Справа № 802/3668/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 листопада 2014 р.
Справа № 802/3668/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Комісарчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації

про: визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

15.10.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) з
адміністративним позовом до
відповідача - Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації (далі -
Департамент соціальної політики
Вінницької ОДА). У позовній заяві
позивач просить:

- визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації щодо відмови у наданні
ОСОБА_3 дозволу на перереєстрацію
автомобіля "OPEL ZEFIRA" 2001 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1.

- зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати ОСОБА_3
дозвіл на перереєстрацію автомобіля
"OPEL ZEFIRA" 2001 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1 отриманого в якості
гуманітарної допомоги інвалідом
ОСОБА_4 без сплати мита та інших
обов'язкових платежів.

- зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації зняти з
балансового обліку автомобіль "OPEL ZEFIRA"
2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що у 2005 році його батьку
ОСОБА_4 як засіб реабілітації наданий
легковий автомобіль марки Opel Zafira, 2001
року випуску, номер кузова НОМЕР_1.
Після смерті ОСОБА_4, позивач звернувся
з заявою до відповідача щодо
переоформлення вказаного автомобіля,
на що листом № 04-4395 від 29.09.2014 р.
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації відмовив у наданні
дозволу з посиланням на п. 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р.
(далі - Порядок). Позивач вважає відмову
неправомірною та просить надати дозвіл
на переоформлення автомобіля та зняти
з балансового обліку автомобіль.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні вказав на правомірність
оскаржуваних дій та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача та
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, та
проаналізувавши досліджені в судовому
засіданні обставини суд доходить
висновку про наявність підстав для
задоволення адміністративного позову
з огляду на наступне.

Громадянином Німеччини ОСОБА_5 17.02.2005
року подаровано як гуманітарну
допомогу через Головне управління
праці та соціального захисту населення
держадміністрації м. Вінниця, легковий
автомобіль марки "OPEL ZEFIRA" 2001 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1 інваліду
І групи ОСОБА_4 (а.с.44).

ОСОБА_4, був забезпечений органами
соціального захисту населення
автомобілем марки "OPEL ZEFIRA" 2001 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4, 26.09.2014 року позивач
(його син та член сімї) звернувся з
заявою до Департаменту соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації щодо
переоформлення автомобіля, отриманого
ОСОБА_4 на його ім'я.

Департаментом соціального захисту
населення Вінницької обласної
державної адміністрації листом № 04-4341
від 29.09.2014 р. відмовлено в
переоформленні автомобіля.

Не погоджуючись із відмовою
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації позивач звернувся з
позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає, що
згідно частини першої статті 58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Департаментом соціального захисту
населення Вінницької обласної
державної адміністрації листом №04-4395
від 29.09.2014 р. відмовлено в
переоформленні автомобіля. Відмова
мотивована тим, що відповідно до п. 41
"Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.06 р. № 999 (чинна на момент
виникнення спірних правовідносин),
після смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий
у власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Мінсоцполітики
за умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, які
повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда, дитини-інваліда
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності; акт цивільного
законодавства не має зворотної дії в
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Частиною 4 ст. 4 ЦК України визначено, що
актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
(далі - КМ України) від 7 лютого 2001 року №
128 до Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою КМ України від 8 вересня 1997
року (далі - Порядок 8 вересня 1997 року)
внесено зміни, за якими п. 42 (абз. 2)
визначав, що автомобіль, отриманий
органом соціального захисту населення
як гуманітарна допомога для конкретної
фізичної особи, яка перебуває на обліку
для забезпечення автомобілем в органах
соціального захисту населення,
видається такій особі (за її згодою)
незалежно від черги.

Відповідно до п. 37 Порядку від 8 вересня
1997 року в редакції, чинній на час
прийняття рішення про надання спірного
автомобіля, після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
безоплатно або на пільгових умовах,
залишається його сім'ї та знімається з
обліку в органах соціального захисту
населення.

Згідно з абз. 2 п. 37 Порядку від 8 вересня
1997 року перереєстрація автомобіля на
ім'я одного з членів сім'ї інваліда,
який на час смерті інваліда проживав
разом з ним, проводиться
Державтоінспекцією з дозволу органу
соціального захисту населення, де
інвалід перебував на обліку як власник
транспорту.

Про те, що такий автомобіль, як
переданий інваліду безоплатно,
визнавався його власністю й переходив
до членів його сім`ї на праві власності,
свідчить і абз. 3 п. 37 цього Порядку,
згідно з яким спори про частку в
спільній власності на цей транспортний
засіб вирішуються в судовому порядку
за позовом будь-кого із членів сім`ї.

9 серпня 2006 року набрав чинності
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою
КМ України від 19 липня 2006 року (далі -
Порядок від 19 липня 2006 року), відповідно
до п. 41 якого, після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в
порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Дія положень ст. 5 ЦК України в повному
обсязі поширювалась і на Порядок від 19
липня 2006 року як на новий акт
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Судом встановлено, що інваліда ОСОБА_4
було безоплатно забезпечено
автомобілем на умовах, визначених п. 37
Порядку від 8 вересня 1997 року, й у
зв'язку з його смертю та наявністю в
нього членів сім`ї автомобіль підлягав
перереєстрації на одного із членів
сім'ї за місцем, де інвалід перебував на
обліку як власник цього автомобіля.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені Законом, зокрема з
правочинів. Таким правочином у спірних
правовідносинах було забезпечення
інваліда автомобілем на
вищезазначених умовах (п. 37 Порядку від
8 вересня 1997 року), що відповідало ч. 1, п.
1 ч. 2 ст. 11 ЦК України. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК
України).

Новий Порядок установлює обмеження й
зобов'язання, яких не було в Порядку від
8 вересня 1997 року, чинному на момент
виникнення правовідносин, тому його
застосування порушить право власності
члена сім`ї інваліда, гарантоване ст. 41
Конституції України й набуте
відповідно до ст. 328 ЦК України, п. 37
Порядку від 8 вересня 1997 року. Тобто
Порядок від 19 липня 2006 року не
поширюється на права та обов'язки, які
виникли на підставі Порядку від 8
вересня 1997 року.

Суд також зауважує, що зі смертю ОСОБА_4
не виникли нові права та обов'язки,
оскільки правовідносини стосовно
спірного автомобіля є єдиними з часу
його надання інваліду, які відповідно
до Порядку від 8 вересня 1997 року
продовжилися й після надання
автомобіля як щодо використання його в
інтересах інваліда, так і щодо
залишення автомобіля членам сім`ї в
разі смерті інваліда згідно з умовами,
передбаченими п. 37 цього Порядку.

Тобто правовідносини як форма
соціального забезпечення
громадянина-інваліда, які виникли на
підставі факту передачі 08.06.2005 року
автомобіля ОСОБА_4 регулювались
Порядком від 8 вересня 1997 року, були
триваючими за своїм характером і
стосувалися не тільки інваліда, а й
третіх осіб (членів його сім'ї) у разі
смерті інваліда та не могли бути
припиненими шляхом внесення змін до
правового акта або втрати ним чинності.

Аналогічна правова позиція
узгоджується із практикою Верховного
Суду України у постанові від 30.01.2012
року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що застосування до спірних
правовідносин положень Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року №
999, означало б фактичне погіршення
становища особи та порушувало
конституційний принцип, закріплений у
статті 58 Конституції України.

Враховуючи наведене, суд доходить
висновку про протиправність відмови
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації в наданні ОСОБА_3 дозволу
на перереєстрацію легкового
автомобіля марки Opel Zafira, 2001 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Що стосується вимоги позивача щодо
зобов'язання Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації зняти з
балансового обліку автомобіль "OPEL ZEFIRA"
2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Порядку від 8
вересня 1997 року, після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
безплатно або на пільгових умовах,
залишається його сім'ї та знімається з
обліку в органах соціального захисту
населення.

Таким чином, Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації знімає з
обліку автомобіль, яким інвалід був
забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, а тому суд доходить
висновку про наявність підстав для
задоволення вказаної вимоги.

З огляду на викладене суд доходить
висновку, що відповідачем в судовому
засіданні не доведено законність та
обґрунтованість відмови у
переоформленні автомобіля на ім'я
позивача, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Задовольняючи позов, суд також врахує
принцип юридичної визначеності
(складової верховенства права, що
відповідно до ст. 8 Конституції України
визнається і діє в Україні), в якому, як
зазначив Конституційний Суд України в
пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення
від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010,
стверджується: "що обмеження основних
прав людини та громадянина і втілення
цих обмежень на практиці допустиме
лише за умови забезпечення
передбачуваності застосування
правових норм, встановлюваних такими
обмеженнями. Тобто обмеження
будь-якого права повинно базуватися на
критеріях, які дадуть змогу особі
відокремлювати правомірну поведінку
від протиправної, передбачати юридичні
наслідки своєї поведінки".

Скориставшись правом на отримання
автомобіля у 2005 році, ОСОБА_4 також міг
розраховувати на те, що цей автомобіль
буде після його смерті безоплатно
переданий його спадкоємцю, так само як
і спадкоємці потім розраховувати на
безоплатне отримання цього автомобіля.
Обмеження спадкоємця в цьому праві, на
думку суду, суперечить принципу
юридичною визначеності.

Судові витрати, здійснені позивача,
підлягають поверненню йому відповідно
до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації щодо відмови у наданні
ОСОБА_3 дозволу на перереєстрацію
автомобіля "OPEL ZEFIRA" 2001 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати ОСОБА_3
дозвіл на перереєстрацію автомобіля
"OPEL ZEFIRA" 2001 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1 отриманого в якості
гуманітарної допомоги інвалідом
ОСОБА_4 без сплати мита та інших
обов'язкових платежів.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації зняти з
балансового обліку автомобіль "OPEL ZEFIRA"
2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Стягнути із Державного бюджету України
в користь ОСОБА_3 сплачений при
зверненні до суду судовий збір в сумі 73
грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім
копійок).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло
Богданович