Справа № 826/9909/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р.
м.Київ
К/800/1470/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Наконечного В.Л.,

відповідача - Богдановської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» до Київської
міжрегіональної митниці про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості від 30 листопада 2012 року
№100200000/2012/511109/2.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про неправомірність
прийняття відповідачем рішення про
коригування митної вартості та її
визначення за резервним методом,
оскільки ним надано всі необхідні
документи для визначення митної
вартості товару за методом 1 (за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив із правомірності дій
відповідача щодо прийняття рішення про
визначення митної вартості за
резервним методом.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року задоволено апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»;
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2013 року
скасовано та ухвалено нову;
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» задоволено; визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міжрегіональної митниці про
коригування заявленої митної вартості
від 30 листопада 2012 року №100200000/2012/511109/2.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції зазначив про
необґрунтованість оскаржуваного
рішення митниці про коригування митної
вартості у зв'язку із не зазначенням у
ньому докладної інформації щодо
числових значень складових митної
вартості та інших умов, що могли
вплинути на ціну товарів, а також
вказав про порушення митницею вимог ч.10
ст.55 Митного кодексу України щодо
надання обґрунтованої відмови у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
апеляційного суду, Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення та невірне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року, ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає про правомірність визначення
митної вартості із застосуванням
резервного методу у зв'язку з виявленою
невідповідністю задекларованої
позивачем митної вартості інформації
та ненаданням декларантом
витребуваних документів, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» проти
задоволення касаційної скарги
заперечує.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, на підставі укладеного 03
жовтня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» та «Verdener Keks-und Waffelfabrik Hans Freitag
GmbH» (Німмечина) контракту №377,
позивачем 29 листопада 2012 року з метою
митного оформлення товарів надано
митниці вантажну митну декларацію
№100200000/2012/542054, відповідно до якої до
митного оформлення в режимі імпорт - 40
був заявлений товар: вафлі з вмістом
води до 10 мас.%: асорті вафель частково
покриті шоколадом з вмістом води мас.%
арт.07140 по 400 гр.- 320 коробів - 3200 упаковок;
асорті з печива та вафель з джемом
частково покриті шоколадом з вмістом
води з мас.% арт.07440 по 400 гр.- 320 коробів -
3200 упаковок; борошняні кондитерські
вироби: печиво солодке, сухе, частково
покрите шоколадом: асорті з печива та
вафель частково покриті шоколадом
«Nоblesse» арт.07031 по 300 гр. - 320 кор. - 3200
упаковок; печиво солодке хрустке
пористе, що являє собою борошняний
кондитерський виріб, на основі
пшеничного борошна, цукру та
карамельного сиропу, вміст води у
готовому продукті - 3 мас.%, вміст жиру у
готовому продукті не перевищує 35 мас.%:
арт. 01742. Карамельні кільця по 285 г (вміст
жиру - 14,0 мас.%) - 312 кор.3744 упаковок;
виробник - «Verdener Keks-und Waffelfabrik Hans Freitag GmbH»;
країна виробництва - Німеччина;
заявлена вартість склала 149039,25 грн.
(EUR/курс валюти 10,303776; USD 7,993).

Позивачем митна вартість товарів
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), тобто за основним
(першим) методом визначення митної
вартості товарів.

Для митного оформлення товару
декларантом подано митному органу
пакет документів, перелік яких
зазначений в гр.44 митної декларації №
100200000/2012/542054, а саме: декларація митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт); рахунок-фактура
(інвойс); транспортні (перевізні)
документи; інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товарів та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Під час здійснення митного контролю у
митного органу виникли сумніви щодо
правильності визначення декларантом
митної вартості та достовірності
наданих декларантом до митного
оформлення відомостей, оскільки у
митному органі наявна інформація щодо
числових значень складових митної
вартості та інших умов, що могли
вплинути на ціну товарів.

Київською міжрегіональною митницею
запропоновано позивачу надати
додаткові документи на підтвердження
митної вартості та усунення наявних
розбіжностей та неточностей, а саме:
виписку з бухгалтерського документа,
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Листом від 30 листопада 2012 року №1242
позивач повідомив про відсутність
можливості надати відповідачу
затребувані документи.

30 листопада 2012 року, у зв'язку з
ненаданням декларантом витребуваних
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості, наявності сумнівів щодо
достовірності поданих документів та
відсутністю даних, що підтверджують
правильність визначення заявленої
декларантом митної вартості товарів,
митницею прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
100200000/2012/511109/2.

Позивачем імпортований товар
випущений у вільний обіг під гарантії
сплати митних платежів (митна вартість
збільшена по різним кодам товару: з 2,405
Євро/кг до 3,14 Євро/кг; з 3,015 Євро/кг до 3,41
Євро/кг; з 2,495 Євро/кг до 2,7 Євро/кг; з 4,094
Євро/кг до 4,17 Євро/кг).

18 лютого 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою на визнання
заявленої митної вартості по ВМД та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості від 30
листопада 2012 року №100200000/2012/511109/2.

Листом від 01 березня 2013 року № 14/2-11/2884
за результатами розгляду вказаної
заяви митниця повідомила позивача про
відсутність підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

11 квітня 2013 року позивач звернувся зі
скаргою до Державної митної служби
України зі скаргою на рішення
відповідача про коригування заявленої
митної вартості від 30 листопада 2012 року
№ 100200000/2012/511109/2, за результатом
розгляду якої Міністерство доходів та
зборів України листом від 16 травня 2013
року № 2747/6/99-99-24-02-04 повідомила позивача
про відсутність підстав для перегляду
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ч.1 ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 Митного кодексу
України орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного
кодексу України орган доходів і зборів
з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; 6) застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України
орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів;
на основі віднімання вартості; на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 (визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних
товарів) і 60 (визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів) Кодексу
за основу для її визначення може
братися або ціна, за якою ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному із
продавцем покупцю відповідно до статті
62 (визначення митної вартості на основі
віднімання вартості) Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до статті 63 (визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено ч.2 ст.58 Митного кодексу
України, основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.1 ст.64 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях. Митна вартість
імпортних товарів не визначається
згідно із положеннями цієї статті на
підставі: 1) ціни товарів українського
походження на внутрішньому ринку
України; 2) системи, яка передбачає
прийняття для митних цілей вищої з двох
альтернативних вартостей; 3) ціни
товарів на внутрішньому ринку
країни-експортера; 4) вартості
виробництва, іншої, ніж обчислена
вартість, визначена для ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів
відповідно до положень статті 63 цього
Кодексу; 5) ціни товарів, що
поставляються з країни-експортера до
третіх країн; 6) мінімальної митної
вартості; 7) довільної чи фіктивної
вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці під час проведення контролю за
визначенням митної вартості товару
виник обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості, оскільки встановлено,
що подані позивачем до митного
оформлення документи містили
розбіжності. Зокрема, для
підтвердження транспортних витрат
було надано довідку перевізника ТОВ
«Європа-транс ЛТД» від 28 листопада 2012
року б/н, яка не містила інформації щодо
даної поставки товару, тобто надані
декларантом документи були
неналежними (недостовірними), не
базувалися на об'єктивних даних. За
вказаними обставинами митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно до норм митного
законодавства. При цьому відповідач,
відповідно до наведених законодавчих
норм надав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач витребуваних
документів у повному обсязі щодо
підтвердження заявленої митної
вартості не надав. Інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з відмовою позивача від
надання додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів за резервним
методом оцінки згідно ст.64 Митного
кодексу; митниця у рішенні послідовно
довела неможливість застосування
попередніх методів, рішення митниці за
формою та змістом відповідає
встановленим законом вимогам.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
приймаючи рішення про визначення
митної вартості товарів, Київська
міжрегіональна митниця діяла в межах
повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, оскаржуване
рішення митниці є правомірним, підстав
для його скасування не вбачається. З
урахуванням встановлених обставин суд
першої інстанції прийняв вірне рішення
про відмову в позові з підстав його
необґрунтованості.

Висновки суду апеляційної інстанції
про задоволення позову щодо визнання
протиправним та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці про
коригування заявленої митної вартості
від 30 листопада 2012 року № 100200000/2012/511109/2
є помилковими. Посилання суду
апеляційної інстанції на порушення
відповідачем вимог ч.ч.9, 10 ст.55 Митного
кодексу України щодо розгляду заяви
про визнання заявленої митної вартості
з урахуванням додаткових документів
колегія суддів визнає безпідставними.
Митницею запит позивача від 18 лютого 2013
року № 27/13 отриманий 26 лютого 2013 року
(вх.№ 6320/7), надана митницею відповідь у
листі від 01 березня 2013 року № 14/2-11/2884 є
обґрунтованою; надання декларантом
додаткових документів на
підтвердження заявленою митної
вартості не є підставою для визнання
протиправним раніше прийнятого
митницею рішення про коригування
митної вартості, а скасування рішення
про коригування заявленої митної
вартості відповідно до положень ч.ч.9, 10
ст.55 Кодексу відноситься до
повноважень органу доходів і зборів.

У відповідності із ст.226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді