Справа № 813/7427/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2014 року
№ 813/7427/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Пенюка А.Є.,
представник відповідача не прибув,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Самборі
та Самбірському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції у
Львівській області про визнання дій
неправомірними та скасування
На розгляд до Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Управління Пенсійного
фонду України в м. Самборі та
Самбірському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції у
Львівській області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 14.10.2014 року № 44779226.
Підставами позову, як зазначено в
позовній заяві, є, зокрема, те, що згідно
з банківської виписки суму
заборгованості у розмірі 1146,77 грн
боржник у виконавчому провадженні
сплатив 23.09.2014 року. Однак, сплачені
кошти були зараховані в порядку
календарної черговості в рахунок
погашення боргу, тобто зазначає, що
ніякої сплати згідно виконавчого листа
№813/4458/14 у боржника немає, а тому
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 14.10.2014 року № 44779226 є
безпідставна та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити повінстю.

Відповідач в судове засідання не
прибув, хоча належним чином
повідомлявся про розгляд справи, в той
же час ним на адресу суду скеровано
письмові заперечення проти позову.
Заперечуючи проти заявлених позовних
вимог відповідач заявляє, що
оскаржувана постанова про закінчення
виконавчого провадження прийнята на
підставі ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме на
підставі ч. 8 даної статті, у зв'язку з
фактичним виконанням в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом. Сплачені боржником кошти
були перераховані на рахунок позивача
реквізити котрого, позивачем зазначено
у його заяві про відкриття виконавчого
провадження. А відтак, законних підстав
для скасування постанови на
переконання відповідача немає.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши надані докази, суд
даючи правову оцінку спірним
правовідносинам виходив з наступного.

До відділу державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
16.10.2014 року надійшов виконавчий лист
№813/4458/14, виданий Львівським окружним
адміністративним судом 15.08.2014 року, про
стягнення з ВАТ "Самбірський
радіозавод "Сигнал" на користь
Управління Пенсійного фонду України у
м. Самборі та Симбірському районі
Львівської області 1 146,77 грн
заборгованості.

17.09.2014 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 44779226 та
надано строк для добровільного
виконання рішення суду у строк до 24.09.2014
року.

Згідно платіжного доручення №1150 від
30.09.2014 року кошти у розмірі 1146,77 грн
перераховано на рахунок стягувана у
виконавчому провадженні - УПФУ у м.
Самборі та Самбірському районі
Львівської області із зазначенням
призначення платежу - борг згідно
виконавчого листа № 813/4458/14 від 15.08.2014
року, боржник ВАТ "Самбірський
радіозавод "Сигнал".

14.10.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
фактичним виконанням виконавчого
документа у добровільний строк на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
за № 606-XIV (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 11 даного Закону
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 цього ж Закону,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Як уже було зазначено судом вище, 14.10.2014
року старшим державним виконавцем
Присліпською Г.Р. відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження ВП №44779226, якою закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №813/4458/14
від 15.08.2014 року, виданого Львівським
окружним адміністративним судом, про
стягнення з ВАТ «Самбірський
радіозавод «Сигнал» на користь
Управління Пенсійного фонду України у
м. Самборі та Самбірському районі
Львівської області заборгованості у
розмірі 1146,77 грн у зв'язку з фактичним
виконання виконавчого документа у
добровільний строк.

Судом витребовувались, а відповідачем
було надано докази, що підтверджують
сплату боржником коштів саме на
виконання судового рішення згідно з
виконавчим документом.

Так, зокрема, до справи відповідачем
долучено копію розпорядження
№№44779226/Д-5, з котрого вбачається, що
23.09.2014 року на депозитний рахунок
Відділу державної виконавчої служби
Самбірського МРУЮ Львівської області
надійшли кошти у розмірі 1146,77 грн, від
боржника у виконавчому провадженні -
ВАТ «Самбірський радіозавод «Сигнал» в
рахунок погашення боргу згідно
виконавчого листа №813/4458/14 від 15.08.2014
року.

Як також, вбачається з даного
розпорядження, то кошти сплачені
боржником у даному виконавчому
провадженні, відповідачем було
перераховано на рахунок позивача
згідно зазначених у заяві про
відкриття виконавчого провадження від
27.08.2014 року №5819/06-23, банківських
реквізитів.

В матеріалах справи, також наявна копія
платіжного доручення №1150 від 30.09.2014
року, з котрого вбачається, що кошти у
розмірі 1146,77 грн. перераховано на
рахунок стягувача у виконавчому
провадженні - Управління ПФУ у м.
Самборі та Самбірському районі
Львівської області.

І як це вбачається з даного платіжного
доручення, то в графі призначення
даного платежу значиться - борг згідно
виконавчого листа №813/4458/14 від 15.08.2014
року.

Як передбачено п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд вважає, що в
державного виконавця були правові
підстави для закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема сплачені
боржником кошти, відповідачем були
перераховані, як це стверджується
доказами у справі, на банківський
рахунок, про перерахування на котрий
просив сам позивач, згідно зазначених
ним у заяві про відкриття виконавчого
провадження банківських реквізитів, а
тому постанова про закінчення
виконавчого провадження є такою, що
узгоджується з визначеними ст. 2 КАС
України критеріями оцінки судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень.

Разом з тим, позивач під час судового
розгляду справи не навів жодної норми
діючого законодавства, про можливе
порушення котрої/котрих допустив
відповідач під час здійснення даного
виконавчого провадження.

За змістом ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця порушено їхні права, свободи
чи інтереси.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
виконавчої влади.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З урахуванням вимог ст. ст. 11, 71, 138 КАС
України факт порушення своїх прав
повинен доводити позивач.

Позивач в позовній заяві не зазначив, а
представник позивача у судовому
засіданні не зміг пояснити суду, які
саме права чи інтереси позивача як
стягувача порушено, як і не навів
жодних доказів, що підстав для
винесення оскаржуваної постанови у
відповідача на момент її прийняття не
було, і факт закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з фактичним
виконанням в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом, завдає
яку-небудь шкоду його охоронюваним
законом правам чи інтересам.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст. 94 КАС України, такі не
належить стягувати із сторін.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 17.11.2014 року

Суддя
Сидор Н.Т.