Справа № 823/3195/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року м. Черкаси
справа № 823/3195/14

10 годин 49 хвилин

Черкаський окружний
адміністративний суд у складі: судді -
Трофімової Л.В., за участі секретаря -
Роя О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу №823/3195/14

за позовом Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (надалі - позивач)

[представник позивача Казіміренко Я.А. -
за довіреністю]

до публічного акціонерного товариства
«Ватутінський хлібокомбінат» (надалі -
ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат»)
[представники відповідача Дяченко І.В.,
Попов А.В., Добровольська С.А. - за
довіреностями]

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, прийняв постанову.

Позивач, звернувшись до суду з
адміністративним позовом, просить
стягнути з ПАТ «Ватутінський
хлібокомбінат»
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця інвалідами у
2013 році у сумі 984480 грн. та пеню за
несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
у сумі 75607 грн. 68 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що підприємства, установи і
організації, які використовують
найману працю, зобов'язані створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому КМУ. Відповідач не
виконує вимоги ст.19, ст.20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-XII
(надалі - Закон №875). У 2013 році у
відповідача працювало 1019 осіб, із них 13
інвалідів при нормативі 41, а 28 місць
зайняті не були. Вартість одного
робочого місця за звітний період на
підприємстві становить 35160 грн., тому
загальна сума
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця для
інвалідів становить 984480 грн. У
встановлений Законом термін, до 15
квітня 2014 року, визначену суму
адміністративно-господарських санкцій
за невиконаний норматив у 2013 році
відповідач не сплатив. У зв'язку з
простроченням сплати
адміністративно-господарських санкцій
з 16 квітня 2014 року нараховується пеня,
на день подання позову до суду у сумі
75607 грн. 68 коп. У судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
їх задовольнити.

Відповідач надав суду заперечення у
якому просив у задоволенні позову
відмовити, обґрунтовуючи це тим, що
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, визначений
ст.99 КАС України. Відповідач зазначав,
що згідно зі ст.18 Закону № 875 у 2013 році
створено робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
своєчасно надано інформацію про
наявність вакансій до Ватутінського
міського центру зайнятості згідно
звіту форми №3-ПН, звіти за 2013 рік до
органу статистики. Відповідачем
зазначено, що
адміністративно-господарські санкції
розраховані протиправно (з помилками,
невірно визначено розмір
середньорічної заробітної плати).
Представники відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували з підстав викладених у
запереченнях, наголосивши, що
співпрацюють з органами влади у
працевлаштуванні інвалідів (ярмарки
вакансій, радіо, преса), фактично
працевлаштували інвалідів, проте не
мають обов'язку самостійного пошуку
таких осіб, а про санкції і про пеню
дізнались з позовних вимог.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною 2 наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

За змістом ст. 19 Закону №875 для
підприємств, установ, організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від загальної чисельності працюючих
(середньооблікової загальної
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік). Частиною 1
ст.20 Закону №875 встановлено, що
підприємства, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст.19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, які використовують
найману працю, за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Згідно Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування роботодавці Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду, в яких вони
зареєстровані, за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом (постанова КМУ від 31.01.2007
№70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»).

Згідно наказу Мінпраці від 15.05.2007 №223
«Про затвердження Порядку нарахування
пені та її сплати» у поданій позовній
заяві за невиконання нормативу щодо
працевлаштування інвалідів до
відповідної судової інстанції
відділення Фонду розраховує суму пені
на дату її подання. Натомість,
документами, що підтверджують
невиконання нормативу по
працевлаштуванню інвалідів, є звіт за
формою 10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість
і працевлаштування інвалідів,
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10.02.2007 №42, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 13.02.2007 за
№117/13384, рішення суду, акт перевірки
відділенням Фонду роботодавця.
Нарахування пені як роботодавцем, так і
органом контролю здійснюється з
наступного дня граничного строку
сплати адміністративно-господарських
санкцій по день сплати включно (тобто з
16 квітня наступного за роком, у якому
відбулося порушення нормативу).
Відповідно до п.2 Порядку реєстрації
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, що використовують
найману працю, затвердженого
постановою КМУ «Про реалізацію статей
19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні»» від 31.01.2007 №70 (за текстом -
Порядок №70) роботодавці реєструються у
відділеннях Фонду за місцем їх
державної реєстрації як юридичних осіб
або фізичних осіб - підприємців.

Відділення Фонду за наказом його
керівника може проводити планові та
позапланові, виїзні та невиїзні
перевірки згідно з п.3 Порядку №70.
Предметом перевірки є: реєстрація
роботодавця у відділеннях Фонду;
подання роботодавцями до відділень
Фонду звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів; виконання
роботодавцями нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів; сплата
роботодавцями суми
адміністративно-господарських
санкцій. Пунктом 8 зазначеного Порядку
передбачено, що роботодавець
зобов'язаний надавати уповноваженій
посадовій особі відділення Фонду для
ознайомлення і перевірки такі
документи: повідомлення про реєстрацію
роботодавця у відділенні Фонду; звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів; копії документів, що
підтверджують інвалідність
працівників; інші документи за
переліком.

Судом встановлено, що розрахунок
позову здійснено інспектором праці та
начальником відділу Фонду на підставі
акта за наслідком перевірки згідно
наказу від 03.03.14 № 36-18 (П), що проведена з
відома директора відповідача. В акті
перевірки від 24.03.2014 № 23-02-28/1 (а.с.83-106,
витяг з акта - а.с.14) встановлено, що
роботодавець - відповідач не
зареєстрований у Фонді соціального
захисту інвалідів, не надав звіт за 2013
рік, згідно нормативу працевлаштування
- 41 особа, а - фактично у 2013 році
працювало 13 інвалідів. Директор,
ознайомившись 25.03.2014, зазначив:
порушення будуть усунені (а.с.15). Згідно
офіційної довідки від 22.05.14 до
матеріалів перевірки (а.с.17) за підписом
т.в.о. начальника територіальної
державної інспекції з питань праці
середньорічна заробітна плата
штатного працівника відповідача
складає 35160 грн. (35828040:1019), що не
відповідає офіційній статистичній
звітності щодо фонду оплати праці 18235,1
тис. грн. : 1019 (а.с.12) = 17895,09 грн. (а.с.39).

КУпАП (ст. 188-1 «невиконання
розпорядження державного або іншого
органу про працевлаштування»)
передбачено: невиконання посадовою
особою, яка користується правом
приймати на роботу і звільняти з
роботи, фізичною особою, яка
використовує найману працю, нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, неподання Фонду соціального
захисту інвалідів звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів -
тягнуть за собою накладення штрафу від
десяти до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Позивачем
не надано доказів на підтвердження
факту застосування адміністративної
відповідальності за неподання Фонду
соціального захисту інвалідів звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Адміністративно-господарська санкція -
це грошове зобов'язання, альтернативне
зобов'язанню самостійно здійснити
працевлаштування інвалідів відповідно
до Закону, сплачується у порядку і
розмірах, передбачених Законом та
постановою КМУ від 31.01.2007 №70 «Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, що залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, зазначеними в частині
першій цієї статті, самостійно у строк
до 15 квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу,
встановленого ч.1 ст.19 Закону №875.

Порядком сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (постанова КМУ від 31.01.2007 №70
«Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»)
визначено: роботодавці сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів за місцем їх державної
реєстрації як юридичних осіб або
фізичних осіб - підприємців на рахунки,
відкриті в органах Державного
казначейства, до 15 квітня року, що
настає за роком, у якому відбулося
порушення нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з порядком заповнення звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів, затвердженим Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 10.02.2007
№42 затверджено форми звітності №10-ПІ
(річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкції щодо заповнення форми
звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів». Згідно п.3.6 Інструкції №42 у
рядку 05 відображається середньорічна
заробітна плата штатного працівника,
що розраховується за формулою: фонд
оплати праці штатних працівників (тис.
грн.) фактично за рік помножити на 1000 і
розділити на середньооблікову
кількість штатних працівників
облікового складу (осіб) фактично за
рік. У рядку 06 відображається сума
коштів адміністративно-господарських
санкцій, яку повинен сплатити
роботодавець у разі невиконання
нормативу.

Відповідно до ч.1 ст.238 ГК України за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків. Елементами правопорушення є
вина та наявність причинного зв'язку
між самим порушенням та його
наслідками.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону №875
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у т.ч.
спеціальні робочі місця, створювати
для них умови праці з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації і
забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому КМУ.

Служба зайнятості здійснює пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань та може за рахунок Фонду
соціального захисту інвалідів
надавати дотацію роботодавцям на
створення спеціальних робочих місць
для інвалідів, зареєстрованих у
державній службі зайнятості, а також
проводити професійну підготовку,
підвищення кваліфікації і
перепідготовку цієї категорії
інвалідів у порядку, встановленому КМУ.

Необґрунтованість застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів підтверджується: 1)
неправомірним використанням для
розрахунку санкцій фонду оплати праці,
що згідно звіту від 08.01.14 (а.с.51) складає
18235,1 тис. грн., а не 35828040; 2) не
застосуванням адміністративної
відповідальності в установлені КУпАП
строки за неподання Фонду звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів згідно ст.188-1; 3) офіційною
інформацією (лист від 10.11.2014)
Ватутінського міського центру
зайнятості, що відповідач приймав
участь у заходах із працевлаштування, у
т.ч. осіб з обмеженою працездатністю
(а.с.57); 4) розміщенням реклами
соціального характеру на радіо з
питань працевлаштування (а.с.53); 5)
розміщенням оголошень у пресі щодо
працевлаштування працівників з
інвалідністю (а.с.58-69); 6) уточненою
інформацією від 30.10.14 Ватутінського
міського центру зайнятості, що на ПАТ
«Ватутінський хлібокомбінат» у
березні та червні 2013 року двом особам з
інвалідністю пропонувалася робота,
проте інформація внесена до
електронної бази даних помилково щодо
вакансій, а у паперовому вигляді
направлення не видавалися (а.с.38).

