Справа № 361/9170/14-а
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
провадження № 2-а/361/453/14, cправа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13» листопада 2014 року
м. Бровари Київської
області

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Хорошун К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу
адміністративної юрисдикції за
позовом Броварського районного
відділу Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області до громадянки Республіки
Кот-д'Івуар ОСОБА_2 про примусове
видворення із України,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року Броварський
районний відділ Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області (далі - Броварський РВ УДМС
України в Київській області) звернувся
до суду із зазначеним вище позовом,
який обґрунтовується тим, що
12 листопада 2014 року в місті Броварах
Київської області співробітниками
Броварського РВ УДМС України в
Київській області була виявлена
громадянка Республіки Кот-д'Івуар
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання перебуває
на території України без жодних
документів, які б надавали їй право
перебувати на території України на
законних підставах. При перевірці
паспортного документу № НОМЕР_1,
виданого 29 березня 2010 року, з'ясувалося,
що на сторінці № 31 наявний штамп про
перетин державного кордону України від
28 квітня 2011 року, що підтверджує
порушення відповідачем встановленого
терміну перебування її на території
України. Прибула громадянка Республіки
Кот-д'Івуар ОСОБА_2, з її слів, в Україну
в 2004 році для проходження навчання в
Харківському національному
університеті, який закінчила в 2011 році.
Перебуваючи в Україні, постійного
місця проживання, законного джерела
існування, власності, коштів на
існування вона не має, також
повідомила, що не має матеріальної
можливості для повернення в країну
походження.

У судовому засіданні представник
позивача Броварського РВ УДМС України
в Київській області - Петрик Л.В.
підтримала заявлені позовні вимоги й
просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач
громадянка Республіки Кот-д'Івуар
ОСОБА_2 позов не визнала. При цьому вона
пояснила, що до України вона прибула на
навчання. У подальшому
через незадовільне матеріальне
становище вона не змогла закінчити
навчання й виїхати до Республіки
Кот-д'Івуар. Проживає вона у місті
Броварах Київської області, фактично
працює продавцем одягу, який був у
використанні, коштів на проживання та
на виїзд до країни походження у неї не
має. Свого часу намагалася вирішити
питання щодо надання їй статусу
біженця, однак його не вирішила,
оскільки не хотіла втратити можливість
повернутися на батьківщину.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, судом встановлено такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Співробітниками Броварського РВ УДМС
України в Київській області на
території України виявлено громадянку
Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, які б
засвідчували законність перебування
її на території України.

Із копії паспортного документу за №
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, 09 липня

1977 року народження, вбачається, що вона
є громадянкою Республіки Кот-д'Івуар.
Була зареєстрована на
території України у зв'язку із
навчанням у вищому навчальному
закладі. Термін реєстрації
продовжувався до 01 січня 2012 року.

У письмових поясненнях, складених
спеціалістом Броварського РВ УДМС
України в Київській області 12
листопада 2014 року, й підписаних ОСОБА_2,
зазначено, що остання є громадянкою
Республіки Кот-д'Івуар, що приїхала до
України для навчання в Харківському
політехнічному університеті. Після
навчання переїхала проживати у місто
Бровари Київської області до свого
брата з метою працевлаштування. Зі
своєю знайомою вона проживала у його
квартирі АДРЕСА_1. Працює у місті Києві
біля станції метрополітену «Нивки»
(секонд-хенд). Із часу перебування в
Україні вона жодного разу не
перетинала кордони цієї держави.

Як встановлено зі слів громадянки
Республіки Кот-д'Івуар ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи в Україні,
постійного місця проживання, законного
джерела існування, власності, коштів на
існування а та для повернення в країну
походження вона не має.

Відповідно до частини третьої статті 3
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства», -
іноземці та особи без громадянства
зобов'язані неухильно додержуватися
Конституції та законів України, інших
нормативно-правових актів, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
інших людей, інтереси суспільства та
держави.

Частиною першою статті 9 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» передбачено, що
іноземці та особи без громадянства
в'їжджають в Україну за наявності
визначеного цим Законом чи міжнародним
договором України паспортного
документа та одержаної у встановленому
порядку візи, якщо інше не передбачено
законодавством чи міжнародними
договорами України.

За правилами частини першої статті 16
Закону реєстрація іноземців та осіб
без громадянства, які в'їжджають в
Україну, здійснюється в пунктах
пропуску через державний кордон
України органами охорони державного
кордону.

Згідно із частиною п'ятнадцятою статті
4 Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
іноземці та особи без громадянства, які
в'їхали в Україну на інших законних
підставах, не передбачених частинами
другою-чотирнадцятою цієї статті
вважаються такими, які тимчасово
перебувають на території України на
законних підставах на період наданого
візою дозволу на в'їзд, або на період,
встановлений законодавством чи
міжнародним договором України.
Іноземці та особи без громадянства, які
відповідно до закону прибули в Україну
для працевлаштування та отримали
посвідку на тимчасове проживання
вважаються такими, які на законних
підставах перебувають на території
України на період роботи в Україні
(частина четверта статті 4 Закону).

Відповідно до частини першої статті 21
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»,
в'їзд в Україну, перебування на
території України та транзитний проїзд
через територію України іноземців та
осіб без громадянства здійснюється за
наявності достатнього фінансового
забезпечення або наявності можливості
отримати таке забезпечення законним
способом на території України. Порядок
підтвердження достатнього фінансового
забезпечення та його розмір
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» визначено, що
перетинання державного кордону у разі
в'їзду в Україну або транзитний проїзд
через територію України громадянами
держав, перелік яких зазначено у
додатку 5,

та особами без громадянства, які
постійно проживають у зазначених
державах, здійснюються після подання
ними підтвердження фінансового
забезпечення свого перебування в
Україні, транзитного проїзду через
територію України та виїзду за межі
України.

Пунктом 14 статті першої вище
зазначеного Закону встановлено, що
нелегальний мігрант - іноземець або
особа без громадянства, які переткнули
державний кордон поза пунктами
пропуску або в пунктах пропуску, але з
уникненням прикордонного контролю і
невідкладно не звернулися із заявою
про надання статусу біженця чи
отримання притулку в Україні, а також
іноземець або особа без громадянства,
які законно прибули в Україну, але
після закінчення визначеного їм
терміну перебування втратили підстави
для подальшого перебування та
ухиляються від виїзду з України.
Нелегальні мігранти та інші іноземці
та особи без громадянства, які вчинили
злочин, адміністративні або інші
правопорушення, несуть
відповідальність відповідно до закону
(частина перша статті 23 Закону).

Згідно із пунктом другим статті 25
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
іноземці та особи без громадянства, які
не мають законних підстав для
перебування в Україні або які не можуть
виконати обов'язок виїзду з України, не
пізніше дня закінчення відповідного
строку їх перебування у зв'язку з
відсутністю коштів або втратою
паспортного документа можуть
добровільно повернутися в країну
походження або третю країну, у тому
числі за сприяння міжнародних
організацій.

Із частини першої статті 26 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» видно, що
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції.

Відповідно до частини першої статті 30
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки можуть лише на підставі
винесеної за їх позовом постанови
адміністративного суду примусово
видворити з України іноземця та особу
без громадянства.

Згідно із частиною першою статті 18 КАС
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, щодо
примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

При цьому, як роз'яснено інформаційним
листом Вищого Адміністративного суду
України від 13 червня 2013 року за
№844/12/13-13, позивачем у справах про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України може бути Державна міграційна
служба України безпосередньо або її
територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України територіальним
органом чи підрозділом Державної
міграційної служби України відповідно
до частини першої статті 183-5 КАС
України подається до
адміністративного суду за
місцезнаходженням цього органу або за
місцезнаходженням пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які не законно
перебувають на території України.

Статтею 183-5 КАС України визначено, що
позовні заяви іноземців та осіб без
громадянства щодо оскарження рішень
про їх примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України подаються до
адміністративного суду за
місцезнаходженням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу охорони державного
кордону чи Служби безпеки України або
за місцезнаходженням пункту
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які не законно
перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що
територіально позивач знаходиться у
місті Броварах Київської області, суд
вважає дотриманими правила
територіальної підсудності.

Позовні заяви іноземців та осіб без
громадянства щодо оскарження рішень
про їх примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України розглядаються судом у
п'ятиденний строк з дня надходження
позовної заяви (стаття 183-5 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 162
КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим
той факт, що іноземний громадянин
знаходиться на території України
незаконно, ухиляється від виїзду із
України, законних підстав перебування
його на території України судом не
встановлено, у зв'язку з чим суд вважає
заявлені позовні вимоги законними та
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно із частиною другою статті 256 КАС
України суд, який прийняв постанову, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи може ухвалою в
порядку письмового провадження або
зазначаючи це в постанові звернути до
негайного виконання постанову про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства.

Керуючись статтями 23-25 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», статтями 18, 162, 183-5, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, Броварський міськрайонний суд
Київської області -

п о с т а н о в и в:

Позов - задовольнити.

Примусово видворити із України
громадянку Республіки Кот-д'Івуар
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста
Абенгуру, Республіка

Кот-д'Івуар.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Броварський міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.О.Василишин