Справа № 826/10945/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у
адміністративній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправною в частині та
скасування постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.08.2013 року у
ВП№36771965,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.
Києві, в якому просив суд визнати
протиправною та скасувати постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.08.2013
року у ВП№36771965 в частині накладення
арешту на квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 і
перебуває в іпотеці в якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
вересня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач - Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України», подав
апеляційну скаргу з підстав неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального права, в
який просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалити
в нове судове рішення про задоволення
позову.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги та просив їх задовольнити.

Інші сторони в судове засідання
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів, рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 19 червня 2012 року у цивільній справі
№2-21/2012 позов ПАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії Оболонське
відділення №8142 АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з
відповідачів на користь позивача
заборгованість по договору про
іпотечний кредит від 20.06.2007 року №1865 в
розмірі 186024,34 доларів США, що
еквівалентно 1486799,54 грн, та судові
витрати в сумі 2823,00 грн.

20 лютого 2013 року Оболонським районним
судом м. Києва на підставі
вищенаведеного рішення видано
виконавчий лист №2-21/12 про стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості по
договору про іпотечний кредит від
20.06.2007 року №1865 в розмірі 186024,34 доларів
США, що еквівалентно 1486799,54 грн, та
судові витрати в сумі 2823,00 грн.

Постановою державного виконавця від
01.03.2013 року відкрито виконавче
провадження №36771965 з виконання
виконавчого листа №2-21/12, в якій
сторонами виконавчого провадження
зазначено: ПАТ «ДОБУ» в особі філії
Оболонське відділення №8142 АТ
«Ощадбанк» (стягувач) та ОСОБА_2
(боржник).

30.08.2013 року державним виконавцем
винесено постанову у ВП №36771965 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження в межах
суми боргу.

Не погоджуючись із вказаною постановою
в частині накладення арешту на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 і
перебуває в іпотеці в якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, позивачі
звернулися до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про правомірність вказаної постанови.

Проте, колегія суддів вважає, що в
даному випадку справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства з
наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 181
КАС України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Отже, до юрисдикції адміністративних
судів належать спори щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України
«Про виконавче провадження» сторонами
у виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. При цьому до сторін, які можуть
оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належать також їх
представники за законом чи договором.

Проаналізувавши зазначені норми
закону, колегія суддів вважає, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать усі справи з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Згідно пункту 1 частини першої статті 157
КАС України суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскарження в даному випадку постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.08.2013
року сторонами виконавчого
провадження, що винесена під час
виконання виконавчого листа
Оболонського районного суду м. Києва,
виданого на підставі рішення у
цивільній справі, повинно
здійснюватись за правилами цивільного
судочинства, тому справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, що
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 157 КАС України є підставою для
закриття провадження.

Відповідно до статті 383 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до частини першої та другої
статті 384 Цивільного процесуального
кодексу України скаргу може бути
подано до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Скарга подається до
суду, який видав виконавчий документ.

Тому, колегія суддів вважає за
необхідне роз'яснити позивачу, що із
даним позовом він може звернутися в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 203 КАС
України постанова суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з закриттям провадження.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 203, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року
скасувати та провадження у справі
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
17.11.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.