Справа № 826/15517/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року №
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс нафта 2009" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
08 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Транс Нафта 2009»
(далі по тексу - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексу - відповідач) в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 13 червня 2014 року №
та № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/15517/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 21 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні 21 жовтня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що
згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
відповідно до наказу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 14 травня
2014 року № 1211 проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Нафта 2009» по
взаємовідносинам із ТОВ «Ветек» () за період з 01 жовтня 2013
року по 28 лютого 2014 року, за результатом
якої складено акт перевірки від 02
червня 2014 року № 208/1/22-07/36791933.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення:

- порушення пунктів 198.3, 198.6 статті
198, пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 290263,00 грн., у тому числі:
за жовтень 2013 року на суму 47658,00 грн., за
листопад 2013 рок на суму 54467,00 грн., за
січень 2014 року на суму 141671,00 грн., за
лютий 2014 року на суму 46467,00 грн.;

- пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся на загальну суму 99016,00
грн., у тому числі за 2013 рік на суму 99016,00
грн.

Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 13 червня 2014 року
№ позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 123770,00 грн., в тому числі:
за основним платежем - 99016,00 грн., за
штрафними санкціями - 24754,00 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 червня 2014 року №
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 362829,00 грн., в
тому числі: за основним платежем -
290263,00 грн. , за штрафними санкціями -
72566,00 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 13 червня 2014 року №
та № залишені без змін,
скарги без задоволення.

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим повідомленням -
рішенням й мотивує позовні вимоги тим,
що відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«Ветек».

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 02 червня 2014 року
№ 208/1/22-07/36791933.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Ветек», обставини
використання придбаних товарів у
власній господарській діяльності
позивача, встановити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Матеріали справи свідчать, що 26 вересня
2013 року між ТОВ «Ветек» (Постачальник)
та ТОВ «Транс Нафта 2009» (Покупець)
укладено Договір поставки
нафтопродуктів № 2-26/09/13.

Згідно п.1.1. Договору, на умовах,
передбачених даним Договором,
Постачальник зобов'язується передати в
погоджені строми, а Покупець оплатити
та прийняти нафтопродукти, що
узгоджені Сторонами до постачання
відповідно до Специфікацій до даного
Договору.

Відповідно до пункту 3.1. Договору, для
здійснення поставки Товару за даним
Договором Сторони перед кожною
поставкою узгоджують в порядку,
передбаченим я. 3.2. - 3.6. даного Договору,
наступні істотні умови: найменування,
кількість, якість Товару, вид
транспорту, яким повинно бути
здійснене відвантаження, ціну Товару.
Сторони мають право домовитись про
інші істотні ) умови поставки Товару.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що
Покупець надає Постачальнику заявку на
поставку (далі - заявка) на своєму
фірмовому бланку за підписом
уповноваженої посадової особи і з
відтиском печатки Покупця. В заявці
Покупцем зазначається найменування,
кількість, якість Товару, у поставці
якого зацікавлений Покупець, вид
транспорту, яким повинне бути
здійснене відвантаження, номер даного
Договору. При відвантаженні Товару
залізничним транспортом надана
Покупцем заявка повинна в
обов'язковому порядку містить також
повні залізничні поштові реквізити
вантажоодержувача, і його код ЄДРПОУ.

Відповідно до пункту 3.3. Договору
Постачальник, у випадку можливості
відвантажити заявлений Покупцем Товар,
оформляє на підставі отриманої від
Покупця заяви Специфікацію, яка після
підписання її сторонами, являється
підставою для відвантаження Товару
Постачальником. Об'єм заявки, який може
бути прийнятий Постачальником до
виконання, визначається найменуванням
Товару і його кількістю, зазначеною
Постачальником у відповідній
Специфікації. В залежності від
домовленостей сторін, ціна Товару може
включати В себе вартість послуг
вантажовідправника по відвантаженню
Товару, вартість послуг по супроводу та
охороні Товару, а також оплату за
перевезення Товару залізничним
транспортом від станції Одеса-Застава
І, Одеської залізниці до вказаної
покупцем станції призначення (далі -
перевізна оплата), або не включати
вартість таких послуг, які у випадку їх
надання Покупцю оплачуються додатково.

Згідно п. 5.1. Договору, поставка
автомобільним транспортом
здійснюється на умовах FCA
франко-перевізник на естакаді наливу
Постачальника, розташованої за адресою
65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1
(згідно Інкотермс 2010), якщо інші умови
поставки не були узгоджені Сторонами в
Специфікації на поставку партії товару
або Додатковій угоді до даного
Договору. Вибір естакади наливу
здійснює Постачальник.

На виконання умов Договору ТОВ «Ветек»
поставлено автомобільним транспортом
ТОВ «Транс Нафта 2009» нафтопродукти
визначені в Специфікаціях (додатках до
Договору) № 1 від 31 жовтня 2013 року, № 2
від 28 листопада 2013 року, № 3 від 10 січня
2014 року, № 4 від 13 січня 2014 року, №
5 від 21 січня 2014 року, № 6 від 18 лютого 2014
року.

Також, сторонами підписані видаткові
накладні № 1158 від 31 жовтня 2013 року на
суму 285947,20 грн., № 2834 від 28 листопада 2013
року - 326800,00 грн., № 121 від 10 січня 2014 року
- 318062,50 грн., № 176 від 13 січня 2014 року -
31862,50 грн., № 373 від 21 січня 2014 року - 213900,00
грн., № 1231 від 18 лютого 2014 року - 278804,00
грн.

Перевезення товару здійснювалось на
підставі товарно-транспортних
накладних № 06685 від 31 жовтня 2013
року, № 06630 від 28 листопада 2013 року, №
07300 від 10 січня 2014 року № 07291 від 13 січня
2014 року, № 07307 від 21 січня 2014 року, № 33234
від 18 лютого 2014 року.

В свою чергу, ТОВ «Ветек» виписано на
адресу позивача податкові накладні №
675 від 30 жовтня 2013 року на суму 259648,00
грн., № 743 від 31 жовтня 2013 року - 26299,20
грн., № 995 від 27 листопада 2013 року - 292700,80
грн., № 1053 від 28 листопада 2013 року - 34099,20
грн., № 107 від 09 січня 2014 року - 283963,30 грн.,
№ 126 від 10 січня 2014 року - 34099,20 грн., № 173
від 13 січня 2014 року - 318062,50 грн., № 326 від
21 січня 2014 року - 213900,00 грн., № 158 від 18
лютого 2014 року - 278804,00 грн. Всього на
загальну суму 1741576,20 грн., в тому числі
ПДВ - 290262,71 грн.

Оплата за придбаний товар
здійснювалась в порядку
безготівкового розрахунку, що
підтверджується виписками з
банківського рахунку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи,
позивачем задекларовано податок на
додану вартість за перевіряємий період
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Ветек» у зв'язку з
придбанням товарів.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України дою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6
статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних
контрагент позивача - ТОВ «Ветек» - був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мав
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні на кожну поставку послуг; в
свою чергу, податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, та копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Вирішуючи питання про реальність
операцій з надання послуг й питання
використання їх у власній
господарській діяльності, суд звертає
увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність як діяльність
особи, що пов'язану з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямовану на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що паливо дизельне
придбане позивачем у ТОВ ТД «Ветек» по
Договору було використано ТОВ «Транс
Нафта 2009» у власній господарський
діяльності з метою отримання прибутку,
шляхом здійснення його подальшого
продажу, що підтверджується: Договором
№ Т10-13 від 15 квітня 2013 року і Договором
№ Т8-14 від 18 лютого 2014 року укладеним
між ТОВ «Транс Нафта 2009» та ФОП ОСОБА_1,
Договором № Т9-13/1 від 14 травня 2013 року
укладеним ТОВ «Транс Нафта 2009» та ПП
«Ланес», Договором № Т3-14 від 09 січня 2014
року укладеному між ТОВ «Транс Нафта
2009» та ФОП ОСОБА_2, Договором № Т5-14 від 20
січня 2014 року укладеному між ТОВ «Транс
Нафта 2009» та ТОВ «Арніка».

Факт отримання ФОП ОСОБА_1 товару -
паливо дизельне, від ТОВ «Транс Нафта
2009» на виконання Договору № Т10-13 від 15
квітня 2013 року підтверджується
видатковими накладними: № РН-0000084 від 31
жовтня 2013 року у кількості 27,104 т. на
суму 287465,76 грн. в т. ч. ПДВ 47910,96 грн. та на
виконання Договору № Т8-14 від 18 лютого
2014 року підтверджується видатковими
накладними: № РН-0000012 від 18 лютого 2014
року у кількості 25,971 т. на суму 280516,02
грн. в т. ч. ПДВ 46752,67 грн.

По результатам виконання договорів ТОВ
«Транс Нафта 2009» на користь ФОП ОСОБА_1
було виписано наступні податкові
накладні: №18 від 31 жовтня 2013 року на
суму 287465,76 грн. в т. ч. ПДВ 47910,96 грн., № 7
від 18 лютого 2014 року на суму 280516,02 грн. в
т. ч. ПДВ 46752,67 грн.

Розрахунки за переданий товар
проведені ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі,
що підтверджується банківськими
виписками.

Факт отримання ПП «Ланес» товару -
паливо дизельне, від ТОВ «Транс Нафта
2009» на виконання Договору № Т9-13/1 від 14
травня 2013 року підтверджується
видатковими накладними: № РН-0000092 від 28
листопада 2013 року у кількості 32,004 т. на
суму 337896,00 грн. в т. ч. ПДВ 56316,00 грн.

