Справа № 607/21786/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.
Справа № 2849/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17.12.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі про зобов»язання виплатити
підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі, в якому просила
зобов»язати відповідача нарахувати і
виплатити на її користь підвищення до
пенсії відповідно до ст.77 п. "г" Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
період з 20.05.2013 року з урахуванням
виплачених сум.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17.12.2013 року позовні вимоги
задоволено. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі щодо невиплати до пенсії
підвищення як реабілітованому ОСОБА_1 у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування».
Зобов»язано управління Пенсійного
фонду України в м.Тернополі провести
нарахування та виплатити до пенсії
підвищення як реабілітованому ОСОБА_1 у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування»
починаючи з 20.05.2013 року з урахуванням
виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі,
просить її скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що у спірних
правовідносинах застосуванню підлягає
ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а не постанова Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач заявив вимоги про
скасування рішення суду першої
інстанції, як такого, що постановлено
із порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги,
відповідач зазначає, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» з 01.09.2008 року збільшується
підвищення до пенсії, яке було
встановлено ст. 77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», для громадян,
які необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані.
Враховуючи те, що позивачу пенсія
виплачується у розмірі не нижчому від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом особам, які втратили
працездатність, то підстави для
перерахунку пенсії відсутні.

Судом першої інстанції встановлено те,
що позивач згідно довідки про
реабілітацію №13-1557ж-90 від 30.04.1992 року
реабілітована на підставі ст. 1 Закону
України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні» від
17.04.1991 р.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних мотивів.

Відповідно до статті 77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон) призначені пенсії підвищуються
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії - на 50
процентів, а членам їх сімей, яких було
примусово переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Позивач отримував підвищення до пенсії
у розмірі 54,40 грн., відповідно до п. 4
постанови Кабінету Міністрів України
№ 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», як реабілітований
громадянин.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум в
розрахунку на місяць на одну особу, яка
втратила працездатність встановлено у
наступних розмірах: з 1 січня - 894 гривні,
з 1 грудня - 949 гривень.

Хоча у вищевказаний період дія
положень ст. 77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» не зупинялась,
розрахунок зазначеного підвищення до
пенсії відповідачем здійснено не
згідно ст. 77 Закону, а згідно постанови
КМ України.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України
щодо пріоритетності законів над
підзаконними актами, безпідставними є
посилання заявника на зазначену
постанову КМ України, яка обмежує право
на отримання вищезазначеного
підвищення до пенсії порівняно з
правами, встановленими ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
тому застосуванню підлягає саме
остання.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає
правильними висновки суду першої
інстанції, що у вищезазначений період
позивач мав право на отримання
підвищення до пенсії відповідно до ст.
77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
постанова суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим не
вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17.12.2013 року
у справі №607/21786/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник