Справа № 296/971/12-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/61226/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Житомирської
міської ради про визнання незаконним
розпорядження та зобов'язання вчинити
дії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
представника позивача ОСОБА_4 на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до Житомирської
міської ради, у якому просила визнати
незаконним розпорядження міського
голови м. Житомира від 17 жовтня 2012 року
№ 559 про її звільнення з посади
заступника начальника управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища Житомирської
міської Ради та зобов'язати
Житомирську міську раду в особі
міського голови прийняти нове
розпорядження про поновлення на роботі
з 1 листопада 2012 року з виплатою
відповідних сум компенсацій .

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 9 жовтня 2013 року
позовні вимоги задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18
листопада 2013 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову, якою
відмовлено позивачу у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
представник позивача ОСОБА_4
звернулася з касаційною скаргою, в якій
просить постанову суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у відповідності до
розпорядження міського голови від 13
травня 2011 року № 256 ОСОБА_3 з 17 травня
2011 року була призначена на посаду
заступника начальника управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища Житомирської
міської ради, начальника відділу
інженерного обладнання та підготовки
території.

15 жовтня 2012 року на адресу виконавчого
комітету Житомирської міської ради
надійшла постанова Житомирського
апеляційного суду від 03 жовтня 2012 року
про визнання ОСОБА_3 винною в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме
за вчинення корупційного діяння.

17 жовтня 2012 року згідно розпорядження
міського голови м. Житомира № 559
ОСОБА_3 було звільнено з посади
заступника начальника управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища Житомирської
міської Ради на підставі того, що
остання вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ст.172-7 ч.1
КУпАП, за яке застосовано стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та
згідно статей 14, 22 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», ч.2 ст.20 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування».

Матеріали справи свідчать, що позивач з
05 жовтня 2012 року по 17 жовтня 2012 року
знаходилась на лікарняному.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» за вчинення
корупційних правопорушень особи,
зазначені в частині 1 статті 4 цього
Закону, притягуються до кримінальної,
адміністративної, цивільно-правової та
дисциплінарної відповідальності в
установленому законом порядку.

В частині 2 статті 22 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» зазначено, що особи, яких
притягнуто до кримінальної або
адміністративної відповідальності за
корупційні правопорушення, пов'язані з
порушенням обмежень, передбачених цим
Законом, підлягають звільненню з
відповідних посад у триденний строк з
дня отримання органом державної влади,
органом місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно з частиною третьою статті 7
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» на
посадових осіб місцевого
самоврядування поширюється дія
законодавства України про працю з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» Кодекс законів про
працю України передбачає загальні
підстави припинення служби в органах
місцевого самоврядування, а названий
закон - спеціальні.

Пунктом 7-1 частини 1 і частиною 2 статті
36 Кодексу законів про працю України,
якими доповнено цей Кодекс Законом
України від 17.05.2012р., що набрав чинності
13.06.2012р., передбачено припинення
трудового договору і звільнення з
посади у разі набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, встановлених Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», у триденний строк з дня
отримання органом державної влади,
органом місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що розірвання
трудового договору та звільненням
позивача з посади було здійснено
відповідно до вимог п.7-1 ч.1 ст. 36 КЗпП
України, Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», а
також з дотриманням порядку
звільнення, зокрема, після набрання
законної сили постанови Апеляційного
суду Житомирської області від 3 жовтня
2012 року , отже, звільнення ОСОБА_3, з
посади є законним та вчинене з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

Ґрунтується на нормах чинного
законодавства також висновок суду
апеляційної інстанції про непоширення
правила частини 3 статті 40 КЗпП України
щодо заборони звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органа у період
перебування його у відпустці на
припинення трудового договору за
пунктом 7-1 статті 36 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове рішення,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду апеляційної інстанції
залишити без змін, оскільки вона
прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: