Справа № 2а-781/11/1070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/70028/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Вишгородському
районі Київської області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року

у справі № 2а-781/11/1070

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області (далі - відповідач) про визнання
недійсним та скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10 грудня 2010 року № .

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій форми «С» від 10 грудня 2010 року
№ . Стягнуто з Державного бюджету
України на користь суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 понесені ним судові
витрати в сумі 3,40 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Вишгородському районі Київської
області, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу
суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1, посилаючись на
те, що постанова Київського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року є законними та
обґрунтованими, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити без змін
рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Вишгородському районі Київської
області була проведена документальна
планова виїзна перевірка дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2008
року по 30 вересня 2010 року, за
результатами якої складений акт №
2603/17-1/НОМЕР_2 від 01 грудня 2010 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги пункту 1 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали у непроведенні
через реєстратор розрахункових
операцій виручки від реалізації
продукції, отриманої від кінцевого
споживача, на загальну суму 836645,36 грн.
за накладними № 23/1 від 23 жовтня 2008 року,
б/н від 27 квітня 2009 року, № 12 від 27
квітня 2009 року, № 1 від 02 травня 2009 року,
№ 2 від 08 травня 2009 року № 4 від 14 травня
2009 року, № 6 від 21 травня 2009 року, № 7 від
29 травня 2009 року, б/н від 05 червня 2009
року.

10 грудня 2010 року ДПІ у Вишгородському
районі Київської області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № , яким на підставі
пункту 1 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до ОСОБА_1 штрафні
(фінансові) санкції у сумі 4183226,80 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
було пропущено строк застосування до
суб'єкта господарювання
адміністративно-господарських
санкцій, визначений статтею 250
Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
порушення позивачем вимог пункту 1
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» мали місце у жовтня 2008 року,
квітні - червні 2009 року.

Разом з цим, оспорюване рішення №
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій було прийняте
податковим органом 10 грудня 2010 року.

За своєю суттю передбачені статтею 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» штрафні
(фінансові) санкції є
адміністративно-господарськими
санкціями, а тому їх застосування
регулюється нормами глави 27
Господарського кодексу України.

Згідно положень частини 1 статті 238,
частини 1 статті 250 Господарського
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків;
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що
порушення органом державної
податкової служби строків
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 250
Господарського кодексу України, є
підставою для задоволення позовних
вимог про скасування такого рішення.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна