Справа № 2а-2642/10/2170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/12097/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Маринчак Н.Є.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2012

у справі № 2а-2642/10/2170

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні

про визнання дій протиправними та
недійсним податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні про визнання дій
протиправними та недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2012
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач прийняв
податкове повідомлення-рішення, яким
позивачу нараховане податкове
зобов'язання із земельного податку у
сумі 3889,92 грн. за 2010 рік.

Згідно із свідоцтвом про сплату
єдиного податку НОМЕР_1 позивач є
платником єдиного податку відповідно
до положень Указу Президента України №
727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва».

Статтею 6 зазначеного Указу
встановлено, що суб'єкт малого
підприємства, який сплачує єдиний
податок, не є платником, зокрема плати
(податку) на землю.

Згідно з пунктом 6 постанови
Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 №
507 «Про роз'яснення Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727», суб'єкт малого
підприємства, який згідно із абзацом 5
статті 6 не є платником плати (податку)
на землю, звільняється від плати
(податку) на землю лише за земельні
ділянки, які використовуються ним для
провадження підприємницької
діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону
України «Про плату за землю»(Закон №
2535-ХII) об'єктом плати на землю є
земельна ділянка, а також земельна
частка (пай), яка перебуває у власності
або у користуванні, у тому числі на
умовах оренди.

Частиною 3 статті 14 зазначеного
Закону встановлено, що нарахування
громадянам сум земельного податку, а
також орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності проводиться органами
державної податкової служби , які
видають платникові до 15 липня
поточного року платіжне повідомлення
про внесення платежу.

Разом із тим статтею 15 Закону
передбачено, що власники землі та
користувачі сплачують земельний
податок, а також орендну плату за
земельні ділянки державної та
комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою.

У разі припинення права власності
або права користування земельною
ділянкою податок, а також орендна плата
на земельні ділянки державної або
комунальної власності, сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Закон чітко визначає, що
зобов'язання зі сплати земельного
податку виникають з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою і діють лише
потягом фактичного перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році, тобто зобов'язання зі сплати
податку або звільнення в силу норм
Указу Президента України від 03.07.1998 № 727
виникають не тільки з моменту набуття у
власність або користування земельною
ділянкою, а й за наявності додаткової
умови, а саме: фактичного використання
чи невикористання земельної ділянки
для здійснення підприємницької
діяльності.

Судами встановлено, що відповідно
до свідоцтва про сплату єдиного
податку серія НОМЕР_1 від 01.01.2010 р. та
довідки Головного управління
статистики у Херсонській області № 157
від 26.01.2009 р. - позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
видом його діяльності є здавання в
оренду власного нерухомого майна.
Відповідно до договору оренди № 1 від
02.02.2009 р. та № 2 від 02.02.2009 р. будівля
обмоточної дільниці, площею забудови
265, 3 кв. м., здається позивачем в оренду.

Суди попередніх інстанцій дійшли
до висновку, що позивач фактично
використовує земельну ділянку, на якій
розміщено нерухомість, що здається ним
в оренду, для ведення підприємницької
діяльності, оподаткування результатів
якої здійснюється за спрощеною
системою, а тому, зобов'язання зі сплати
земельного податку за земельну
ділянку, прилеглу до цього приміщення у
позивача відсутнє

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18.01.2012 у справі № 2а-2642/10/2170 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2012 у
справі № 2а-2642/10/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Н.Є.
Маринчак О.І. Степашко