюс»
звернулись до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, в якому просили
суд скасувати податкове
повідомлення-рішення від 05.06.2014 року
№7.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
липня 2014 року зазначений
адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
відповідачем ДПІ у Печерському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві проведена
планова виїзна перевірка ТОВ «Напої
Плюс» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки позивача,
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві складено акт від 08.05.2014 року №
398/26-55-22-07/36843876, яким зафіксовані
виявлені під час перевірки порушення
позивачем норм податкового
законодавства України, а саме: ст.185,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження ПДВ на загальну
суму 394193,00 грн., в тому числі: квітень 2012
року - 13345,00 грн., червень 2012 року - 267475,00
грн., серпень 2012 року - 94525,00 грн., грудень
2012 року - 18848,00 грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
від 08.05.2014 року № 398/26-55-22-07/36843876 та
заперечень на адміністративний позов,
вищезазначені порушення обґрунтовані
тим, що при перегляді відповідачем в
ході перевірки автоматизованої
системи співставлень АІС «Податковий
блок» встановлено розбіжності, а саме:
завищення податкового кредиту в квітні
2014 року на суму 13345,00 грн., в червні 2012
року на суму 267475 грн., в серпні 2012 року
на суму 94525,00 грн., які виникли за
рахунок акту від 12.11.2013 р. № 1298/22-4/38007149
«Про результати проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Укрпрод-Сервіс» (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
нарахування та сплати податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ «Базасофт» (код за ) за
період з 01.04.2012 року по 30.11.2012 року та з
ТОВ «НВП Союзторгстрой» (код за ) за період з 01.09.2012 року по 30.09.2012
року», складеного Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області, в якому
встановлені порушення ч.5 ст.203, п.1, 2
ст.215, ст.216 ЦК України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ТОВ
«Укрпрод-Сервіс» при придбанні та
продажу товарів (послуг). Товар
(послуги) по вказаних правочинах не був
переданий в порушення ст.ст.662, 655 та 656
ЦК України; а також відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів (послуг), які
підпадають під визначення ст.185
Податкового кодексу України.

У зв'язку з виявленими порушеннями та
на підставі акта перевірки позивача
від 08.05.2014 року № 398/26-55-22-07/36843876,
відповідачем прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
05.06.2014 року № 7, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
394193,00 грн. і застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 197097,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентом
носить реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, з наступних підстав.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач мав взаємовідносини з ТОВ
«Укрпрод-Сервіс», які ґрунтувалися на
договорі поставки від 05.03.2012 року №
05/03/12, за умовами якого продавець (ТОВ
«Укрпрод-Сервіс») зобов'язується
передати у власність покупця (позивача)
товар по накладній, в асортименті, в
строки та в кількості згідно заявки, а
також документацію на цей товар, яка
оформлена у встановленому порядку, в
момент передачі товару покупцю. Ціна
товару вказується у специфікаціях і
погоджується двома сторонами.

Згідно специфікації № 1 від 05.03.2012 року
до договору поставки від 05.03.2012 року №
05/03/12, продавець зобов'язувався
поставити продукцію для виробництва
напоїв (смакові ароматизатори в
асортименті).

На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
виконання умов договору поставки від
05.03.2012 року № 05/03/12, а також сплати
позивачем податку на додану вартість у
складі ціни за придбаний у контрагента
товар, позивачем надані суду копії
наступних первинних документів:
рахунків на оплату від 14.08.2012 року № 32
на суму 496 776,96 грн. (у т.ч. ПДВ - 82 796,16 грн.),
від 10.08.2012 року № 30 на суму 11 034,90 грн. (у
т.ч. ПДВ - 1839,15 грн.), від 16.07.2012 року № 26 на
суму 23 084,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 3 847,45 грн.), від
14.06.2012 року № 18 на суму 731 298,29 грн. (у т.ч.
ПДВ - 121 883,05 грн.), від 06.06.2012 року № 17 на
суму 8 446,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 1 407,80 грн.), від
01.06.2012 року № 15 на суму 66 037,80 грн. (у т.ч.
ПДВ - 11 006,30 грн.), від 01.06.2012 року № 16 на
суму 782 243,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 130 373,95 грн.),
від 25.05.2012 року № 12 на суму 78 679,20 грн. (у
т.ч. ПДВ - 13 113,20 грн.), від 10.10.2012 року № 10
на суму 5 289,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 878,30 грн.),
від 29.03.2012 року № 3 на суму 390 098,06 грн. (у
т.ч. ПДВ - 65 016,34 грн.), від 17.04.2012 року № 6
на суму 4 461,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 743,50 грн.);

видаткових накладних від 11.04.2012 року №
27 на суму 17 696,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 2 949,40
грн.), від 17.04.2012 року № 28 на суму 4 461,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 743,50 грн.), від 26.04.2012 року
№ 33 на суму 57 910,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 9 651,75
грн.), від 01.06.2012 року № 42 на суму 66 037,80
грн. (у т.ч. ПДВ - 11 006,30 грн.), від 05.06.2012
року № 43 на суму 782 243,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 130
373,95 грн.), від 10.08.2012 року № 100 на суму 11
034,90 грн. (у т.ч. ПДВ - 1839,15 грн.), від 14.06.2012
року № 63 на суму 731 298,29 грн. (у т.ч. ПДВ - 121
883,05 грн.), від 19.06.2012 року № 65 на суму 16
825,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 2 804,20 грн.), від 06.06.2012
року № 45 на суму 8 446,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 1
407,80 грн.), від 14.08.2012 року № 102 на суму 496
776,96 грн. (у т.ч. ПДВ - 82 796,16 грн.), від 27.08.2012
року № 108 на суму 16 122,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2
687,00 грн.), від 28.08.2012 року № 109 на суму 20
488,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 3 414,80 грн.), від 28.08.2012
року № 110 на суму 16 175,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 2
695,92 грн.), від 31.08.2012 року № 112 на суму
6551,10 грн. (у т.ч. ПДВ - 1 091,85 грн.);

податкових накладних від 11.04.2012 року № 5
на суму 17 696,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 2 949,40 грн.),
від 17.04.2012 року № 6 на суму 4 461,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 743,50 грн.), від 26.04.2012 року № 11 на
суму 57 910,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 9 651,75 грн.), від
01.06.2012 року № 1 на суму 66 037,80 грн. (у т.ч.
ПДВ - 11 006,30 грн.), від 05.06.2012 року № 3 на
суму 782 243,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 130 373,95 грн.),
від 06.06.2012 року № 5 на суму 8 446,80 грн. (у
т.ч. ПДВ - 1 407,80 грн.), від 14.06.2012 року № 11
на суму 731 298,29 грн. (у т.ч. ПДВ - 121 883,05
грн.), від 19.06.2012 року № 13 на суму 16 825,20
грн. (у т.ч. ПДВ - 2 804,20 грн.), від 10.08.2012
року № 6 на суму 11 034,90 грн. (у т.ч. ПДВ -
1839,15 грн.), від 14.08.2012 року № 8 на суму 496
776,96 грн. (у т.ч. ПДВ - 82 796,16 грн.), від 27.08.2012
року № 16 на суму 16 122,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2
687,00 грн.), від 28.08.2012 року № 17 на суму 20
488,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 3 414,80 грн.), від 28.08.2012
року № 18 на суму 16 175,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 2
695,92 грн.), від 31.08.2012 року № 19 на суму 6551,10
грн. (у т.ч. ПДВ - 1 091,85 грн.);

товарно-транспортних накладних на
товар від 05.06.2012 року № Р43 та від 14.08.2012
року № Р102;

виписки з банківського рахунку
позивача, що підтверджує оплату
відповідної суми на користь
контрагента за поставлені товари.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, позивач мав взаємовідносини з
ТОВ «Базиспак», які ґрунтувалися на
договорі поставки від 07.06.2010 року №
07/06-10, за умовами якого постачальник
(ТОВ «Базиспак») зобов'язується у
встановлений строк виготовити та
передати у власність покупця (позивача)
продукцію (плівку пакувальну), а
покупець зобов'язується прийняти її та
оплатити.

На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
виконання умов договору поставки від
07.06.2010 року № 07/06-10, а також сплати
позивачем податку на додану вартість у
складі ціни за придбаний у контрагента
товар, позивачем надані суду копії
наступних первинних документів:
рахунку на оплату від 10.12.2010 року № 552 на
суму 113 086,12 грн. (у т.ч. ПДВ - 18 847,69 грн.);
видаткової накладної від 10.12.2010 року №
552 на суму 113 086,12 грн. (у т.ч. ПДВ - 18 847,69
грн.); податкової накладної від 10.12.2010
року № 552 на суму 113 086,12 грн. (у т.ч. ПДВ - 18
847,69 грн.), включеної до Реєстру
податкових накладних; журналу видачі
довіреностей; виписку з банківського
рахунку позивача, що підтверджує
оплату відповідної суми на користь
контрагента за поставлений товар.

Дослідивши зазначені вище документи,
колегія суддів приходить до висновку,
що первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що на момент
надання податкових накладних
контрагенти позивача не були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, а тому не мали права
виписувати податкові накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, дослідженими
апеляційної інстанцій, копії яких
наявні в матеріалах справи та які
відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства, тому, бюджетне
відшкодування можливе за наявності
належних документів, що підтверджують
правомірність формування сум
податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 13.11.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
Н.В. Безименна

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Безименна Н.В.

Сорочко Є.О.