По результатам виконання договору ТОВ
«Транс Нафта 2009» на користь ПП «Ланес»
було виписано наступні податкові
накладні: № 9 від 27 листопада 2013 року на
суму 328930,00 грн. в т. ч. ПДВ 54821,67 грн., № 10
від 28 листопада 2014 року на суму 8966,00 грн.
в т. ч. ПДВ 1494,33 грн.

Розрахунки за переданий товар
проведені ПП «Ланес» в повному обсязі,
що підтверджується банківськими
виписками.

Факт отримання ФОП ОСОБА_2 товару -
паливо дизельне, від ТОВ «Транс Нафта
2009» на виконання Договору № ТЗ-14 від 09
січня 2014 року підтверджується
видатковими накладними: № РН-0000001 від 10
січня 2014 року у кількості 30,650 т. на суму
319734,60 грн. в т. ч. ПДВ 53289,10 грн., № РН-0000002
від 13 січня 2014 року у кількості 30,778 т. на
суму 319734,60 грн. в т. ч. ПДВ 53289,10 грн.

По результатам виконання договору ТОВ
«Транс Нафта 2009» на користь ФОП ОСОБА_2
було виписано наступні податкові
накладні: № 1 від 09 січня 2014 року на суму
319734,60 грн. в т. ч. ПДВ 53289,10 грн., № 2 від 13
січня 2014 року на суму 319734,60 грн. в т. ч.
ПДВ 53289,10 грн.

Розрахунки за переданий товар
проведені ФОП ОСОБА_2 в повному обсязі,
що підтверджується банківськими
виписками.

Факт отримання ТОВ «Арніка» товару -
паливо дизельне, від ТОВ «Транс Нафта
2009» на виконання Договору № Т5-14 від 20
січня 2014 року підтверджується
видатковими накладними: № РН-0000005 від
21.01.14 у кількості 17,588 т. на суму 220248,00
грн. в т. ч. ПДВ 36708,00 грн.

По результатам виконання договору ТОВ
«Транс Нафта 2009» на користь ТОВ
«Арніка» було виписано наступні
податкові накладні: № 5 від 21 січня 2014
року на суму 220248,00 грн. в т. ч. ПДВ 36708,00
грн.

Розрахунки за переданий товар
проведені ТОВ «Арніка» в повному
обсязі, що підтверджується
банківськими виписками.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що операції позивача з ТОВ ТД «Ветек»,
здійснені в межах господарської
діяльності, є реальними, відповідають
дійсному економічному змісту та
підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд
притримується позиції, що у разі якщо
на час здійснення господарських
операцій, за якими податковий орган не
визнає обґрунтованим віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Судом також враховано вимоги статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних
господарських операцій та на момент
розгляду справи у суді ТОВ ТД «Ветек»
був зареєстрований як юридична особа в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що
контрагент позивача не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірним
операціям, та доказів відсутності
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих зобов'язань,
відповідачем до суду не надано.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

Суд не приймає посилання відповідача
на ат перевірки ТОВ ТД «Ветек» та його
контрагентів, оскільки юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, тому позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю ТД «Ветек», а
висновки Акта перевірки про порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України та заниження податку на додану
вартість є помилковими, відтак
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
урахуванням штрафних санкцій є
протиправним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 13 червня
2014 року № підлягає скасуванню.

Щодо обґрунтованості прийняття
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 червня 2014 року № суд
зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 8
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі по
тексту - Закон № 996-XIV) питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В свою чергу, стаття 135 Податкового
кодексу України встановлює порядок
визначення доходів та їх склад, який є
основою класифікації доходів платника
податку, відображається у розрахунках
до декларації з податку на прибуток
підприємства і є уніфікованим
переліком, яким керуються як платники
податку, так і податкові органи.

До числа доходів, що враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
відносяться доходи від операційної
діяльності та інші доходи. Вони
визначаються на основі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку та інших документів, визначених
Податковим кодексом у розділі II.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
платника податків визначаються на
основі первинних документів, завданням
яких у податкових відносинах є
підтвердження факту отримання доходів.
Порядок ведення та зберігання таких
документів визначається правилами
ведення бухгалтерського обліку.
Головними документами при цьому
виступають рахунки-фактури, накладні,
товарно-транспортні накладні, акти
виконання робіт, виписки із
банківських рахунків, прибуткові
касові ордери та ін. статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 17
червня 1999 р. № 996 встановлює, що
первинним документом є "документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення".
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та звітність
несе власник або уповноважений орган
(посадова особа), що здійснює
керівництво підприємством.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені
статті 9 Закону № 996-XIV.

Судом вже детально зазначалось, що
матеріали справи містять копії
первинних документів на підтвердження
реальності господарських операцій між
позивачем та ТОВ ТД «Ветек».

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
безпідставність винесення податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 13 червня
2014 року № .

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Нафта 2009»
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Транс
Нафта 2009» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 червня 2014 року № та № .

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Транс
Нафта 2009» за рахунок Державного
бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник