Справа № 818/2233/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа № 818/2233/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
15.09.2014р. по справі № 818/2233/14

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

15 вересня 2014 року постановою Сумського
окружного адміністративного суду
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправною та скасування вимоги -
задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Державної податкової інспекції
у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
сплату недоїмки № Ф-5395-14 від 21 лютого 2014
року.

У апеляційній скарзі відповідач
просить постанову суду першої
інстанції скасувати в повному обсязі,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на невірне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Заявник вказує, що за позивачкою
рахується борг по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 2606,73
грн., який вона зобов'язана погасити у
відповідності до п.п.1 п.2 ст. 6 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010
року N 2464-VI, п.п.2 п. 4.6, п. 6.3 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 09.09.2013 N 455.

ОСОБА_1 у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу просить постанову
суду першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на законність
оскаржуваного рішення суду.

Сторони, належним чином повідомлені
про дату, час та місце судового
розгляду справи, в судове засідання не
з'явились, що у відповідності до
частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
не є перешкодою для розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції на підставі
пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглядає справу а порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач зареєстрована як фізична особа
- підприємець, що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с. 8), є платником єдиного
податку, що підтверджується свідоцтвом
серії НОМЕР_1, виданим Державною
податковою інспекцією у м. Сумах (а.с.9).

Відповідно до копії пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_2 та довідки
УПФУ в м. Сумах від 15.09.2014 року № 2531
ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с. 10, 20).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем 21.02.2014 р. було сформовано
вимогу № Ф-5395-17 про сплату ОСОБА_1 боргу
з єдиного внеску в сумі 2606,73 грн. (а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка, як особа, яка отримує пенсію
за віком, звільнена від обов'язку
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, тому спірна
вимога винесена відповідачем
неправомірно.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI).

Положення пункту 2 частини першої
статті 1 Закону № 2464-VI зазначають, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі
по тексту судової постанови - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності;

Згідно із частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті
четвертому частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачає, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. За цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років. На
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком , незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

Таким чином, позивачка як фізична
особа-підприємець, яка отримує пенсію
за віком і яка обрала спрощену систему
оподаткування, звільняється від сплати
за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI, проте не позбавлена права
сплачувати цей внесок на добровільній
основі.

Оскільки відповідачем не було надано
обґрунтованих доказів на
підтвердження того факту, що ОСОБА_1
уклала з Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, колегія
суддів вважає, що підстави для
стягнення з неї суми єдиного внеску у
розмірі 2606,73 грн. на підставі
оскаржуваної вимоги відсутні.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог та
визнання протиправною і скасування
вимоги.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області - залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014р. по
справі № 818/2233/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Сіренко О.І.Судді
Любчич Л.В. Спаскін О.А.