Справа № 2а-10964/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/16244/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року

у справі № 2а-10964/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Московському районі міста Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулася до суду з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Московському
районі міста Харкова (далі - відповідач)
про скасування податкових
повідомлень-рішень від 18 січня 2010 року
№/0, від 13 лютого 2010 року №/1,
від 12 квітня 2010 року №/2, від 25
травня 2010 року №/3 (в редакції
заяви про уточнення позовних вимог від
06 жовтня 2010 року).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року позов задоволено у повному обсязі.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Московському районі м. Харкова від 18
січня 2010 року №/0, від 13 лютого 2010
року №/1, від 12 квітня 2010 року
№/2, від 25 травня 2010 року №/3,
якими визначено суму податкового
зобов'язання фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 з податку на додану
вартість у розмірі 71985,90 грн., з яких:
68558,00 грн. - основний платіж, 3427,90 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року була залишена без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Московському
районі м. Харкова, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року і ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Московському районі м. Харкова
була проведена планова виїзна
перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2008
року по 30 вересня 2009 року, та
документальні невиїзні (камеральні)
перевірки поданих фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 податкових
декларацій з податку на додану
вартість за жовтень та листопад 2009
року, за результатами яких складені
акти №6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року,
№7159/174- від 07 грудня 2009 року та
№7471/174- від 28 грудня 2009 року
відповідно.

За висновками акта перевірки
№6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
були порушені вимоги підпункт 7.3.1
пункту 7.3 статті 7, підпункт 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
встановлено заниження податку на
додану вартість на загальну суму 356991,00
грн. та зменшено рядок 26 декларації
«Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду» на 266012,00 грн. (арк. справ 40-64).

На підставі вказаного акта перевірки
№6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року ДПІ у
Московському районі м. Харкова було
прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0 від 23
листопада 2009 року (арк. справи 65), яке
було оскаржене позивачем у судовому
порядку та скасоване постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2010
року у справі № 2а-234/10/2070, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03 серпня 2010 року (арк. справи 66-75).

За висновками акту про результати
документальної невиїзної (камеральної)
перевірки податкової декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2009 року №7159/174- від 07 грудня 2009
року було встановлено неврахування
позивачем висновків акту перевірки
№6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року щодо
зменшення рядка 26 декларації на 266012,00
грн., внаслідок чого сума, що підлягала
зарахуванню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, була зменшена податковим
органом на 3771872,00 грн. (арк. справ 38-39). На
підставі вказаного акта перевірки
податковим органом не приймалися
податкові повідомлення-рішення, а був
складений лист-повідомлення №20511/17-432
від 11 грудня 2009 року (арк. справи 76).

За висновками акту про результати
документальної невиїзної (камеральної)
перевірки податкової декларації з
податку на додану вартість за листопад
2009 року №7471/174- від 28 грудня 2009
року, позивачем були порушені вимоги
підпункту 5.12.5 Порядку заповнення та
подання податкової декларації по
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
30 травня 1997 року № 166, та підпунктів 7.7.1,
7.7.2, 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», які
полягали у тому, що сума залишку
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду у податковій
декларації за листопад 2009 року
безпідставно завищена позивачем на
4037884,00 грн. (арк. справи 13-14).

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що підприємцем не було враховано, що за
результатами планової виїзної
документальної перевірки фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 01
квітня 2008 року по 30 вересня 2009 року (акт
перевірки №6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009
року) було зменшено від'ємне значення
на 266012,00 грн., а за актом про результати
документальної невиїзної (камеральної)
перевірки податкової декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2009 року (акт №7159/174- від 07 грудня 2009
року) було зменшено від'ємне значення
на 3771872,00 грн. Також, в акті перевірки
було зазначено, що позивачем
неправомірно не був заповнений рядок
23.4 декларації з податку на додану
вартість за листопад 2009 року, в якому
має бути відображено збільшення або
зменшення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 26) за результатами
камеральної чи документальної
перевірки, проведеної податковим
органом.

18 січня 2010 року ДПІ у Московському
районі м. Харкова на підставі вказаного
акта було прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
в розмірі 71985,90 грн., у тому числі: 68558,00
грн. - за основним платежем, 3427,90 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось в
адміністративному порядку, за
наслідками якого скарги позивача були
залишені без задоволення, а податковим
органом були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 13 лютого 2010
року №/1, від 12 квітня 2010 року
№/2, від 25 травня 2010 року №/3
на аналогічні суми нарахувань.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відображення
зменшення залишку від'ємного значення
за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
податковим органом, у рядку 23.4
податкової декларації з податку на
додану вартість проводиться платником
податку в разі, якщо після розгляду
акта перевірки керівник податкового
органу (його заступник) як суб'єкт
владних повноважень виносить
повідомлення-рішення (рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій), яке є правовим актом
індивідуальної дії, з огляду на що
податкове зобов'язання за таким
рішенням стає узгодженим в розумінні
пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами». Також,
суд виходив з того, що у справі
№2-а-234/10/2070 судами вже надана належна
правова оцінка обставинам щодо
відсутності порушень позивачем вимог
підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» в частині
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість на суму
524713,59 грн., та, як наслідок,
безпідставності визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 356991,00 грн. і
зменшення податковим органом суми
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, на
266012,00 грн., у зв'язку з чим відсутні
підстави для врахування позивачем
висновків акта перевірки №6256/172/НОМЕР_1
від 23 жовтня 2009 року при заповненні в
подальшому декларацій з податку на
додану вартість. Крім того, суд виходив
з того, що податковим органом в
описовій частині акта перевірки
№7159/174- від 07 грудня 2009 року не
наведено жодного обґрунтування
висновку про завищення позивачем суми,
що підлягає зарахуванню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, на 3771872,00 грн.,
податкове повідомлення-рішення на
підставі цього акта не виносилося, у
зв'язку з чим відсутні правові підстави
для врахування позивачем висновків
акта перевірки №7159/174- від 07
грудня 2009 року при заповненні
декларації з податку на додану
вартість за листопад 2009 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах

постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Підпунктом 5.12.5 пункту 5.12 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації по податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України №166 від 30 травня 1997 року (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), передбачено, що
рядок 23.4 передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
26) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
податковим органом. Збільшення виникає
внаслідок установлення за
результатами перевірки заниження
задекларованої платником суми
податкового кредиту та/або завищення
податкового зобов'язання. Визначена
сума збільшення рядка 26 відображається
зі знаком «+» у рядку 23.4 податкової
декларації наступного звітного
періоду. Зменшення відбувається у разі,
коли за результатами перевірки

встановлено завищення задекларованої
платником суми податкового кредиту
та/або заниження податкового
зобов'язання. Така сума зменшення рядка
26 відображається зі знаком «-» в
рядку 23.4 податкової декларації
наступного звітного періоду.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту.

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону
України Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що у разі
коли платник податків вважає, що
контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або
прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству з питань
оподаткування або виходить за межі
його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати.

Згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті
5 Закону України Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) день закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає обґрунтованими висновки
судів попередніх інстанцій щодо
відсутності у позивача правових
підстав для врахування при заповненні
податкової звітності з податку на
додану вартість висновків податкового
органу, викладених в акті перевірки
№6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року,
оскільки їх правомірність була
спростована в судовому порядку під час
розгляду адміністративної справи
№2-а-234/10/2070, за результатом чого
винесене на підставі цього акта
перевірки податкове
повідомлення-рішення булло скасоване,
а отже, податкове зобов'язання є
неузгодженим.

Відповідно до пунктів 1.5-1.7 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України №327 від 10 серпня 2005
року (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), акт
невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
повинен містити систематизований
виклад виявлених у ході перевірки
фактів порушень норм податкового,
валютного та іншого законодавства. За
результатами невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок в акті
викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства. Факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства викладаються в
акті невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому
обліку, що підтверджують наявність
зазначених фактів.

Вимоги щодо змісту акта перевірки
визначені в пункті 2.3 цього Порядку (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, висновки акта про
результати документальної невиїзної
(камеральної) перевірки податкової
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2009 року
№7159/174- від 07 грудня 2009 року
ґрунтуються на неврахуванні позивачем
висновків акта про результати планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства №6256/172/НОМЕР_1 від 23
жовтня 2009 року щодо зменшення рядка 26
на 266012,00 грн., на підставі чого сума, що
підлягає зарахуванню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, була зменшена
відповідачем на 3771872, 00 грн.

Водночас, судами попередніх інстанцій
було встановлено, що висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки №7159/174- від 07 грудня 2009
року, були спростовані в судовому
порядку при розгляді адміністративної
справи №2-а-234/10/2070, а визначаючи
завищену суму залишку від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, в розмірі 3771872,00 грн.,
податковим органом не наведено жодного
обґрунтування підстав, з яких ним такий
висновок був зроблений.

Таким чином, враховуючи, що висновки
податкового органу про порушення
позивачем податкової дисципліни,
викладені в акті перевірки №7471/174-
від 28 грудня 2009 року, фактично
засновані на результатах проведеної
планової виїзної документальної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2008 року по 30
вересня 2009 року (акт перевірки
№6256/172/НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року),
правомірність яких була спростована
постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2010
року, що мають преюдиціальний характер
у цій справі згідно з положеннями
частини 1 статті 72 Кодексу
адмінстративного судочинства України,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про безпідставність висновків
податкового органу та, як наслідок,
наявність підстав для скасування
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Московському районі м.
Харкова підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2010 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі міста Харкова залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна