Справа № 813/6997/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2014 року
№ 813/6997/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Кіндратів
відповідача Щерби Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області,
головного державного інспектора
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Щерби Наталії Романівни про визнання
протиправними дій та скасування
Позивач звернулась до суду позовом до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області,
головного державного інспектора
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Щерби Наталії Романівни, в котрому
просить про наступне:
- визнати протиправними дії головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Наталії
Романівни під час проведення
позапланової перевірки по додержанню
трудового законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 09.07.2014 року;
- визнати протиправними дії головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Наталії
Романівни, що полягали в складанні акту
результатом проведення позапланової
перевірки по додержанню трудового
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4;
- визнати протиправним та скасувати
припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області № 13-17-014/0749-0538 від 09.07.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що головним державним
інспектором Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області Щербою Н.Р. було проведено
позапланову перевірку позивача, за
результатами якої був складений акт
перевірки. На підставі вказаного акту
відповідачем був винесений припис про
усунення виявлених порушень
законодавства про працю. Даним
приписом зобов'язано у відповідності
до вимог ст. 24 КЗпП України зарахувати
на роботу працівників шляхом укладання
з ними трудових договорів у письмовій
формі з наступною їх реєстрацією у
державній службі зайнятості,
забезпечувати ведення обліку робочого
часу та при використанні найманої
праці здійснювати відрахування
єдиного соціального внеску. Крім того,
позивач зазначив, що дані вимоги
інспектора виписані в приписі
суперечать чинному законодавству та є
такими, що виставлені без урахування
об'єктивних обставин і з перевищенням
повноважень інспектора під час видання
припису. Додатково позивач зазначає, що
відповідач перед проведенням
перевірки не вручив позивачу
направлення на проведення перевірки,
не пред'явив службового посвідчення,
зокрема наголошує на тому, що всупереч
встановленим законодавством вимогам
перевірка проводилась в приміщенні
СДСБЕЗ Кам'янка-Бузького РВ ГУМВС
України. Також стверджує про те, що
направлення на проведення перевірки не
містить усіх реквізитів, зокрема не
містить питань, що слідує з'ясувати під
час проведення перевірки. Не
погоджується також з тим, що при
проведенні перевірки були та
зафіксовані в акті працівники
правоохоронних органів. Зазначає, що
акт ґрунтується лише на протоколах
допиту свідків, відібраних в межах
кримінального провадження.
З наведених причин просить позов
задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача заперечуючи
проти позову, надав письмові
заперечення, в яких послався на те, що в
ході проведення перевірки діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, акт перевірки та
виданий на підставі нього припис,
складений у відповідності до вимог
чинного законодавства, у зв'язку з чим
позовні вимоги задоволенню не
підлягають у повному обсязі.
Відповідач головний державний
інспектор Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області Щерба Наталія Романівна в
судовому засіданні адміністративний
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
заперечила з аналогічних підстав, що
були наведені представником
відповідача. Просила в задоволенні
Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.
17.06.2014 року начальником
Кам'янка-Бузького РВ ГУМВС України у
Львівській області Територіальній
державній інспекції з питань праці у
Львівській області направлено вимогу
№4566 про проведення перевірки щодо
можливого порушення законодавства про
Листом №124/22-04/02-14 від 25.06.2014 року
Державна інспекція України з питань
праці надала згоду на проведення
На підставі наказу від 04.07.2014 року №0865
та направлення на перевірку від 08.07.2014
року №0865 головним державним
інспектором Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області Щербою Н.Р. 09.07.2014 року
проведено позапланову перевірку
додержання позивачем вимог
законодавства про працю.
За наслідками вказаної позапланової
перевірки складено акт перевірки №
№ 13-17-014/0749-0538 від 09.07.2014 року про
забезпечення усунення виявлених
Статтею 259 Кодексу законів про працю
України визначено, що нагляд і контроль
за додержанням законодавства про працю
здійснюють спеціально уповноважені на
те органи та інспекції, які не залежать
у своїй діяльності від власника або
уповноваженого ним органу.
Державна інспекція України з питань
праці (Держпраці України) відповідно до
Положення про Державну інспекцію
України з питань праці, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011
року №386/2011 (далі - Положення) є
центральним органом виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань нагляду та контролю
за додержанням законодавства про
працю, зайнятість населення,
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності, у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
на випадок безробіття (далі -
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування) в частині
призначення, нарахування та виплати
допомоги, компенсацій, надання
соціальних послуг та інших видів
матеріального забезпечення з метою
дотримання прав і гарантій
застрахованих осіб (пункт 1 Положення).
Згідно із п. 7 Положення про Державну
інспекцію України з питань праці,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 386/2011
Держпраці України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, зокрема, територіальну
державну інспекцію з питань праці у
Відповідно до Порядку проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України, від 02.07.2012
року № 390, позапланова перевірка
проводиться незалежно від кількості
раніше проведених перевірок за
наявності підстав, визначених Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».
Позапланові перевірки за зверненнями
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктами господарювання
вимог законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування здійснюються за
наявності згоди Держпраці України на
їх проведення. Інспекторам
забороняється виступати
посередниками, арбітрами чи експертами
під час розгляду трудових спорів.
Інспектор має право на проведення
перевірки за наявності у нього
службового посвідчення та направлення
За результатами перевірки складається
акт перевірки. У разі виявлення
порушень законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вносяться
приписи про усунення виявлених
порушень, вживаються заходи щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб згідно із вимогами чинного
Згідно ст. 1 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» від
05.04.2007 року №877 (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), (надалі - Закон №877)
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища; заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
Заходи державного нагляду (контролю) -
планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), підставами для
здійснення позапланових заходів серед
іншого є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
Як вбачається з матеріалів справи,
17.06.2014 року начальником
Кам'янка-Бузького РВ ГУМВС України у
Львівській області Територіальній
державній інспекції з питань праці у
Львівській області направлено вимогу
№4566 про проведення перевірки щодо
можливого порушення законодавства про
Разом з тим, за правилами ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», п. 3 Порядку
№ 390, у такому випадку позапланова
перевірка може бути проведена за
наявності згоди Держпраці України на
Суду надано копію листа Держпраці
України №124/22-04/02-14 від 25.06.2014 року, з
котрого вбачається, що Державна
інспекція України з питань праці
надала згоду на проведення перевірки
Твердження позивача про те, що
відповідач повинен був проводити
позаплановий захід лише на підставі
постанови слідчого, а не на підставі
вимоги про проведення перевірки,
оскільки, як стверджує позивач,
проведений захід був слідчою дією в
рамках кримінального провадження, а
відтак повинен був оформлятись
постановою, то судом такі твердження не
приймаються, так як згідно глави 26 КПК
України передбачено порядок
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності слідчого чи прокурора
під час досудового розслідування.
При цьому, здійснення позапланового
заходу не передбачає дослідження
відповідачем підстав призначення
відповідної перевірки слідчим,
оцінювання правомірності та
законності цієї перевірки.
Правова оцінка дій слідчого щодо
призначення перевірки у рамках
кримінального провадження
здійснюється у порядку, визначеному
кримінально-процесуальним законом.
Юрисдикція ж адміністративних судів
відповідно до приписів ст. 17 КАС
України не поширюється на зазначені
правовідносини, оскільки зазначене
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.
У випадку наявності підстав для
оскарження дій чи бездіяльності
слідчого чи прокурора, позивач має
можливість скористатися вказаним
судовим способом захисту своїх прав.
Згідно із частинами 1, 2, 3, 6 ст. 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначаються:
найменування органу державного
нагляду (контролю), що здійснює захід;
найменування суб'єкта господарювання
та/або його відокремленого підрозділу
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
місцезнаходження суб'єкта
господарювання та/або його
відокремленого підрозділу, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
номер і дата наказу, на виконання якого
здійснюється захід; перелік посадових
осіб, які беруть участь у здійсненні
заходу, із зазначенням їх посади,
прізвища, ім'я та по батькові; дата
початку та дата закінчення заходу; тип
заходу (плановий або позаплановий); вид
заходу (перевірка, ревізія, обстеження,
огляд, інспектування тощо); підстави
для здійснення заходу; предмет
здійснення заходу; інформація про
здійснення попереднього заходу (тип
заходу і строк його здійснення).
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
До матеріалів справи, відповідачем
долучено наказ від 04.07.2014 року №0865 та
направлення на перевірку від 08.07.2014
року №0865, при досліджені судом котрих,
судом встановлено, що такі документи
відповідають наведеним вище по тексту
рішення вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складення акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід.

Наведене вище кореспондується з п. 7
Положення, зі змісту норми котрого,
вбачається, що за результатами
перевірки складається акт перевірки. А
у разі виявлення порушень
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вносяться
приписи про усунення виявлених
порушень, вживаються заходи щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб згідно із вимогами чинного
законодавства.

З аналізу наведених норм, суд дійшов
висновку, що чинним законодавством до
відповідача ставиться вимога про
оформлення документів за результатами
проведення перевірки, а саме результат
перевірки оформляється актом
перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач на виконання наведених вище
норм, щодо оформлення проведеного
позапланового заходу, оформив
результат первірки актом № 9 від
09.07.2014 року.

Отже, з аналізу норм чинного
законодавства, суд зазначає, що
перевірка суб'єкта господарювання
призначена в межах та у спосіб
передбачений Законом, а тому
спростовуються доводи позивача про
неправомірність призначення
проведеної перевірки.

За таких обставин, суд констатує, що
призначення проведеної перевірки та
оформлення її результатів актом
відбулось в межах вимог чинного
законодавства, що стверджується
долученими до матеріалів справи
доказами, зокрема належним чином
оформленим наказом від 04.07.2014 року №0865
та належно оформленим направленням на
перевірку від 08.07.2014 року №0865.

А відтак, законних підстав визнавати
протиправними дії головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Н.Р. по
оформленню результатів перевірки, а
саме по складанню акту перевірки №
9 від 09.07.2014 року, суд не вбачає, що
є наслідком у відмові судом у
задоволені такої позовної вимоги
позивачу.

Проте в той же час, суд наголошує на
тому, що правомірність дій головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Н.Р. під час
проведення перевірки та зокрема
висновків акту зроблених інспектором
по результатах перевірки, та
законність внесеного припису
спростовуються наступними
міркуваннями суду за результатами
дослідження наступних матеріалів
справи.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів,
який затверджений наказом
Міністерства соціальної політики
України від 02.07.2012 року № 390, інспектор
може проводити планові та позапланові
перевірки, які можуть здійснюватися за
місцем провадження господарської
діяльності суб'єкта господарювання або
його відокремлених підрозділів або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
Законом України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» державний нагляд
(контроль) здійснюється за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання або його
відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом.

Так судом встановлено, що в той час,
коли законодавством чітко визначено
місце проведення перевірки суб'єкта
господарювання, а саме таким місцем,
зокрема може бути місце провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів, або ж приміщення органу
державного нагляду, в даному випадку це
приміщення Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області, відповідач як це вбачається з
матеріалів справи, та ним не
заперечується, всупереч вимогам
законодавства проводив перевірку в
приміщенні СДСБЕЗ Кам'янка-Бузького РВ
ГУМВС України у Львівській області.

Твердження відповідача про той факт, що
у позивача було відсутнє приміщення
здійснення господарської діяльності
спростовується матеріалами справи, а
саме договором оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що належить до державної
власності від 27.12.2012 року, укладеного
між Кам'янка-Бузькою районною
державною адміністрацією та позивачем
на предмет оренди приміщення їдальні
загальною площею 75,8 кв.м., яке розміщено
в підвальній частині приміщення
адмінбудинку, що перебуває на балансі
Кам'янка-Бузької районної державної
адміністрації за адресою: 80400,
Львівська область, м. Кам'янка-Бузька,
вул. Незалежності,27.

Окрім цього, п. 2 Порядку право
проведення перевірок мають посадові
особи Держпраці України та її
територіальних органів, які відповідно
до своїх посадових обов'язків мають
повноваження державного інспектора з
питань праці (далі - Інспектор).

Однак, судом встановлено з матеріалів
справи, що участь в проведенні
перевірки позивача, окрім головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Н.Р. приймали,
зокрема позивач, прокурор прокуратури
Кам'янка-Бузького району Львівської
області Бохно О.О., т.в.о. начальник
СДСБЕЗ Кам'янка-Бузького РВ ГУМВС
України у Львівській області Бойцун
О.М., оперуповноважений СДСБЕЗ
Кам'янка-Бузького РВ ГУМВС України у
Львівській області старший лейтенант
міліції М'ясковоський В.В.

В ході проведення перевірки
працівниками СДСБЕЗ Кам'янка-Бузького
РВ ГУМВС України у Львівській області
до перевірки представлено протоколи
допиту свідків громадянки ОСОБА_8 та
громадянки ОСОБА_9.

За результатом вивчення даних
пояснень, інспектор дійшов висновку, що
між позивачем та громадянами ОСОБА_8,
ОСОБА_9 мали місце неформальні трудові
відносини, які юридично не оформлені.

З матеріалів справи вбачається, що
державним інспектором праці при
проведенні позапланової перевірки до
аналізу були взяті, лише протоколи
допиту свідків громадянки ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, які були надані не інспектору
праці, а отримані в рамках
кримінального провадження слідчим.
Вказане підтверджено змістом акту
перевірки та не заперечувалось
відповідачами в судовому засіданні.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що інспектор праці під час здійснення
позапланової перевірки і складення
акту перевірки інші документи ніж
протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 не досліджував, додаткову
інформацію не отримував і як
з'ясувалось судовим розглядом,
інспектор праці особисто пояснення від
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в ході перевірки не
відбирав.

Враховуючи встановлені судом допущені
інспектором Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області Щербою Н.Р. під час проведення
перевірки порушення вимог
законодавства, що регулює порядок та
умови здійснення державного нагляду у
сфері господарської діяльності, а саме
ст. 4 Закону №877, п. 2 Порядку №390 щодо
місця проведення зазначеної перевірки,
вимог п. 2 Порядку №390, щодо залучення
інспектором представників
правоохоронних органів до участі в
перевірці, враховуючи проявлений
однобічний та поверхневий підхід в
проведенні даної перевірки, що
проявився у дослідженні лише пояснень
свідків, отриманих в рамках
кримінального провадження, враховуючи
передбачений ст. 3 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» принцип об'єктивності
здійснення державного нагляду, суд
дійшов до переконання, що дії головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Наталії
Романівни під час проведення
позапланової перевірки позивача, слід
визнати протиправними.

Щодо встановлених в ході перевірки
порушень норм матеріального права, то
суд зазначає наступне.

За наслідками вказаної позапланової
перевірки 09.07.2014 року складено акт
перевірки № 9.

Зі змісту зазначеного акту вбачається,
що в ході перевірки позивача
відповідач дійшов висновку, що при
використанні найманої праці ОСОБА_4
порушувалися вимоги законодавства про
працю, а саме:

- ст. 24 КЗпП України не укладено трудові
договори з ОСОБА_8, ОСОБА_9;

- ст. 24-1 КЗпП України не здійснено
реєстрації трудових договорів у
державній службі зайнятості;

- ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату
праці» в частині недостовірного обліку
робочого часу відносно найманих
працівників;

- ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату
праці», ст. 253 КЗпП України в частині не
нарахуванні та невиплаті заробітної
плати найманим працівникам ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

В матеріалах справи, містяться
договори про надання послуг від 17.12.2013
року укладені між позивачем та
громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Як вбачається з змісту даних договорів,
то за такими договорами позивач
виступає в якості замовника продукції,
а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 являються
виконавцями по приготуванню продукції
(їжі) відповідно до затвердженого
замовником меню.

Відповідно до ст. 1 КЗпП України, кодекс
законів про працю України регулює
трудові відносини всіх працівників,
сприяючи зростанню продуктивності
праці, поліпшенню якості роботи,
підвищенню ефективності суспільного
виробництва і піднесенню на цій основі
матеріального і культурного рівня
життя трудящих, зміцненню трудової
дисципліни і поступовому перетворенню
праці на благо суспільства в першу
життєву потребу кожної працездатної
людини. Законодавство про працю
встановлює високий рівень умов праці,
всемірну охорону трудових прав
працівників.

Трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України. (ст. 21 КЗпП України).

Виходячи з приписів ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим: 1) при
організованому наборі працівників; 2)
при укладенні трудового договору про
роботу в районах з особливими
природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я; 3) при
укладенні контракту; 4) у випадках, коли
працівник наполягає на укладенні
трудового договору у письмовій формі; 5)
при укладенні трудового договору з
неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з
фізичною особою; 7) в інших випадках,
передбачених законодавством України.

Проаналізувавши приписи спеціального
Закону, що регулює державну політику у
сфері трудових відносин, суд наголошує,
що трудовий договір за своєю правовою
природою регулює процес праці, а
цивільно-правовий договір у даному
випадку - договір надання послуг, -
укладається з метою вчинення певних
дій та за згодою певних осіб для
досягнення результатів певної
діяльності. Правовідносини, що
виникають у випадку взяття фізичною
особою обов'язку виконати роботу
(послугу) і передати замовникові
результат роботи, - виникають на
підставі цивільно-правового договору.

Суд, аналізуючи відмінність між
цивільною угодою та трудовим договором
зауважує, що за трудовим договором
працівника приймають на роботу
(посаду), яка включена до штату
підприємства, для виконання певної
роботи (певних функцій) за конкретною
кваліфікацією, професією, посадою;
працівникові гарантується заробітна
плата, встановлені трудовим
законодавством гарантії, пільги,
компенсації. Працівник
підпорядковується правилам
внутрішнього трудового розпорядку.

За цивільно-правовим договором
(договором підряду), укладеним між
власником і громадянином, останній
зобов'язується за винагороду
виконувати для підприємства
індивідуально визначену роботу. При
цьому, процес організації трудової
діяльності залишається за його межами,
метою договору є отримання певного
матеріального результату. Виконавець,
на відміну від працівника, не
підпорядковується правилам
внутрішнього трудового розпорядку, він
сам організовує свою роботу і виконує
її на власний ризик. Оплачується не
процес праці, а її результат. Він
визначається після закінчення роботи
та оформляється актами
здавання-приймання виконаних робіт
(наданих послуг).

Як вбачається з наданих договорів
укладених між позивачем (замовник) та
виконавцями, виконавець бере на себе
зобов'язання виконувати послуги
замовника на протязі дії договорів.
Також договорами встановлено, що
замовник сплачує виконавцю винагороду
за актами приймання-передачі виконаних
робіт, або за виконані роботи визначені
договором.

Відповідно до ст. 43 Конституції України
визначено, що кожен має право на працю,
що включає можливість заробляти собі
на життя працею, яку він вільно обирає
або на яку вільно погоджується.

Залучення фізичних осіб до праці (крім
укладення трудового договору) можливе
також шляхом укладення з ними
договорів цивільно-правового
характеру. Відповідно до пункту 2
частини 1 статті 208 ЦК України такі
договори між фізичною та юридичною
особою мають укладатися в письмовій
формі. Відносини, що виникають з
укладенням таких договорів, є
цивільно-правовими і регулюються
нормами цивільного права.

Цивільно-правовий договір - це угода
між громадянином і організацією
(підприємством тощо) на виконання
першим певної роботи та передачі
певного результату праці, але за цього
виду договору не виникають трудові
відносини, на які поширюється трудове
законодавство. Цивільним
законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників.

А тому ст. 628 Цивільного кодексу України
передбачає, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

На підставі акту перевірки
відповідачем внесено припис №
13-17-014/0749-0538 від 09.07.2014 року про
забезпечення усунення виявлених
порушень, а саме:

- на усунення порушення вимог ст. ст. 24,
24-1 КЗпП України в подальшій діяльності
при використанні найманої праці,
позивача зобов'язано укладати з
працівниками трудові договори в
письмовій формі за формою визначеною
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 08.06.2001
року №260 «Про затвердження Форми
трудового договору між працівником та
фізичною особою та Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою» та реєструвати їх у
державній службі зайнятості;

- на усунення порушення вимог ч. 2 ст. 30
Закону України «Про оплату праці»
позивача зобов'язано в подальшому при
використанні найманої праці
працівників забезпечити ведення
достовірного обліку робочого часу
виконуваної працівником роботи та
витрат на оплату праці;

- на усунення порушення вимог ст. 253 КЗпП
України позивача зобов'язано в
подальшій діяльності при використанні
найманої праці працівників
забезпечити відрахування єдиного
соціального внеску із заробітної плати
працівників.

У розумінні ч. 8 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» припис - обов'язкова для
виконання у визначені строки письмова
вимога посадової особи органу
державного нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Статтею 6 Господарського кодексу
України, передбачено, що одним із
загальних принципів господарювання в
Україні є заборона незаконного
втручання органів державної влади, їх
посадових осіб у господарські
відносини.

Зазначаючи про недоліки
цивільно-правового договору та
зобов'язуючи позивача приписом в
майбутньому до укладення трудових
договорів з фізичними особами,
відповідач по суті здійснює втручання
у правовідносини, які обумовлені
диспозитивною поведінкою їх учасників
- суб'єкта господарювання та окремих
фізичних осіб, які домовилися про
врегулювання таких відносин через
норми цивільного законодавства.

Докази звернення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до
позивача із заявою про укладання
трудового договору або прийняття на
роботу відсутні. Не надано суду і
доказів про відповідність фактичних
відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з позивачем
відносинам, що підлягають врегулюванню
трудовим законодавством.

Укладені цивільно-правові договори не
визнані у встановленому порядку
недійсними.

Докази, що вказані угоди між позивачем
та фізичними особами не є вільним
волевиявленням, а укладені під впливом
насильства, обману чи впливом тяжкої
обставини також відсутні. Договір
підписаний його сторонами та
волевиявлення сторін спрямоване на
виникнення не відносин трудового
найму, а відносин цивільно-правового
характеру.

Крім того, суд також звертає увагу на
той факт, що чинне законодавство
забороняє примушування осіб укладати
трудовий договір; при укладенні
цивільно-правового договору
сторони вільні у формулюванні його
умов.

Зважаючи на численні порушення
відповідачем, допущені при проведенні
перевірки та оформленні її
результатів, а також на недотримання
відповідачем принципу правового
порядку при виконанні власних
повноважень, не встановлення під час
проведення перевірки позивача
порушень з його боку норм
законодавства про працю, суд дійшов
висновку про необхідність визнання
протиправним та скасування припису №
13-17-014/0749-0538 від 09.07.2014 року.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем за правилами ч. 2 ст. 71 КАС
України не доведено, що він діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений законом.

Отже, суд приходить до переконання, що
висновки, встановлені відповідачем в
акті, є необґрунтованими, а припис
складений на підставі таких висновків
перевірки прийнятий з порушенням норм
чинного законодавства, а відтак позов
підлягає частковому задоволенню,
шляхом визнання судом протиправними
дій головного державного інспектора
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Щерби Н.Р. під час проведення
позапланової перевірки та визнання
протиправним та скасування винесеного
на підставі акту перевірки припису №
13-17-014/0749-0538 від 09.07.2014 року, адже
висновки акту спростовані допустимими
та належними наявними у матеріалах
справи доказами.

Що стосується, вимоги позивача визнати
протиправними дії головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Н.Р. по
складанню акту за результатами
перевірки, то суд не знаходить підстав
для задоволення такої вимоги, оскільки
відповідач, на переконання суду, діяла
відповідно до вимог п. 7 Положення,
котрий зазначає, що за результатами
перевірки складається акт перевірки.

Суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України на користь позивача слід
присудити судовий збір у розмірі
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н
о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії головного
державного інспектора Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Щерби Наталії
Романівни під час проведення
позапланової перевірки по додержанню
трудового законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 09.07.2014 року, за
результатами якої був складений акт
перевірки № 9 від 09.07.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області № 13-17-014/0749-0538 від 09.07.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 48,72
грн. (сорок вісім грн. 72 коп).

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та
підписано 17.11.2014 року.

Суддя
Сидор Н.Т.