Справа № 2а-1649/10/1670
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/68813/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства «Полтавакондитер»на
ухвалуПолтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2012та
ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.09.2012у справі №
2а-1649/10/1670за позовомПублічного
акціонерного товариства
«Полтавакондитер»до1. Державної
податкової інспекції у м.Полтаві 2.
Головного управління Державного
казначейства України у Полтавській
області простягнення невідшкодованої
бюджетної заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2012,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2012, у
задоволені заяви Публічного
акціонерного товариства
«Полтавакондитер» про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого листа № 2а-1649/10/1670 до
виконання у справі за адміністративним
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Полтавакондитер» до ДПІ у
м. Полтаві, ГУ Державного казначейства
України у Полтавській області про
стягнення невідшкодованої бюджетної
заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, позивач
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким поновити ПАТ
«Полтавакондитер» пропущений строк
для пред'явлення до виконання
виконавчого листа по адміністративній
справі № 2а-1649/10/1670.

Державна податкова інспекція у м.
Полтаві подала заперечення на
касаційну скаргу позивача, у
відповідності до яких, посилаючись на
безпідставність та необґрунтованість
касаційної скарги ПАТ
«Полтавакондитер», просить її залишити
без задоволення, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу ГУ Державного казначейства
України у Полтавській області,
посилаючись на те, що вимоги касаційної
скарги є необґрунтованими просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, а рішення судів попередніх
інстанцій залишити без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження у відповідності до п.1 ч.1
ст.222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
права, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
касаційної скарги, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
18.05.2010, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2010,
адміністративний позов ВАТ
«Полтавакондитер» до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві,
Головного управління Державного
казначейства України у Полтавській
області про стягнення невідшкодованої
бюджетної заборгованості задоволено
та стягнуто з Державного бюджету
України на користь ВАТ
«Полтавакондитер» заборгованість з
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість в сумі 177 500,4 грн.;

- постанова Полтавського
окружного адміністративного суду від
18.05.2010 набрала законної сили 29.09.2010, а
копія ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29.09.2010 була отримана позивачем
29.11.2010 згідно заяви від 11.11.2010;

- 25.05.2012 позивач звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду із заявою про
видачу виконавчого листа, на що
Полтавським окружним адміністративним
судом 29.05.2012 видано виконавчий лист у
справі №2а-1649/10/1670 зі строком
пред'явлення до виконання - до 10.03.2012.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, суди першої та апеляційної
інстанції дійшли висновку, що
посилання позивача на перебування
адміністративної справи на момент
сплину строку пред'явлення виконавчого
листа до виконання у Вищому
адміністративному суді України, як на
підставу пропуску такого строку, є
неповажними причинами, оскільки
оскарження в касаційному порядку
судового рішення, яке набрало законної
сили, не зупиняє його виконання та не
перешкоджає видачі виконавчого листа.

Суд касаційної інстанції вважає
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
заяви позивача передчасними, як такими,
що зроблені без всебічного та
об'єктивного дослідження усіх обставин
справи. При цьому, колегія суддів
виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

За змістом ст.258 Кодексу
адміністративного судочинства України
за кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист.

Статтею 22 Закону України «Про
виконавче провадження» (зі змінами,
внесеними Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
виконавче провадження» та деяких інших
законодавчих актів України, щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)», що набули
чинності з 09.03.2011), встановлено строки
пред'явлення виконавчих документів до
виконання, зокрема, виконавчих листів -
один рік.

Частиною 2 ст.22 названого Закону
встановлено, що строки, зазначені у
частині першій цієї статті,
встановлюються для виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про виконавче
провадження» та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» виконавчі
документи, видані до набрання чинності
цим Законом, пред'являються до
виконання у строки, встановлені на
момент їх видачі.

Таким чином, виконавчі документи,
видані судами до 09.03.2011, підлягають
пред'явленню до виконання упродовж
трьох років, починаючи з наступного дня
після їх видачі, а після 09.03.2011 - один
рік.

Так, позивачу 29.05.2012 було видано
виконавчий лист зі строком
пред'явлення до виконання - до 10.03.2012, що
свідчить про те, що строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання
закінчився ще до моменту видачі цього
виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України
«Про виконавче провадження» стягувач,
який пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання.

За змістом ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції,
чинній на момент набрання законної
сили постанови Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.05.2010 у
справі № 2а-1649/10/1670) виконавчі листи та
інші судові документи можуть бути
пред'явлені до виконання протягом
трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для виконання
рішень і вироків судів у частині
майнових стягнень - з наступного дня
після набрання рішенням законної сили
чи закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а у випадках, коли
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Таким чином, станом на момент набрання
законної сили постанови Полтавського
окружного адміністративного суду від
18.05.2010, законодавство про виконавче
провадження передбачало можливість
пред'явлення виконавчого документу,
виданого судом, до органів державної
виконавчої служби для примусового
виконання протягом трьох років, які
встановлюються з наступного дня після
набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
зазначає, що судами першої та
апеляційної інстанцій залишено поза
межами дослідження обставини щодо
того, чи є зміна в бік скорочення
законодавчо врегульованих строків
пред'явлення до виконання виконавчих
документів суду, а також закінчення у
зв'язку з цим строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання ще до
моменту видачі цього виконавчого
документа стягувачу, поважною причиною
пропуску стягувачем строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч.2 ст.227
КАС України.

Під час нового розгляду справи судам
необхідно врахувати вищевикладене,
всебічно і повно з'ясувати та
перевірити всі фактичні обставини
справи, і, в залежності від
встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Полтавакондитер» задовольнити
частково.

2. Ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2012 у
даній справі скасувати та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний