Справа № 0670/4007/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/67750/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2012р. у
справі № 0670/4007/11 за позовом Приватного
підриємства "Відлуння" до Комунального
підприємства "Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації", треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватне підприємство
"ОСОБА_6" про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Відлуння"
звернулось з позовом про зобов'язання
комунального підприємства
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради скасувати
записаний у реєстрову книгу № 140 за
реєстровим № 506, скасувати в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
запис № 2 від 13.08.2007 року та запис № 3 від
05.10.2007 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2012р.
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19.04.2012р.
скасовано. Прийнято нове рішення, яким
позов задоволено. Зобов'язано
Комунальне підприємство "Житомирське
обласне міжміське бюро технічної
інвентаризації" Житомирської обласної
ради скасувати запис № 2 від 13.08.2007 року
та запис № 3 від 05.10.2007 року в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Скасувати записаний у реєстрову книгу
№ 140 за реєстровим № 506.

На постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08.10.2012р. надійшла касаційна скарга
ОСОБА_4, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за №
15606350 зареєстровано павільйон-кафе за
адресою: АДРЕСА_1. В реєстрову книгу № 140
внесено запис № 506.

Відповідно до запису № 1 в Державному
реєстрі від 03.08.2006 року право власності
на вказане майно зареєстроване за
приватним підприємством "ОСОБА_6" на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого за рішенням
виконкому Житомирської міської ради
від 27.07.2006 р. за № 580.

Запис № 2 в Державному реєстрі свідчить
про прийняття 13.08.2007 року рішення про
державну реєстрацію вказаного майна за
ОСОБА_5 на підставі рішення постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації "Голден кепітал груп" від
24.07.2007 року.

Рішення постійно діючого Третейського
суду при Асоціації "Голден кепітал
груп" від 24.07.2007 року про визнання
дійсним договору від 14.06.2007 року
купівлі-продажу приміщення
павільйону-кафе по АДРЕСА_1, площею 164,7
кв м, укладеного між приватним
підприємством "ОСОБА_6" та ОСОБА_5 та
визнання за останнім права власності
на вказане майно скасоване рішенням
Богунського районного суду м. Житомира
від 29 травня 2009 року.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 01 червня 2009 року визнано
виконавчий лист від 03.08.2007 року, виданий
Богунським районним судом м.
Житомира за заявою ОСОБА_5 на виконання
рішення постійно діючого третейського
суду при асоціації "Голден Кепітал
Груп" від 24.07.2007 року у справі
№ 1/01-2007 таким, що не підлягає виконанню.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, правові та організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року № 1952-ІУ (із наступними
змінами) та Тимчасовим положенням про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затверджене наказом Міністерства
юстиції України 07.02.02 р. № 7/5.

Відповідно до ст. 19 Закону (в редакції
на час реєстрації вказаного права)
підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є,
зокрема, рішення суду стосовно речових
прав на нерухоме майно, обмежень цих
прав, що набрали законної сили.

За змістом ст.26 Закону (в редакції з
наступними змінами) записи до
Державного реєстру прав вносяться на
підставі прийнятого рішення про
реєстрацію, а скасовуються - в разі
визнання судом недійсними підстав, за
яких вони внесені.

Аналогічні правові приписи містяться і
в Тимчасовому положенні, яке також
визначає повноваження реєстратора,
порядок і підстави проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу або припинення права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Отже, у зв'язку із скасуванням рішення
Третейського суду від 24.07.2007р. про
визнання права власності на вказаний
об'єкт за ОСОБА_5, відповідно до ст.26
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" наявні
законодавчо встановлені підстави для
скасування державної реєстрації права
власності останнього на майно та,
відповідно, скасування запису № 2 від
13.08.2007 року в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Згідно запису № 3 в Державному реєстрі
05.10.2007 року право власності на
приміщення кафе зареєстроване за
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 05.09.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 /реєстр № 3611/.

Відповідно до приписів ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Частинами 3, 4 ст. 375 ЦК України
передбачено, що право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

За змістом ч.1, 2 ст. 376 ЦК України
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо воно збудоване на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети; особа, яка здійснила
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

З аналізу ч.3 ст.376 ЦК України
вбачається, що право власності на
самочинне будівництво може бути
визнано в судовому порядку, якщо особа,
яка здійснила таке будівництво,
отримає в установленому порядку
земельну ділянку, розташовану під
збудованим нерухомим об'єктом такого
цільового призначення, яке передбачає
можливість будівництва на ній
відповідного об'єкта.

З рішення господарського суду
Житомирської області від 24 листопада
2009 року, залишеного без змін постановою
Вищого господарського суду України від
13 травня 2010 року в справі за позовом ПП
"Відлуння" до СПД-ФО ОСОБА_6, ПП "ОСОБА_6"
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою вбачається, що
СПД-ФО ОСОБА_6 зобов'язано звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку по
АДРЕСА_1 з приведенням її у придатний
для використання стан шляхом знесення
за рахунок останнього самовільно
збудованих об'єктів павільйону-кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_1", всього площею 69,1 м-2.

Отже, суд апеляційної інстанцій дійшов
вірного висновку, що об'єкти
павільйону-кафе є самовільно
збудованими, а право власності на них в
судовому порядку не визнавалось.
Зазначений договір купівлі-продажу
містить розбіжності щодо вказаної
площі об'єкта нерухомості та становить
площу 164,7 кв.м. Незважаючи на
встановлені розбіжності, що не дають
змоги установити відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, державним
реєстратором внесений запис до
реєстру, що фактично є порушенням
приписів Тимчасового положення.

Крім того, судом апеляційної інстанції
вірно звернуто увагу на те, що спірна
будівля павільйону-кафе знищена
внаслідок пожежі. Інвентарна справа
містить акт від 27.05.2009 року та довідку
начальника КП "Житомирське ОМБТІ"
Житомирської обласної ради від 02.06.2009
року, що посвідчує факт знищення
будівлі кафе по вул.Домбровського, 25 в
м.Житомирі внаслідок короткого
замикання електромережі та припинення
її існування станом на 01 червня 2009 року.
Вказаний факт також встановлений
постановою Вищого господарського суду
України в згаданій постанові від 13
травня 2010 року.

Таким чином, ПП "Відлуння" пов'язує
обов'язок відповідача скасувати запис
в реєстрі прав власності на нерухоме
майно з відсутністю об'єкта щодо якого
здійснено реєстрацію внаслідок його
знищення.

Відповідно до ч.1 ст.349 ЦК України право
власності на майно припиняється в разі
його знищення.

Отже, за умови знищення об'єкта як
такого, право власності вже не може
існувати в подальшому незалежно від
того, чи зареєстрований цей об'єкт у
державному реєстрі або ні. Оскільки
правом власності є право особи на річ
(майно), то воно існує постільки, є
об'єкт. Тому фактично державна
реєстрація такого права безпосередньо
шкодить інтересам позивача ПП
"Відлуння", який має правовстановлюючі
документи на земельну ділянку за
вказаною адресою та не в змозі в повній
мірі реалізувати увесь об'єм прав щодо
неї, визначений відповідними
законодавчими актами.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2012р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: