Справа № 809/3429/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 809/3429/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.,

представника позивача - Аннюк У.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Коломийському районі

до відповідача: ПП "Газрембудсервіс"

про стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків у сумі 343,18 грн,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 року відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Коломийському районі
(далі - позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
приватного підприємства
"Газрембудсервіс" (далі-відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 343,18
грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала з підстав викладених в
позовній заяві. Суду пояснила, що
згідно прийнятої відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Коломийському районі
"Розрахункової відомості" за 2010 рік
про нарахування та перерахування
страхових внесків та витрачання
коштів, станом на 24.01.2011 року відкритим
приватним підприємством "
Газрембудсервіс " допущено
заборгованість зі сплати страхових
коштів (недоїмку) перед відділенням
виконавчої дирекції Фонду в сумі 343,18
грн. Станом на дату подання позову
заборгованість відповідачем на
погашена. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду
адміністративної справи, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с. 24).

Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи суду не подав.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

За таких обставин, судом продовжено
розгляд справи за відсутності
відповідача.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши докази, судом
встановлено наступне.

Згідно довідки Івано-Франківського
обласного управління статистики про
включення в Єдиний державний реєстр
підприємств і організацій України
приватне підприємство
"Газрембудсервіс" зареєстроване як
юридична особа, та відповідно до
приписів ст. 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" за № 1105-XIV від 23.09.1999
року є страхувальником в змісті даного
Закону.

У судовому засіданні встановлено, що
згідно поданого звіту за ІІІ квартал 2011
року, приватне підприємство
"Газрембудсервіс" самостійно визначило
суму несплачених коштів за страховими
внесками до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Коломийському районі в
розмірі 343,18 грн.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998
№16/98-ВР (далі - Основи)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, відповідно до статті 4
Основ, є видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до статті 14 Основ страхові
фонди є органами, які здійснюють
керівництво та управління окремими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
провадять акумуляцію страхових
внесків, контроль за використанням
коштів, забезпечують фінансування
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
здійснюють інші функції згідно з
затвердженими статутами.

Статтею 6 Закону України від 23.09.1999 року
№1105-XIV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
встановлено, що суб'єктами страхування
від нещасного випадку є застраховані
громадяни, а в окремих випадках - члени
їх сімей та інші особи, страхувальники
та страховик. Застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування (працівник);
страхувальниками є роботодавці, а в
окремих випадках - застраховані особи;
страховик - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, робочим органом
якого згідно з статтею 18 Закону є
відділення виконавчої дирекції Фонду.

У відповідності до частини першої
статті 15 Закону України від 23.09.1999 року
№1105-XIV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" Фонд
є некомерційною самоврядною
організацією, але відносини, що
виникають між застрахованими особами,
страхувальниками і страховиком, мають
усі ознаки публічно-правових, а тому
мають розглядатися в порядку
адміністративного судочинства. Фонд у
цих відносинах, хоча і не є органом
державної влади, але здійснює
управлінські функції на виконання
делегованих владних повноважень.

Частиною п'ятою статті 21 Основ (у
редакції, що діяла до 01.01.2011) обов'язок
сплачувати внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань покладався виключно на
роботодавця.

Крім того, частиною другою статті 45
Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (у редакції, що діяла до
01.01.2011) було встановлено, що
роботодавець як страхувальник
зобов'язаний своєчасно та повністю
сплачувати в установленому порядку
страхові внески до Фонду.

До 1 січня 2011 року порядок здійснення
платежів і резервування коштів, строки
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
визначалися законами України з окремих
видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 22 Основ).

Частиною шостою статті 47 Закону
України від 23.09.1999 року №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (у редакції, що діяла до
01.01.2011 року) визначалось, що страхові
внески є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 11.01.2001 року №2213-III "Про розмір
внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування" (у редакції,
що діяла до 01.01.2011 року), статті 45 Закону
України від 23.09.1999 року №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (у редакції, що діяла до
01.01.2011 року) відповідач був зобов'язаний
щомісячно сплачувати до Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань страхові внески.

У відповідності до пункту 7 розділу VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Також суд зазначає, що у відповідності
до п. 5.8 Інструкції про порядок
перерахування, обліку та витрачання
страхових коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України при стягненні
недоїмки за платежами до Фонду строки
давності не застосовуються.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, у визначений чинним
законодавством строк приватним
підприємством "Газрембудсервіс"
заборгованість зі сплати страхових
внесків не сплачено.

Наявність вказаної заборгованості та
її розмір відповідач, не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
позову в даній справі.

З огляду на вищевикладене, оскільки
недоїмка по сплаті страхових внесків в
сумі 343,18 грн. залишилась несплаченою,
останню слід стягнути в судовому
порядку, а відтак позовні вимоги
підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства
"Газрембудсервіс", 78200, бульвар Лесі
Українки, 32 А, м. Коломия,
Івано-Франківська область, на користь відділення виконавчої
дирекцій Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Коломийському районі,
78200, вул. Чехова, 26, м. Коломия,
ідентифікаційний код 25925710
заборгованість із сплати страхових
внесків в сумі 343,18 грн. (триста сорок
три) гривні 18 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі
17.11.2014 року.