Справа № 727/4947/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/4947/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Богдан С.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

11 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

представника апелянта: ОСОБА_7,

представника позивачів: Котович Ю.В.

представника відповідача: Юзьківа М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 23 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
приватного підприємства "Багіра",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Буковина -
Транс-Екіпаж", приватного підприємства
"Автотранс-2010", товариства з обмеженою
відповідальністю "Денисівка-1", малого
колективного підприємства "Тарас",
товариства з обмеженою
відповідальністю транспортне
підприємство "Чернівці", товариства з
обмеженою відповідальністю "Діліжанс"
до Чернівецької міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року позивачі звернулись
до Шевченківського районного суду
м.Чернівці з адміністративним позовом
про визнання протиправним та
скасування рішення 49 сесії УІ
скликання Чернівецької міської ради за
№ 1180 від 28.04.2014 року «Про введення
мораторію на відміну соціальних
проїзних квитків та підвищення тарифів
на перевезення пасажирів у міському
пасажирському транспорті».

Шевченківський районний суд м.Чернівці
постановою від 23.07.2014 року вказаний
позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_5 вважаючи,
що судовим рішенням порушено його
права та інтереси, подав апеляційну
скаргу з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважив, що оскаржуване
рішення відповідача є процедурним і
містить в собі вирішення двох питань
стосовно введення тимчасового
обмеження виконкому Чернівецької
міської ради скасовувати дію
соціальної пільги, а також вирішувати
питання про зміну тарифу на
перевезення. Таким чином, як стверджує
апелянт, застосування судом першої
інстанції приписів ст.28 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до спірних правовідносин, є помилковим.

У судовому засіданні представники
апелянта та відповідача вимоги скарги
підтримав у повному обсязі та спросив
суд їх задовольнити, окремо зауваживши,
що всупереч вимогам ст.171 КАС України
позивачами не доведено факту порушення
їх прав, обов'язків та інтересів
оскаржуваним рішенням відповідача.

Представник позивачів проти доводів
скаржника заперечив та посилаючись на
правомірність і обґрунтованість і
висновків суду першої інстанції,
просив у задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням №1180 від 28.04.2014 року 49 сесії УІ
скликання Чернівецької міської ради
пунктом 1 було введено мораторій на
відміну соціальних проїзних квитків в
м. Чернівці, які отримали
малозабезпечені категорії громадян,
згідно рішення виконавчого комітету
міської ради від 22.05.2012 року №33611 « Про
організацію перевезень
малозабезпечених категорій громадян »
та пунктом 2 введено мораторій на
підвищення тарифів на перевезення
пасажирів у міському пасажирському
транспорті.

Вважаючи вказане рішення протиправним,
позивачі оскаржили його до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, що оскільки
рішення 49 сесії УІ скликання
Чернівецької області №1180 від 28.04.2014
року прийнято органом, який не мав
приймати таке рішення, останнє є
нечинним та підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

По-перше, судова колегія не бере до
уваги посилання апелянта щодо
правомірності оскаржуваного рішення 49
сесії УІ скликання Чернівецької
міської ради за № 1180 від 28.04.2014 року
«Про введення мораторію на відміну
соціальних проїзних квитків та
підвищення тарифів на перевезення
пасажирів у міському пасажирському
транспорті» та як наслідок помилкових,
на думку скаржника, висновків суду
першої інстанції з цього приводу.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 10 закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Представницькі органи
місцевого самоврядування, сільські,
селищні, міські голови, виконавчі
органи місцевого самоврядування діють
за принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до власних повноважень
виконавчих органів сільських, селищних
рад належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, перероблення та
захоронення побутових відходів,
послуги централізованого опалення,
послуги з централізованого постачання
холодної води, послуги
централізованого постачання гарячої
води, послуги з водовідведення (з
використанням внутрішньо будинкових
систем), які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг), транспортні та
інші послуги.

У розрізі наведених правових положень,
встановлення тарифів, в тому числі і на
транспортні послуги, належить до
повноважень саме виконавчого комітету.

Отже, суд апеляційної інстанції
звертає увагу апелянта, що оскаржуване
рішення прийнято Чернівецькою міською
радою, яка фактично вирішила питання,
що перебуває поза межами її
повноважень, що в свою чергу свідчить
про його протиправність.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
порядок роботи сесії визначається
регламентом ради, з урахуванням вимог
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

Надаючи правову оцінку правомірності
рішення 49 сесією УІ скликання
Чернівецької міської ради №1180 від
28.04.2014 року, суд апеляційної інстанції
також зважає на ту обставину, що при
його прийнятті порушено Регламент
Чернівецької міської ради VІ скликання,
зокрема ст.40 Регламенту, відповідно до
якої рада правомочна розглядати і
вирішувати на сесіях всі питання,
віднесенні до її відання
законодавством України, пропозиції
щодо прийняття рішень, які відповідно
до закону є регуляторними актами,
вносяться з урахуванням вимог Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» та цього
регламенту, не допускаються внесення
на сесію додаткових питань, які не
розглянуті постійними комісіями ради.

В даному випадку, всупереч вимогам
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» не
відбулось попереднього оприлюднення
проекту даного регуляторного акту, та
його розгляду відповідними комісіями
міської ради.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про необхідність
визнання протиправним та скасування
рішення 49 сесії УІ скликання
Чернівецької міської ради за № 1180 від
28.04.2014 року «Про введення мораторію на
відміну соціальних проїзних квитків та
підвищення тарифів на перевезення
пасажирів у міському пасажирському
транспорті», оскільки останнє прийнято
неповноважним органом та з порушенням
відповідного регламенту.

По-друге суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними доводи
скаржника, що позивачами не доведено
факту порушення їх прав, обов'язків та
інтересів оскаржуваним рішенням
відповідача, оскільки зазначеним
рішенням були порушені майнові права
транспортних підприємств м.Чернівці,
які безпосередньо укладали меморандум
щодо проїзних соціальних квитків та у
встановленому порядку подали
відповідачу розрахунки на підняття
тарифів на перевезення.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 23 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 листопада 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.