Справа № 815/5995/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5995/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-270-25 від
01.09.2014 року, визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А
Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(надалі за текстом - позивач) звернувся
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області (надалі
по тексту - відповідач або ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області), в якому
просить:

- скасувати вимогу про сплату
боргу (недоїмки) ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області №Ф-270-25 від 01.09.2014 року
з єдиного внеску у розмірі 104 474,25 грн.;

- визнати протиправними дії ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області щодо
направлення до другого Київського
відділу ДВС ОМУЮ вимоги №Ф-270-25 від
01.09.2014 року в якості виконавчого
документу;

- зобов'язати ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області відкликати з другого
Київського відділу ДВС ОМУЮ вимогу про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-270-25 від
01.09.2014 року.

Позивач не погоджується з прийнятою
відповідачем вимогою, вважає її такою,
що надіслана позивачу з порушеннями
вимог чинного законодавства України, а
також за відсутності підстав, що
обумовлюють нарахування штрафних
санкцій, у зв'язку з чим вимога підлягає
скасуванню з наступних підстав. Так,
зокрема, позивач вказує, що своє місце
реєстрації не змінював. Вимогу поштою
за своїм місцем реєстрації у
передбачений чинним законодавством
строк не отримував. Отримав вимогу
разом з іншими документами у
приміщенні ДПІ лише 07.10.2014 року під
підпис, що свідчить про халатність
відповідача та порушення ним вимог
чинного законодавства.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, подав до суду заяву про
розгляд справи за відсутністю сторони.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явилася, про дату,
час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, подала до
суду письмові заперечення на позов, в
яких просила у задоволенні позову
відмовити повністю.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у порядку письмового
провадження, відповідно до вимог ч. 4
ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року
ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області винесено
податкову вимогу № Ф-270-25 про сплату ФОП
ОСОБА_1 суми податкового боргу платника
єдиного внеску у розмірі 104 474, 25 грн., у
тому числі: зі сплати єдиного внеску: 104
474,25 грн., штрафи - 0,00 грн., пеня - 0,00 грн.
(а.с. 37).

Не погодившись із вищенаведеною
вимогою, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України.

Відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування з
01.01.2011 року регулюються Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (надалі - Закон),
який визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.4 Закону,
платниками єдиного внеску є
роботодавці: підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавству.

Відповідно до Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 року № 21-5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289,
заходи стягнення та впливу
застосовуються до платників,
визначених підпунктами 2.1.1 - 2.1.4 пункту
2.1 розділу II цієї Інструкції, на яких
згідно з Законом покладено обов'язок
нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 8 ст.9 Закону, платники єдиного
внеску, крім платників, зазначених у
пунктах 4 і 5 частини першої статті 4
цього Закону, зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
календарний місяць, не пізніше 20 числа
наступного місяця, крім гірничих
підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Частиною 4 статті 8 Закону визначено, що
порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску визначається цим
Законом, в частині адміністрування -
Податковим кодексом України, та
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

У зв'язку з набранням чинності Закону
України від 04.07.2013 року №406-УІІ «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» з 01.10.2013 року
адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування здійснюють
органи Міністерства доходів і зборів
України.

Так, відповідно до ч. 1 ст.25 Закону,
рішення, прийняті органами доходів і
зборів та органами Пенсійного фонду з
питань, що належать до їх компетенції
відповідно до цього Закону, є
обов'язковими до виконання платниками
єдиного внеску, посадовими особами і
застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише
на тих платників, які відповідно до
цього Закону зобов'язані нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно ч.4, ч.5 ст.25 Закону, орган доходів
і зборів у порядку, за формою та у
строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом
десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з
єдиного внеску встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і
зборів не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
календарних днів з дня надходження
рішення відповідного органу доходів і
зборів або оскаржити вимогу до органу
доходів і зборів вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

Судом встановлено, що за даними карток
особових рахунків в ІС «Подаковий
Блок» по єдиному соціальному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у ФОП ОСОБА_1,
р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1:

- 21.07.2014 року відбулись поточні
нарахування у сумі 54 638,13 грн. згідно
додатку 4 - звіту про суми нарахованої
заробітної плати (доходу, грошовою
забезпечення, допомоги, компенсації)
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
доходів і зборів № від 18.07.2014 року,
(з яких позивачем було самостійно
сплачено платіжними дорученнями: № 1143
від 20.08.2014 року - суму у розмірі 644,74 грн.,
№ 1142 від 20.08.2014 року - суму у розмірі 693,39
грн.), у зв'язку з чим залишилась
непогашеною сума самостійно
нарахованого позивачем єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 53 300,00
грн.

- 20.08.2014 року відбулись поточні
нарахування у сумі 51 174,25 грн. згідно
додатку 4 - звіту про суми нарахованої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення, допомоги, компенсації)
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
доходів і зборів № від 15.08.2014 року.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення. Податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Форма вимоги про сплату боргу
(недоїмки) затверджена Інструкцією про
порядок нарахування і сплати єдиного
соціальному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженою
наказом Міндоходів України від 09.09.2013
року №455.

Згідно п. 3.4 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів. Орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу при її сплату.

Як встановлено судом, на виконання
вищевикладених вимог чинного
законодавства, контролюючим органом на
суму податкового боргу зі сплати
єдиного внеску у розмірі 104 474,25 грн.
була сформована податкова вимога №
Ф-270-25 віл 01.09.2014 року, яка була вручена
ФОП ОСОБА_1 04 вересня 2014 року, про що
свідчить власний підпис позивача у
вимозі (а.с. 37), що в свою чергу
спростовує твердження позивача про
отримання спірної вимоги ним 07.10.2014
року.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від
01.09.2014 року №Ф-270-25 сформована в
автоматичному режимі за допомогою ІС
«Податковий блок», відповідно до
абзацу 3 п.п. 6.3 п. 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
соціальному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міндоходів України від 09.09.2013
року №455. При цьому, у вимозі зазначено,
що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість зі
сплати єдиного внеску, а не штрафів та
пені.

Таким чином, врученою вимогою позивача
повідомлено та зобов'язано сплатити
заборгованість зі сплати єдиного
внеску, нарахованого платником
самостійно, тому у вимозі, як зауважує
позивач, не міститься посилань на
будь-які акти перевірки та рішення.

Крім того, судом встановлено, що спірна
вимога була надіслана у строк
встановлений законом до органу
державної виконавчої служби, а саме
16.09.2014 року, про що свідчить штамп
вхідної кореспонденції відповідного
органу. Враховуючи, що податкова вимога
була вручена безпосередньо позивачу
04.09.2014 року, суд приходить до висновку,
що контролюючим органом було дотримано
усі встановлені законом строки.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірної
вимоги покладено на контролюючий
орган.

Відповідач повністю довів суду
правомірність прийнятої ним вимоги.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі ст. 10 КАС
України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку всім наданим сторонами
на час розгляду справи доказам, суд
дійшов висновку, що відповідач діяв у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому позовні вимоги фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Також суд вважає за необхідне,
відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», стягнути з позивача
решту суми судового збору пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В
И В:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-270-25 від
01.09.2014 року, визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (код ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), адреса: 65015, АДРЕСА_1) на користь
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 1880,54 гривень (одна тисяча
вісімсот вісімдесят грн. 54 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
С.О. Cтефанов

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-270-25 від
01.09.2014 року, визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (код ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), адреса: 65015, АДРЕСА_1) на користь
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 1880,54 гривень (одна тисяча
вісімсот вісімдесят грн. 54 коп.).