Справа № К/9991/16835/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/16835/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Конюшка К.В.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Севастопольської міської державної
адміністрації треті особи ОСОБА_4,
Головне управління Державного
комітету України із земельних ресурсів
у м. Севастополі, ОСОБА_6 про визнання
протиправним та скасування
розпорядження,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Севастополя
від 02 листопада 2011 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
Севастопольської міської державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування
розпорядження.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року скасовано постанову
суду першої інстанції та прийнято нове
рішення про задоволення позову.
Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від 23
липня 2006 року №701-р «Про оформлення та
видачу державних актів на право
власності на землю власникам
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) в КСП «Червоний жовтень» в
частині передачі ОСОБА_4 у власність
земельної ділянки НОМЕР_1, площею 3, 33
умовних кадастрових гектарів,
розташованої за межами населених
пунктів Орлінівської сільської ради
відповідно до схеми розташування
земель КСП «Червоний жовтень».

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулася з касаційною скаргою та
просить його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за законом від
18.04.2000р. посвідченого державним
нотаріусом 5-ої Севастопольської
державної нотаріальної контори,
реєстровий номер 1-552, ОСОБА_4, належало
право на земельну частку (пай) у землі,
яка перебуває у колективній власності
КСГП «Червоний Жовтень» розміром 3,33 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі, що
належало спадкодавцю, матері ОСОБА_4 -
ОСОБА_7, на підставі Сертифікату на
право на земельну частку (пай) серії КМ
№ 0172915, виданого Севастопольської
міської державної адміністрацією на
підставі розпорядження № 1681-р від
31.08.1998р.

На підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації №701-р від 23.06.2006р. «Про
оформлення та видачу державних актів
на право власності на землю власникам
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) в КСП «Червоний Жовтень»,
за ОСОБА_4 оформлено право власності на
земельну ділянку № 54 за межами
населеного пункту із земель КСП
"Червоний Жовтень" площею 1,7868 га,
кадастровий номер №:28:001:0024, для
ведення товарного
сільгоспвиробництва, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності від 17.08.2006р.
серії ЯГ № 536179.

В подальшому, за результатами договору
міни від 04.09.2008р., який посвідчений
приватним нотаріусом за реєстровим №
4255, у власність ОСОБА_6 переходить
земельна ділянка НОМЕР_2, площею 0,0392 га,
що розташована в м. Севастополі,
Балаклавський район, у межі
землекористування СТ «Надія», для
ведення садівництва, у власність
ОСОБА_5 на праві приватної власності
надходить земельна ділянка площею 1,7868
га, розташована за межами населених
пунктів Орліновської селищної ради № 54
у відповідність схеми розташування
земель КСП «Червоний Жовтень», для
ведення особистого селянського
господарства.

При зверненні до Головного управління
Держкомзему в м. Севастополі щодо
видачі акту на право власності на
земельну ділянку, ОСОБА_5 було
відмовлено з тих підстав, що відповідно
до відомостей автоматизованої
інформаційно-довідкової системи
державного земельного кадастру, право
власності на зазначену земельну
ділянку зареєстровано за іншими
особами.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
земельна ділянка, яка була передана у
власність, у порядку безоплатної
передачі спочатку ОСОБА_8 на підставі
розпорядження, а у подальшому на
підставі договору міни - ОСОБА_6, який
також на підставі договору міни між
ОСОБА_6 передано ОСОБА_5, при цьому
існувало зареєстроване право
власності на зазначену земельну
ділянку за ОСОБА_4 Зазначене право
власності ОСОБА_4 на момент узгодження
правочинів не оскаржувалося, державний
акт, виданий ОСОБА_4 скасований не був.

Натомість скасовуючи рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
позов, апеляційний суд вказав, що на
момент прийняття спірного
розпорядження №701-р від 23 червня 2006
року ОСОБА_4 втратила свої право на
отримання державного акту на право
власності на землю замість сертифіката
на право на земельну частку (пай) із
земель КСП «Червоний жовтень» через
відчуження свого права іншій особі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції
та вбачає за доцільне зазначити про
таке.

ОСОБА_4 отримане у спадщину право на
земельну ділянку (пай), посвідчене
сертифікатом серії КМ №0172915 від 04.02.1999,
яке в подальшому подаровано згідно
нотаріально посвідченого договору
дарування від 16.01.2001 гр.ОСОБА_9, що
підтверджується матеріалами справи.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи та визнається сторонами спірне
розпорядження № 701-р від 23.06.2006р. «Про
оформлення та видачу державних актів
на право власності на землю власникам
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) в КСП «Червоний Жовтень»
щодо ОСОБА_4 було прийняте відповідачем
на підставі дубліката сертифікату на
право на земельну частку (пай), який
було представлено ОСОБА_4 для одержання
державного акту на землю.

При цьому, ОСОБА_4 не було надано суду
доказів розірвання договору дарування
від 16.01.2001 реєстр.№421 з гр. ОСОБА_9 або
визнання його недійсним, або знов
придбання нею сертифіката на право на
земельну частку (пай) серії КМ № 0172915
від 04.02.1999 після його відчуження.

Отже, на момент прийняття
відповідачем спірного розпорядження
№701-р від 23.06.2006 ОСОБА_4 втратила право
на отримання державного акту на право
власності на землю замість сертифіката
на право на земельну частку (пай) із
земель КСП «Червоний жовтень» через
відчуження свого права іншій особі.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суд повинен
керуватись вимогами частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України та перевіряти, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Умовою визнання акта недійсним
є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до положень статті 1 Закону
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.
Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади. Місцева державна адміністрація
в межах своїх повноважень здійснює
виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Статтею 3 Закону закріплені принципи
діяльності місцевих державних
адміністрацій, відповідно до яких вони
діють на засадах: відповідальності
перед людиною і державою за свою
діяльність; верховенства права;
законності; пріоритетності прав
людини; гласності; поєднання державних
і місцевих інтересів.

Частинами першою та другою статті 6
Закону передбачено, що на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, Кабінету
Міністрів України, міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, власних і делегованих
повноважень, голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники управлінь, відділів та інших
структурних підрозділів - накази.
Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно з частиною четвертою статті 41
Закону, акти місцевих державних
адміністрацій ненормативного
характеру, прийняті в межах їх
повноважень, набирають чинності з
моменту їх прийняття, якщо самими
актами не встановлено пізніший термін
введення їх у дію. Ці акти доводяться до
їх виконавців, а при потребі -
оприлюднюються.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Умовою визнання акта недійсним
є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів.

Згідно статей 1, 2 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок (паїв)" №
899 від 05.06.2003р., право на земельну частку
(пай) мають, зокрема, громадяни -
спадкоємці права на земельну частку
(пай), посвідченого сертифікатом,
основним документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай), є
сертифікат на право на земельну частку
(пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією. Документами,
що посвідчують право на земельну
частку (пай), зокрема, також є свідоцтво
про право на спадщину.

Таким чином, розпорядження № 701-р від
23.06.2006р. «Про оформлення та видачу
державних актів на право власності на
землю власникам сертифікатів на право
на земельну частку (пай) в КСП «Червоний
Жовтень» в частині оформлення права
на земельну частку (пай) за ОСОБА_4
прийнято відповідачем в порушення
вимог Закону України "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок (паїв)", тобто у
відсутність такого права у ОСОБА_4,
необґрунтовано, тобто без з'ясування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, зокрема щодо
підстав для видачі їй дублікату
свідоцтва; та в порушення прав
позивача, яка придбала земельну
ділянку із земель КСП «Червоний
жовтень» площею 1,7868 га, кадастровий
№:28:001:0024 на законних підставах.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційним
судом вірно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: