Справа № 2а-14374/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа №
876/3062/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 27 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Тернопільської міської ради, третя
особа ОСОБА_1 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із позовною заявою до
Тернопільської міської ради про
скасування рішення Тернопільської
міської ради № 6/22/144 від 06 липня 2012 року
щодо визнання таким, що втратив
чинність пункту 3 рішення міської ради
від 19 травня 2005 року № 4/16/66 «Про розгляд
земельних спорів громадян», яким їй
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку площею 379
кв. м. для обслуговування частини
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27 грудня 2012 року позов
задоволено, скасовано рішення
Тернопільської міської ради № 6/22/144 від
6 липня 2012 року щодо визнання таким, що
втратив чинність пункту 3 рішення
міської ради від 19 травня 2005 року № 4/16/66
«Про розгляд земельних спорів
громадян».

Із таким судовим рішенням не погодився
ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову та прийняти нову - про
відмову в задоволенні позову.
Обгрунтовуючи свою незгоду із судовим
рішенням, апелянт зазначив, що
оскаржуваним рішенням міської ради не
припинено права власності на земельну
ділянку та не скасовано державний акт
серї ЯБ №356259 про право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2. Тому права
позивача в межах цього спору порушені
не були. Однак цьому факту суд першої
інстанції не дав належної оцінки. Також
згідно п. 1 Рішення Коснтитуційного
Суду України від 16 квітня 2009 року
№7-рп/2009 орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Тому
підстав для скасування рішення
Тернопільської міської ради № 6/22/144 від
6 липня 2012 року немає.

Заперечень на апеляційну скаргу подано
не було.

У судовому засіданні апелянт та його
представник підтримали апеляційну
скаргу з підстав, що викладені в ній.

Позивач та представник відповідача у
судове засідання не з'явилися, хоча про
дату та місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
19 липня 2005 року Тернопільською міською
радою прийнято рішення за № 4/16/66 «Про
розгляд земельних спорів громадян»,
яким ОСОБА_2 передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
площею 379 кв. м. для обслуговування
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

15 листопада 2005 року Тернопільською
регіональною філією ДП «Цент
Державного земельного кадастру»
зареєстровано за № 98 Державний
акт про право власності на земельну
ділянку площею 0,0379 га за адресою
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

06 липня 2012 року рішенням 22 сесії
Тернопільської міської ради шостого
скликання № 2/22/144 вирішено визнати
таким, що втратив чинність п. 3 рішення
Тернопільської міської ради від 19
травня 2005 року № 4/16/66, яким позивачу
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 379,0 кв. м. для
обслуговування частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до виключної компетенції міських рад
належить вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Стаття 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачає,
що органи місцевого самоврядування в
межах своїх повноважень приймають
нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу
України, розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян і
юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території селищ, міст.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
будь-яких порушень його права на землю,
навіть якщо ці порушення не пов'язані
із позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Однак, згідно ст. 140 Земельного кодексу
України визначено виключний перелік
підстав припинення права власності на
земельну ділянку зокрема: добровільна
відмова власника від права на земельну
ділянку; смерть власника земельної
ділянки за відсутності спадкоємця;
відчуження земельної ділянки за
рішенням власника; звернення стягнення
на земельну ділянку на вимогу
кредитора; відчуження земельної
ділянки з мотивів суспільної
необхідності та для суспільних потреб;
конфіскація за рішенням суду;
невідчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Орган місцевого самоврядування має
право прийняти рішення про припинення
права власності на земельну ділянку
лише в порядку, з підстав і за умов,
передбачених ст. ст. 140-149 Земельного
кодексу України. У випадках визначених
цими нормами, припинення права
власності на землю чи права
землекористування проводиться за
позовом відповідного органу в судовому
порядку, недодержання якого є
підставою для визнання рішення цього
органу та у випадках державних актів
недійсними.

Відповідно до п. 5 Рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року № 7-рп/2009 у справі про скасування
актів органів місцевого
самоврядування № 1-9/2009 органи
місцевого самоврядування не мають
права скасовувати свої прийняті
рішення, пов'язані з реалізацією
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Про реалізацію громадянами
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів власників свідчать
отримані ними державні акти на право
приватної власності на земельну
ділянку. Враховуючи викладене,
відповідач, фактично скасувавши своє
рішення про надання земельної ділянки
у власність, яке було реалізоване
позивачем, про що свідчить державний
акт про право власності на спірну
земельну ділянку, вийшов за межі своїх
повноважень та порушив конституційні
права та законні інтереси особи.

Тому доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалене по справі рішення суду
є законним і обґрунтованим, а зазначена
в апеляційній скарзі позиція не
знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200,
205,206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 27 грудня 2012
року по справі № 1915/14374/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 04 листопада 2014 року.