Справа № 162/1959/13-а, 2-а/162/762/2013
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Справа №
876/15774/13Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 22 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА

18 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом, в якому
просив про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії відповідно до ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 22
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправним дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови у проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її
збільшенням на 1% заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 20 років
відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області починаючи з 02
вересня 2013 року провести перерахунок
та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на 1%
заробітку за кожний рік роботи понад
стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що зазначена
постанова не відповідає вимогам
чинного законодавства та прийнята з
порушенням матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи. Вважає, судом не враховано, що
оскільки пенсія позивачу призначена
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із зниженням пенсійного
віку передбаченого Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
наступними змінами, а тому з
врахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» проводився
перерахунок пенсії позивачу на 1% за
кожен рік роботи понад встановлений
страховий стаж. Зазначає, що спірні
правовідносини не можуть бути
врегульовані одночасно Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки будь-який
перерахунок пенсії, доплата до неї
можливі лише в межах застосування
Закону згідно якого призначалась
пенсія.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, відповідно до посвідчення
НОМЕР_1 від 02 лютого 1993 року є
громадянином, який потерпів від
Чорнобильської катастрофи.

20.09.2013р. позивач звернувся в управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області з заявою про проведення
перерахунку понаднормового страхового
стажу із збільшенням розміру пенсії на
1% заробітку за кожний рік роботи понад
20 років відповідно до положень ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області №2896/В-01 від 23.09.2013
року відповідач відмовив у вказаному
перерахунку, обґрунтовуючи відмову
відсутністю правових підстав для
здійснення такого.

Відповідно до даних управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області позивач з 02.03.2004 року одержує
пенсію по віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»із
зниженням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Загальний страховий стаж
з 01.01.2013 року становить 38 років 11
місяців 2 дні, доплата за
понаднормативний стаж складає 116,22 грн.
за 13 років.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
обрала умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому має право на підвищення пенсії у
відповідності до ч.2 ст.56 цього Закону.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Так, ст.15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає, що
громадяни, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, мають право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, що
встановлюються або цим Законом або
законом, який регулює особливості
статусу таких громадян.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач має право на
різні види пенсії, однак призначається
йому лише той, який позивачем обрано.

Згідно з п.13 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та цього Закону, призначається одна
пенсія за її вибором.

Вказаними приписами надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальними нормами Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
або спеціальними - Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 % заробітку, а громадянам, які
відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10
років і більше, жінки - 7 років 6 місяців
і більше - не вище 85 % заробітку.

Абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що за кожний
повний рік страхового стажу понад
установлений законом мінімальний
трудовий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком, остання
збільшується на 1 % визначеної законом
її розрахункової величини, а саме за
кожний повний рік страхового стажу
понад 25 років чоловікам і 20 років
жінкам пенсія за віком збільшується на
1 % мінімального розміру пенсії за
віком, зазначеного в абзаці 1 цієї
частини.

Таким чином, для вирішення питання про
обґрунтованість та підставність
доводів апеляційної скарги необхідно
з'ясувати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення які обрала
позивач.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу пенсія за віком нарахована з
02.03.2004 року на підставі Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Виплата позивачу пенсії за віком
здійснюється на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», що
підтверджуються, зокрема, шифром виду
пенсії у розпорядженні (а.с.23-24), а саме:
шифр « 101» - пенсія за віком при повному
стажі, умови призначення загальні.

Позивач не надав доказів подання заяви
про перехід на інші умови пенсійного
забезпечення, а тому відсутні підстави
вважати, що виплата пенсії позивачу
здійснюється на умовах Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, оскільки виплата позивачу
пенсії здійснюється відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то і збільшення розміру
пенсії має бути проведене у розмірах,
встановлених цим Законом.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що при визначенні розміру доплати до
пенсії позивачеві застосуванню
підлягають положення ч.2ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату підвищення до пенсії, виходячи
з страхового стажу, обчисленого
відповідно до вищевказаного Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
порушив норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 183-2, 195, 197, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 1, 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211,
212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 22
листопада 2013 року у справі №162/1959/13-а
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук