Справа № 816/4516/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/58421/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.

Олексієнка М.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області
про визнання неправомірними дій,
визнання протиправними та скасування
наказів, зобов'язання вчинити певні дії
та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області
(далі - Управління) про визнання
неправомірними дій щодо звільнення з
роботи, визнання протиправними та
скасування наказу від 21.06.2013 №776 в
частині притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ та наказу
від 26.07.2013 №381 о/с про звільнення з
органів внутрішніх справ у запас за
скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу, зобов'язання поновити на посаді
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4
обґрунтовував тим, що службове
розслідування проведено з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
на момент його проведення пояснення
від позивача не відбиралися, що прямо
суперечить положенням пункту 6.3
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України. Це, у свою
чергу, призвело до неправомірного
позбавлення позивача будь-якої
можливості здійснювати захист своїх
прав в ході службового розслідування.
Крім цього, висновок службового
розслідування не містить посилання на
норми законодавства, які були порушені
позивачем, на підставі чого можна було
б стверджувати про вчинення вчинку, що
дискредитує звання рядового та
начальницького складу, а наказ про
звільнення по особовому складу від
26.07.2013 р. винесений з пропуском
місячного строку після винесення
наказу про накладення дисциплінарного
стягнення від 21.06.2013 р.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
Управління щодо звільнення ОСОБА_4 з
роботи в органах внутрішніх справ.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Управління від 21.06.2013 р. №776 в
частині висновку щодо звільнення з
органів внутрішніх справ слідчого
відділу розслідування
дорожньо-транспортних пригод слідчого
управління Управління старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4 Визнано
протиправним та скасовано наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області
від 26.07.2013р. №381 о/с "По особовому складу"
в частині звільнення слідчого відділу
розслідування дорожньо-транспортних
пригод слідчого управління Управління
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4
Поновлено на роботі в органах
внутрішніх справ старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_4 на посаді слідчого
відділу розслідування
дорожньо-транспортних пригод слідчого
управління Управління з 26.07.2013р.
Зобов'язано Управління нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу з 26.07.2013р. по
12.08.2013р. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нову постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
залишити в силі постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції своє рішення
мотивував тим, що відповідач не надав
суду доказів на підтвердження
правомірності та обґрунтованості
рішень про звільнення ОСОБА_4 з органів
внутрішніх справ, що оформлені
наказами від 21.06.2013 №776 та від 26.07.2013 №381
о/с. Водночас, судом встановлено, що при
винесенні зазначених наказів в частині
звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх
справ відповідачем не дотримано вимоги
ст. 14 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, пункту 6.3
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України в частині
проведення службового розслідування,
порушено ст.16 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України щодо
прийняття наказу від 26.07.2013 №381 о/с з
пропуском місячного строку з дня
закінчення службового розслідування..

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
обгрунтовував свої висновки тим, що у
зв'язку з вчиненим позивачем діяння,
яке є несумісним з проходженням служби
в органах внутрішніх справ та
суперечить змісту Присяги працівників
внутрішніх справ, оскільки підриває
довіру громадян як до працівників
міліції, так і до органів внутрішніх
справ в цілому, принижує їх авторитет,
відповідач мав достатньо підстав для
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ. При цьому суд
апеляційної інстанції зазначив, що
звільнення відповідача відбулось за
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу, що є
окремою підставою звільнення і не є
видом дисциплінарного стягнення,
передбаченого ст. 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ (далі
за текстом Статут). Відповідно
визначені ст.ст. 14, 18 Статуту,
Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ порядок та строки
накладення дисциплінарних стягнень не
могли застосовуватись при звільнені
за п.66 (за дискредитацією) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Колегія суддів не погоджується з
позицією суду апеляційної інстанції та
вважає за необхідне задовольнити
касаційну скаргу, виходячи з
наступного.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законом України «Про міліцію», Законом
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» та
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу:
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; з гідністю і честю поводитися
в позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють. У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Згідно пункту 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (далі по
тексту Положення) особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Відповідно до п. 62. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби провадиться: а) у запас Збройних
Сил (з постановкою на військовий облік),
якщо звільнені особи не досягли
граничного віку, встановленого Законом
України "Про військовий обов'язок і
військову службу" для перебування в
запасі осіб, які мають військові звання
і за станом здоров'я придатні до
військової служби; б) у відставку, якщо
звільнені особи досягли граничного
віку, встановленого Законом України
"Про військовий обов'язок і військову
службу" для перебування в запасі осіб,
які мають відповідні військові звання
або визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

При цьому п. 63 Положення містить
перелік підстав звільнення зі служби в
запас, одним з яких є п.п. є) порушення
дисципліни.

Відповідно до ст. 1 Статуту службова
дисципліна - це дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України. При
цьому одним з елементів службової
дисципліни є виховання в осіб рядового
і начальницького складу високих
моральних і ділових якостей.

Згідно ст. 2 Статуту дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Статуту за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Таким чином, враховуючи наявність у п. 66
Положення відсилочної норми до п. 62, а
також суть та складові поняття
службової дисципліни, слід зробити
висновок, що скоєння дискредитуючих
звання вчинків є підставою для
звільнення, яка має застосовуватись з
урахуванням порядку та процедури,
встановлених для застосування
дисциплінарного стягнення,
передбаченого статтею 12 Статуту.

Відповідно, всі обставин скоєння
позивачем вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу, мають бути встановлені в
процесі проведення службового
розслідування з обов'язковим
дотриманням процедури його проведення,
в тому числі в частині забезпечення
участі в процедурі фігуранта такого
розслідування.

Частиною 5 ст. 14 Статуту встановлений
обов'язок начальника або особи, яка
проводить службове розслідування,
зажадати від порушника надання
письмових пояснень. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення

Аналогічно, п. 6.3.6 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України встановлено заборону
затверджувати висновок службового
розслідування без отримання від особи
письмового пояснення або за
відсутності акта про її відмову в
наданні письмового пояснення.

Доказів надання письмових пояснень
позивача в період проведення
службового розслідування в матеріалах
справи не міститься.

Таким чином висновок суду першої
інстанції, щодо наявності порушень
процедури проведення службового
розслідування відносно позивача і, як
наслідок, неможливість його
притягнення до дисциплінарної
відповідальності на підставі
висновків такого службового
розслідування, є вірним.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасовано або
змінено помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року скасувати.

Залишити в силі постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2013.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник