Справа № 569/6795/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"12" листопада 2014 р.
Справа № 569/6795/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "16" червня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2014 року ОСОБА_3 звернулася із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне і просила визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату пенсії державного службовця
ОСОБА_3 додатково включивши до
заробітку для обчислення пенсії
фактично отримані матеріальні
допомоги та суми виплат, пов'язаних із
індексацією заробітної плати
працівників, на які нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки від 13.03.2014 року
№08-510.

Постановою Рівненського міського суду
від 16.06.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України щодо відмови
в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_3
, з урахуванням одержаних сум
виплаченої матеріальної допомоги та
сум виплат, пов'язаних із індексацією
заробітної плати працівників, на які
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідки від
13.03.2014 року №08-510, починаючи із 01.05.2014
року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне здійснити
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця ОСОБА_3
додатково включивши до заробітку для
обчислення пенсії фактично отримані
матеріальні допомоги та суми виплат,
пов'язаних із індексацією заробітної
плати працівників, на які нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки від 13.03.2014 року
№08-510, починаючи із 01.05.2014 року, виходячи
із 89% заробітної плати.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне здійснити
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця ОСОБА_3 , виходячи
із розрахунку 89% заробітної плати, на
які нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідки від
13.03.2014 року №08-510, починаючи із 01.05.2014
року.

Постанову суду звернути до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць.

Не погоджуючись з даною постановою
управління ПФ звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити .

Представники сторін в засідання суду
не з'явились, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
сторонам рекомендованою
кореспонденцією судових повісток та
копій ухвал суду.

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Рівне та
отримує пенсію за віком згідно із
Законом України «Про державну службу».
Позивач має стаж роботи на посадах
державного службовця 38 років 6 місяців 8
днів, що вказано в листі-відповіді
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне та в поданих до суду
запереченнях. Пенсія ОСОБА_3
обчислювалась із розрахунку 89 %
заробітної плати, що підтверджується
копією протоколу про призначення
пенсії №282 від 20.10.2009 року.

16 квітня 2014 року ОСОБА_3 подала заяву до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне разом із довідкою про
заробітну плату від 13.03.2014 року за №176/13
з проханням обчислити пенсію із
урахуванням сум заробітної плати,
викладених у ній.

Листом від 30.04.2014 року за №176/13
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Рівне було відмовлено в проведенні
перерахунку з посиланням на те, що суми
виплат, які вказані у довідці не
входять до складових заробітної плати
для обчислення пенсії згідно із ст. 33
Закону України «Про державну службу».

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
чинне законодавство як загальне, так і
спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
Надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця, а тому матеріальна допомога
на оздоровлення, матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 8 Конституції України
проголошено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. В силу ст. ст. 22, 64
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод. Конституційні права та
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 37 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
момент призначення пенсії) пенсія
державним службовцям призначається у
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

На час призначення пенсії, пенсія
Позивача обчислювалась із розрахунку 89
% заробітної плати державного
службовця, що вказано в протоколі про
призначення пенсії (а.с.8), а тому
зменшення пенсії суперечить чинному
законодавству.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13.01.2004р. № 5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004р.
за № 114/8713, матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників входить до
складу фонду оплати праці.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат:
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати, а
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
при нарахувані пенсії позивачу повинні
бути враховані матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань,
з яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської
соціальної хартії від 03.05.1996 року,
ратифікованої Закону України «Про
ратифікацію Європейської соціальної
хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006
року, усі працівники мають право на
справедливу винагороду, яка
забезпечить достатній життєвий рівень
для них самих та їхніх сімей та кожна
особа похилого віку має право на
соціальний захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Управління Пенсійного фонду України як
територіальний представницький орган
Пенсійного фонду України зобов'язано
керуватися у своїй діяльності лише
виключно діючим законодавством
України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції
України право на соціальний захист
віднесено до основоположних прав і
свобод. Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням і
забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані (частина друга), при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина третя).
Скасування конституційних прав і
свобод - це їх офіційна (юридична або
фактична) ліквідація. Звуження змісту
та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», перерахунок пенсії
здійснюється у наступні строки: «у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа».

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, що так,
як Позивач звернувся до Відповідача
після 16.04.2014 року з заявою про
перерахунок пенсії, то його порушене
право підлягає задоволенню шляхом
визнання дій протиправними та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсію
починаючи із 01.05.2014 року, виходячи із 89%
заробітної плати, яка враховувалась
при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"16" червня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

4-третій особі: - ,