Справа № 444/702/14-а, 2а-444/33/14
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.
Справа № 876/6064/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

третьої особи
ОСОБА_3

представника третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Жовківського районного суду
Львівської області від 26 травня 2014 року
про закриття провадження по справі №
444/702/14 - а за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Деревнянської сільської
ради, третя особа - ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовківського
районного суду Львівської області з
адміністративним позовом до
Деревнянської сільської ради, третя
особа - ОСОБА_3, в якому просив
зобов'язати Деревнянську сільську раду
розглянути його заяву по вирішенню
земельного спору із ОСОБА_3 стосовно
межі між ділянками АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовківського районного суду
Львівської області від 26 травня 2014 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Деревнянської сільської ради, третя
особа - ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити
дії, закрито.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився позивач і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
ухвалу та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В судовому засіданні особа, яка подала
апеляційну скаргу (позивач) та його
представник підтримали викладені у
апеляційній скарзі доводи, вважають
ухвалу суду першої інстанції такою, що
підлягає скасуванню з наведених в
апеляційній скарзі підстав.

Третя особа та її представник не
погодилися з апеляційною скаргою і
вважають, що викладені у ній обставини
та доводи не дають підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції, а тому просять відмовити в
задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання
представника не направив, хоча
належним чином та у встановленому
законом порядку був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання у
справі.

Також, від відповідача відсутнє
клопотання про розгляд справи за
участі його представника і судом
апеляційної інстанції не приймалося
рішення про визнання обов'язковою
участі представника відповідача в
апеляційному розгляді справи.

Вищевикладені обставини у
відповідності до ст. 196 ч. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
не перешкоджають розгляду справи в
судовому засіданні за відсутності
представника відповідача.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
доводи позивача та третьої особи, їх
представників, дослідивши наявні в
справі матеріали та докази,
перевіривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з тієї
обставини, що оскільки спір виник із
цивільних правовідносин і за таких
обставин вимоги позивача не є публічно
- правовими, розгляд цієї справи в
порядку адміністративного судочинства
виключається.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Статтями 2, 4, 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено завдання адміністративного
судочинства та порядок реалізації
права на судовий захист у сфері
публічно правових відносин. Зокрема,
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб у
сфері публічно правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушено
її права та інтереси і на вказаний спір
поширюється юрисдикція
адміністративних судів. Тобто,
адміністративним судам підсудні
публічно правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно - правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно - правових
актів чи правових актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності.

Тобто, завдання адміністративного
судочинства обумовлюються його
особливостями, які відрізняють його
від інших видів судочинства.

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмету спірних правовідносин.

Разом з цим, завданням цивільного
судочинства, відповідно до ст. 1
Цивільного процесуального кодексу
України є справедливий, неупереджений
та своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин, а
також справи інших правовідносин,
окрім випадків, якщо розгляд таких
справ проводиться за правилами іншого
судочинства.

Зміст та спрямованість правосуддя
випливає із обов'язку держави по
забезпеченню прав і свобод людини.
Завдання будь - якого судочинства
відображає його спрямованість, тобто
кінцеву мету.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно, прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач просить суд зобов'язати
Деревнянську сільську раду розглянути
його заяву по вирішенню земельного
спору із ОСОБА_3 стосовно межі між
ділянками АДРЕСА_1.

Звертаючись до адміністративного суду
позивач фактично має намір захистити
порушене право на земельну ділянку.

Тобто, позивач звернувся до суду з
позовом з приводу порушеного права, що
виникає із земельних правовідносин і
бажаним для позивача результатом є
захист приватного інтересу, а відтак
даний спір не є публічно - правовим.

Згідно статті 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Порушені
права землекористувачів підлягають
захисту в порядку, передбаченому
статтею 152 Земельного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до висновку,
що в даному випадку виник спір про
право цивільне, а відтак і захищати
свої права та інтереси особи повинні у
способи, визначені у ст. 152 Земельного
кодексу України та ст. 16 Цивільного
кодексу України, а також у
відповідності до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України.

Виходячи зі змісту статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Разом з тим, відповідно до статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Як вбачається із змісту позовної заяви
позивач просив вирішити спір з приводу
погодження межі земельної ділянки,
щодо якої сільською радою прийнято
рішення 20 лютого 2014 року про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації, та земельної ділянки, що
перебуває у користуванні третьої
особи. Разом з цим, згідно матеріалів
справи, спір з приводу суміжного
користування виник задовго до
прийняття сільською радою вказаного
рішення і з приводу даного спору судом
загальної юрисдикції 30 жовтня 2012 року в
порядку цивільного судочинства було
постановлено рішення, яке у
встановленому законом порядку набрало
законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що позовна
заява не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
звертає увагу і на те, що відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо є такі, що
набрали законної сили, постанова чи
ухвала суду з того самого спору і між
тими самими сторонами.

У матеріалах справи є ухвала
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Деревнянської
сільської ради, третя особа - ОСОБА_3,
про зобов'язання вчинити дії, а саме з
приводу питання встановлення в натурі
меж земельної ділянки межі між
ділянками АДРЕСА_1, якою скасовано
постанову Жовківського районного суду
від 23 квітня 2013 року, винесено в порядку
адміністративного судочинства, і
закрито провадження у зв'язку з тим, що
спір не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження якщо справу
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства. Тобто,
висновок суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

На підставі системного аналізу
вказаних правових норм, враховуючи
вищевикладені обставини, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що оскаржувана ухвала суду
першої інстанції відповідає
вищевказаним вимогам і при її
постановленні були дотримані
процесуальні норми.

Порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи
згідно ст. 204 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставами для
скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

Проте, доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції
процесуальних норм не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджені
матеріалами справи, а тому такі доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Тому, апеляційної скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції відповідно - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 204, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Жовківського
районного суду Львівської області від
26 травня 2014 року про закриття
провадження по справі № 444/702/14 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Деревнянської сільської ради, третя
особа - ОСОБА_3 про зобов'язання
вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О.
Яворський

Ухвалу в повному обсязі
складено 11 листопада 2014 року.