Справа № 2а-1320/68/12,1320/48/12
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м.Львів Справа №
876/4651/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника відповідача
Ільків О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Сколівської міської ради Львівської
області на постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
24 грудня 2012 року в адміністративній
справі № 1320/48/2012, провадження №
2-а/1320/68/12 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Галицьке
розвиткове товариство» до Сколівської
міської ради Львівської області про
скасування рішення,

В С Т А Н О В И
В :

У серпні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Галицьке розвиткове
товариство» (далі - ТОВ «Галицьке
розвиткове товариство», товариство)
звернулося із позовом до Сколівської
міської ради Львівської області про
скасування рішення № 171 від 01 серпня 2011
року «Про припинення договору оренди
нежитлового приміщення № 5 від 20
вересня 2010 року».

Постановою Сколівського районного
суду Львівської області від 24 грудня 2012
року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано
рішення Сколівської міської ради № 171
від 01 серпня 2011 року «Про припинення
договору оренди нежитлового
приміщення № 5 від 20 вересня 2010 року».

Вважаючи зазначену постанову
незаконною та необгрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з невідповідністю висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, її
оскаржила Сколівська міська рада. З
підстав, викладених в апеляційній
скарзі, апелянт просив скасувати
постанову суду першої інстанції і
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 20.09.2010 року між ТОВ
«Галицьке розвиткове товариство» та
Сколівською міською радою було
укладено договір оренди нежитлового
приміщення площею 352 кв.м по
вул.Кн.Святослава, 25 у м.Сколе
Львівської області, для використання
під готельний комплекс, терміном на
один рік.

01.08.2011 року відповідачем було прийнято
рішення за № 171 «Про припинення
договору оренди нежитлового
приміщення № 5 від 20 вересня 2010 року»,
яким було припинено дію зазначено вище
договору оренди. Про прийняття
зазначеного рішення позивача було
повідомлено листами, відправленими
рекомендованою кореспонденцією.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції мотивував
його тим, що пунктом 1.2 договору оренди
передбачено, що у разі відсутності
заяви однієї з сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які
передбачені договором.

Крім того, у відповідності до статті 17
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», у разі якщо
власник має намір використовувати
орендоване майно для власних потреб,
він повинен письмово попередити про це
орендаря не пізніше ніж за три місяці
до закінчення терміну договору, а
згідно зі ст.26 цього Закону
одностороння відмова від договору
оренди не допускається. Договір оренди
може бути розірвано за погодженням
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірвано за рішенням суду у разі
невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України.

Всупереч зазначеним положенням
договір оренди відповідачем припинено
в односторонньому порядку, без
повідомлення позивача про прийняття
оскаржуваного рішення.

Оскільки відповідач не відмовився від
отримання щомісячної орендної плати,
яка сплачена орендарем включно по
січень 2012 року, жодною з сторін
договору не було заявлено вимоги про
його припинення або зміну умов, а також
орендаря не було письмово попереджено
про намір використовувати орендоване
майно для власних потреб, суд дійшов
висновку про те, що на момент судового
розгляду справи договір оренди від
20.09.2010 року, укладений між Сколівською
міською радою та ТОВ «Галицьке
розвиткове товариство», є чинним.

Проте, колегія суддів апеляційного
суду вважає такі висновки суду першої
інстанції помилковими, виходячи з
наступного.

За приписами частини другої статті 26
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» договір оренди
припиняється в разі: закінчення строку,
на який його було укладено;
приватизації об'єкта оренди орендарем
(за участю орендаря); банкрутства
орендаря; загибелі об'єкта оренди;
ліквідації юридичної особи, яка була
орендарем або орендодавцем.

Як видно із матеріалів справи,
підставою для прийняття рішення № 171
від 01 серпня 2011 року відповідач
зазначив допущену помилку при
укладенні договору оренди та
відсутність свідоцтва про право
власності на об'єкт по
вул.Кн.Святослава, 25 за територіальною
громадою м.Сколе.

Разом з тим, встановлено, що 22.06.2010 року
господарським судом Львівської
області відкрито провадження у справі
№ 31/68 за заявою ДПІ у Сколівському
районі Львівської області про
банкрутство комунального підприємства
«Сколівське будинкоуправління» (далі -
КП «Сколівське будинкоуправління»), а
17.11.2010 року цим же судом вказане
підприємство було визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.

У процесі здійснення ліквідаційної
процедури КП «Сколівське
будинкоуправління» виявлено, що
нежитлове приміщення площею 352 кв.м по
вул.Кн.Святослава, 25 у м.Сколе (яке було
передано позивачу в оренду) внесене до
ліквідаційної маси банкрута, а право
власності на це приміщення Сколівською
міською радою не оформлене, тобто, на
момент підписання договору оренди
Сколівська міська рада не була
власником спірного приміщення та не
мала права на укладення цього договору.

З урахуванням положень статті 761,
абзацу третього частини другої статті
331 і статті 638 Цивільного кодексу
України та пункту 6 статті 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» вказане дає підстави
вважати, що даний договір є
неукладеним.

Також встановлено, що 30 січня 2011 року
товарна біржа «Перша Універсальна»
провела аукціон з продажу спірного
приміщення, переможцем якого визначено
ОСОБА_3, і того ж дня між КП «Сколівське
будинкоуправління» та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
даного приміщення.

Покликаючись на те, що на підставі
договору оренди нежитлової будівлі,
укладеного 20 вересня 2010 року між
Сколівською міською радою та ТОВ
«Галицьке розвиткове товариство»,
товариство отримало в строкове платне
користування нежитлове приміщення за
адресою: м.Сколе, вул.Кн.Святослава, 25,
для використання під готельний
комплекс, останнє оскаржило вказаний
договір купівлі-продажу до суду, проте
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 16 серпня 2013 року
було скасовано рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
24 грудня 2012 року, яким позов було
задоволено, і прийнято нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року в справі за
позовом ТОВ «Галицьке розвиткове
товариство» до Сколівської міської
ради, ОСОБА_3, товарної біржі «Перша
Універсальна», треті особи: КП
«Сколівське будинкоуправління», КП
Львівської обласної ради «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
нежитлової будівлі касаційну скаргу
ТОВ «Галицьке розвиткове товариство»
було відхилено, а рішення апеляційного
суду Львівської області від 16 серпня 2013
року залишено без змін.

В обгрунтування вказаних рішень суди
покликались на частину другу статті 23
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», відповідно
до якої, з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання
підприємства банкрутом і відкритті
ліквідаційної процедури припиняються
повноваження органів управління
банкрутом та розпорядження його
майном, а також припиняються
повноваження власника майна банкрута,
якщо цього не було зроблено раніше.

Оскільки КП «Сколівське
будинкоуправління» визнано банкрутом
та відкрито ліквідаційну процедуру,
повноваження органів управління
підприємства та повноваження власника
в особі територіальної громади м.Сколе
Львівської області щодо володіння,
користування та розпорядження цим
майном з 24 листопада 2010 року перейшли
до арбітражного керуючого Ріжніва М.І.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року № 15
«Про судову практику у справах про
банкрутство» роз'яснено, що Закон
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» містить
спеціальні норми, які мають пріоритет у
застосуванні при розгляді справ про
банкрутство щодо інших законодавчих
актів України.

За викладених обставин суди дійшли
висновку, що продаж приміщення
нежитлової будівлі по
вул.Кн.Святослава, 25 в м.Сколе
Львівської області на аукціоні
товарної біржі «Перша Універсальна»
було проведено відповідно до вимог
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а права
Сколівської міської ради та ТОВ
«Галицьке розвиткове товариство» при
відчуженні спірного майна не були
порушені.

За приписами частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення є
законним і при його прийнятті
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
через що постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу Сколівської міської
ради Львівської області задовольнити.

Постанову Сколівського районного суду
Львівської області від 24 грудня 2012
року в адміністративній справі №
1320/48/2012, провадження № 2-а/1320/68/12
скасувати.

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю «Галицьке
розвиткове товариство» до Сколівської
міської ради Львівської області про
скасування рішення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова складена у повному обсязі 10
листопада 2014 року.