Справа № 804/16116/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 804/16116/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кальника В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного підприємства
«Іринея» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в розмірі 7773,76 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просить стягнути з
Приватного підприємства «Іринея» суму
адміністративно-господарських санкцій
та пені у загальному розмірі 7773,76 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
відповідач відповідно до ст.20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» за 1
робоче місце, призначене для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятого інвалідом, повинно було до
15.04.2014р. самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 7771,43 грн.

20.10.2014р. від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
без його участі та про підтримання
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, заперечень проти позову не
надав, з клопотанням про відкладення
розгляду справи не звертався.

У судовому засіданні 21 жовтня 2014 року
судом ухвалено здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження з урахуванням вимог статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що в звіті про зайнятість
і працевлаштування інвалідів за 2013р.
Приватним підприємством «Іринея»
вказано, що середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
підприємства становить 14 осіб,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - графа не заповнена,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" - 1 особа, фонд
оплати праці штатних працівників - 217,60
грн., середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 15542,86 грн., сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів - 7771,43
грн.

У зв'язку із відсутністю
працевлаштованих інвалідів у
кількості 1 особи позивач склав
розрахунок
адміністративно-господарських санкцій
та пені із середньої річної заробітної
плати штатного працівника - 15542,86 грн.,
перераховано коштів адміністративно -
господарських санкцій за незайняті
робочі місця для інвалідів 0,00 грн., суми
адміністративно-господарських санкцій
15542,86:2 х 1 - 0 = 7771,43 грн. та пені: станом на
16.04.2014 року ставка НБУ склала 9,50%,
кількість днів у поточному році 365,
одноденний розмір пені 0,03%, кількість
прострочених днів 1 день, сума пені = 2,33
грн. Загальна сума до сплати 7771,43 грн. +
2,33 грн. = 7773,76 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із
того, що спеціальним законом, який
визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
здібностями і інтересами, є Закон
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 року №875-XII (далі - Закон №875).

Відповідно до статі 19 Закону №875 для
підприємств, установ, організацій
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу і забезпечують
працевлаштування інвалідів.
Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з законом,
вважається працевлаштування
підприємством інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Порядок реєстрації у Фонді соціального
захисту інвалідів, його відділеннях,
строки подання йому звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, зарахування кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, контролю за виконанням
нормативів робочих місць та перевірки
підприємств, установ, організацій, щодо
їх реєстрації у Фонді соціального
захисту інвалідів, його відділеннях,
подачі щорічного звіту та сплати ними
адміністративно-господарських
санкцій, а також надання державній
службі зайнятості інформації,
необхідної для організації
працевлаштування інвалідів,
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

«Порядком подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 року №70, визначена
процедура подання підприємствами, що
використовують найману працю, в яких за
основним місцем роботи працює вісім і
більше осіб, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів та інформації про наявність
вільних робочих місць вакантних посад
для працевлаштування інвалідів -
центру зайнятості. Згідно пункту 2
вказаного порядку інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Відповідно до частини восьмої статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Одним із аспектів соціальної
захищеності інвалідів, відповідно до
частини першої статті 17 Закону №875, є
право працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, а також
займатися підприємницькою та іншою
трудовою діяльністю, яка не заборонена
законом.

Обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування визначені частиною
третьою статті 18 Закону №875, а саме:
виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальних робочих місць;
створення для інвалідів умов праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації; забезпечення інших
соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством;
надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів;
звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 27.12.2006 року №1836
«Про реалізацію статті 181 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
потреба у створенні інваліду,
зареєстрованому в державній службі
зайнятості як безробітний,
спеціального робочого місця або
ділянки виробничої площі та вимоги до
них встановлюються індивідуальною
програмою реабілітації.

Про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів
роботодавці повідомляють
територіальні відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
відділення Фонду) шляхом подання
статистичної звітності у формі №10-ПІ
поштова - річна «Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів». Водночас,
про наявність вакантних місць
роботодавці щомісячно повідомляють
центри зайнятості, направляючи
звітність у формі №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», затверджений
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
року №420, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21.12.2005
року за №1534/11814.

Статтею 20 Закону №875 встановлено, що
підприємства, установи, організації
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, станови і організації,
що повністю утримуються за рахунок
коштів державного або місцевих
бюджетів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами самостійно в строк до 15
квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу.

Спори, що виникають із правовідносин за
статтями 19, 20 Закону №875, вирішуються
Фондом соціального захисту інвалідів
або в судовому порядку.

З матеріалів справи, а саме листа
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська від
20.06.2014 року №2272 вбачається, що
Приватним підприємством «Іринея»
звіти за формою 3-ПН для
працевлаштування осіб, яким
встановлена група інвалідності,
протягом 2013 року не надавались,
відповідно і направлення не
видавались.

Відповідачем не надано жодних доказів
щодо забезпечення працевлаштування
інвалідів та виконання ст.19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні".

Зважаючи на відсутність доказів, що
вказували би на зворотнє, суд приходить
до висновку, що відповідачем не
виконано покладені на нього
законодавством обов'язки щодо
працевлаштування інвалідів, не
дотримано існуючих правил здійснення
господарської діяльності щодо
забезпечення працевлаштування
інвалідів та не вжито всіх можливих
заходів, спрямованих на забезпечення
працевлаштування інвалідів на
підприємство.

Відповідачем на час розгляду справи в
добровільному порядку не сплачені
адміністративно-господарські санкції
та пеня у загальній сумі 7773,76 грн., у
зв'язку з чим, дана сума підлягає
примусовому стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки відповідачем не було
спростовано правомірності
застосування до нього позивачем
адміністративно-господарських
санкцій, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 128, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного підприємства
«Іринея» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в розмірі 7773,76 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства
«Іринея» на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
в сумі 7771,43 грн. та пені в сумі 2,33 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя В.В. Кальник