Справа № 804/7396/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7396/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2014 р. у справі № 804/7396/13-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області до Закритого акціонерного товариства «Оветри» про стягнення заборгованості, —

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2013 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2014 р., закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області звернулося з касаційною скаргою, у якій просить ці рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована невірним застосуванням судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2009 року у справі №Б24/423-09 за заявою Прокуратури м. Орджонікідзе в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе до Закритого акціонерного товариства «Оветри», порушено провадження у справі про банкрутство.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 №4212-VI, Закон «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» викладено в новій редакції, у зв’язку з чим, посилаючись на положення ч. 4 ст. 10 цього Закону (в редакції від 19.01.2013 року) суди прийшли до висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків і зборів» від 6.12.2012 року №5518-VI були внесені зміни до деяких законодавчих актів.

Так, частину 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI викладено в наступній редакції: «Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України».

Пункт 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції: « справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України».

Разом з тим, відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 № 4212-VI (в редакції згідно Закону України від 02.10.2012 року № 5405-VI): положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі про банкрутство відповідача порушено Господарського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2009 року, тобто, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 №4212-VI, положення зазначеного Закону не можуть застосовуватись господарськими судами у відношенні такого боржника, в тому числі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і положення ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що вступила в дію 19.01.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з підстав, наведених в спірних судових рішеннях.

Як вбачається із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі. Суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, якою провадження у справі не закінчується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 220-1, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів, –

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2014 р. у справі № 804/7396/13-а скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

суддя Н.В.Васильченко