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України
«Про зайнятість населення»
підприємства зобов'язані щомісячно
подавати центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем звіти форми 3-ПН про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів надано
08.10.13 до Ватутінського міського центру
зайнятості (а.с.19-21). Підприємство
виконано вимоги Закону №875 щодо
створення робочих місця для інвалідів
та інформовано уповноважений орган про
їх наявність, вжито інших заходів для
організації працевлаштування
інвалідів, тому застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських санкцій
у зв'язку з установленою меншою
чисельністю, ніж за нормативом, є
безпідставним, оскільки обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатись пошуком
інвалідів для працевлаштування, на
нього не може бути покладена
відповідальність за не направлення
уповноваженим органом необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування.

Згідно ст.19 Закону №875 для підприємств,
установ, організацій, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Судом встановлено, що відповідачем у
поданому до Ватутінського міського
центру зайнятості звіті форми № 3-ПН
зазначено про вакансії: кондитер - 10
вакансій (а.с.20-21), підсобний робітник - 30
вакансій (а.с.22-23), що обумовило
можливість працевлаштування громадян,
які мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванню, у т.ч.
інвалідів. Згідно листа від 25.07.2014
№03-65/787 на ПАТ «Ватутінський
хлібокомбінат» у 2013 році Ватутінським
МЦЗ направлялись на працевлаштування
особи з числа інвалідів на загальних
підставах, у двох випадках відмовлено у
працевлаштуванні за станом здоров'я.
Листом від 30.10.2014 №03-65/1072, направленим
Ватутінським МЦЗ директору
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
К.П. Радзивіл повідомлено, що під час
опрацювання вакансій до електронної
бази даних помилково внесена
інформація «відмова роботодавця», у
паперовому вигляді направлення не
видавались (а.с.38).

Судом встановлено, що ПАТ
«Ватутінський хлібокомбінат»
вживались заходи для працевлаштування
інвалідів, зокрема, уповноважені
працівники відповідача приймали
активну участь у заходах, що проводив
Ватутінський міський центр зайнятості
для роботодавців з питань
працевлаштування, активної підтримки,
організації професійного навчання,
організації стажування випускників з
подальшим працевлаштуванням осіб, як з
числа безробітних так і осіб, що
шукають роботу, у тому числі осіб з
обмеженою працездатністю.
Представники ПАТ «Ватутінський
хлібокомбінат» приймали участь у 4
семінарах, 2 засіданнях круглих столів
та ярмарку вакансій де активно
обговорювались питання
працевлаштування інвалідів (лист
Ватутінського МЦЗ від 10.11.2014 №03-64/1114).

Відповідачем з метою інформування
громадськості про наявні вакансії
створені підприємством для
працевлаштування інвалідів укладено
договір з ПП «Будпроект-Максимум» про
розміщення реклами на радіо від 10.01.2013
№10/01-13, відповідно до якого рекламні
матеріали мали наступний зміст: «ПАТ
«Ватутінський хлібокомбінат» запрошує
на постійну роботу фахівців з
інвалідністю. Звертатися за адресою: м.
Ватутіне, вул. Транспортна, 33, телефон
для довідок 6-20-45» (а.с.53). Зазначена
реклама розміщувалась в ефірі радіо
«Активність» відповідно до умов
договору. Також, відповідачем
розміщувались оголошення у газеті «ВСЕ
про ВСЕ» проте те, що на роботу потрібні
працівники з інвалідністю, зокрема у
№49 від 04.12.2013, №40 від 02.10.2014, №37 від
11.09.2013, №32 від 07.08.2013, №28 від 10.07.2013, №24
від 12.06.2013, №19 від 08.05.2013, №14 від 03.04.2013,
№12 від 20.03.2013, №6 від 06.02.2013, №2 від 09.01.2013
(а.с.58-69)

Відділення Фонду соціального захисту
інвалідів з метою контролю за
виконанням нормативу робочих місць,
передбаченого частиною першою цієї
статті, мають право в порядку,
передбаченому КМУ, здійснювати
перевірки підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, щодо
реєстрації у Фонді соціального захисту
інвалідів, подачі ними звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, виконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі шляхом зарахування, та сплати
ними адміністративно-господарських
санкцій.

У акті перевірки, складеному на бланку
інспекції з питань праці, встановлено
наступні порушення: відповідач не
зареєстрований у Фонді соціального
захисту інвалідів, не подав звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, не виконується
норматив робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів (а.с.104).

Судом встановлено, що відповідачем
подано до органів статистики звіт з
праці за січень - грудень 2013 року форми
1-ПВ, згідно якого фонд оплати праці
штатних працівників, усього за період з
початку року становить 18235100 грн. (а.с.39).
Дослідивши розрахунок суми позову,
виготовлений працівником позивача
ОСОБА_6 (а.с.5) суд встановив, що для
розрахунку суми позову середньої
річної заробітної плати штатного
працівника використовувалось значення
- фонд оплати праці штатних працівників
у сумі 35828040 грн. (носій інформації - лист
- а.с.17). Проте, позивачем не надано
доказів стосовно підтвердження
джерела походження зазначеної суми -
358280040 грн. - офіційної фінансової та/або
податкової звітності відповідача,
враховуючи, що у самому акті перевірки,
що став підставою для звернення до суду
з позовом про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, зазначено, що звіт форми 10-ПІ
за 2013 рік ПАТ «Ватутінський
хлібокомбінат» не надано. Доказів щодо
правомірності використання під час
розрахунку штрафних санкцій щодо
значення - «фонд оплати праці штатних
працівників» у сумі 35828040 грн. суду не
надано. Натомість, у звіті з праці
наданого до органів статистики за
січень - грудень 2013 року форми 1-ПВ
наявна відмітка відділу статистики у
Звенигородському районі про отримання
від 08.01.2014 №93, де у рядку 5010 (а.с.51
зворотній бік) - 182235,1 тис. грн.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що покладення на
підприємства, що використовують
найману працю, обов'язку
працевлаштування інвалідів,
передбачає виділення та створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальних
робочих місць, створення для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечення
інших соціально-економічних гарантій,
а також надання державній службі
зайнятості інформації, необхідної для
організації працевлаштування
інвалідів.

Суд враховує, що відповідно до
законодавства України, обов'язок з
працевлаштування інвалідів покладено
на орган державної влади з питань праці
та соціальної політики, органи
місцевого самоврядування, громадські
організації інвалідів, але цьому мають
передувати певні дії підприємств,
установ і організацій зі створення
робочих місць для інвалідів та з
відповідного інформування зазначених
органів з метою працевлаштування
інвалідів.

Згідно ст.2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у силу
вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки, що з
огляду на запроваджений ст.8
Конституції України принцип
верховенства права та в кореспонденції
з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає
обов'язок кожної особи, яка бере участь
в адміністративній справі довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Частиною 2 ст.71 КАС
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. У цьому
контексті суд зазначає, що позивач не
довів обґрунтованість і законність
позовних вимог.

ЄСПЛ у рішенні від 07.07.2011 за заявою
№39766/05 «Сєрков проти України» зазначив,
що перша та найважливіша вимога ст.1
Першого протоколу до Конвенції полягає
в тому, що будь-яке втручання
державного органу в мирне володіння
майном повинно бути законним. Так,
друге речення п.1 передбачає, що
позбавлення власності можливе тільки
«на умовах, передбачених законом», а
пункт 2 визнає, що держави мають право
здійснювати контроль за використанням
майна шляхом введення в дію «законів».
Більше того, верховенство права, один з
основоположних принципів
демократичного суспільства,
притаманне всім статтям Конвенції.
Таким чином, питання, чи було дотримано
справедливого балансу між загальними
інтересами суспільства та вимогами
захисту основоположних прав окремої
особи, виникає лише тоді, коли
встановлено, що оскаржуване втручання
відповідало вимозі законності та не
було свавільним (рішення у справі
«Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece),
заява № 31107/96, п.58).

Спори, що виникають із правовідносин
згідно ст.19, ст.20 Закону №875 вирішуються
Фондом соціального захисту інвалідів
або у судовому порядку. Відповідно до
ст.162 КАС України, при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. Суд
запропонував особам, які беруть участь
у справі, подати докази і з власної
ініціативи витребував докази, яких, на
думку суду, не вистачало для вирішення
справи (ст.11 КАС України).

За таких обставин, оцінивши надані
сторонами і зібрані згідно ст.11 КАС
України у справі докази, судом
встановлено, що позивачем не надано
належні та допустимі докази на
підтвердження обґрунтованості та
законності позовних вимог.

Оскільки відповідачем вживались
заходи для недопущення господарського
правопорушення, що підтверджено
наявними у матеріалах справи доказами,
а позивач не довів наявності всіх
елементів правопорушення та не
підтвердив правильність розрахунку
штрафних санкцій, суд дійшов висновку,
що підстави для задоволення
адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160, 162, 167
КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі.
Якщо постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 19
листопада 2014 року.

Суддя

Л.В.Трофімова