Справа № 817/2424/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2424/14

29 жовтня 2014 року м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
судді Гломба Ю.О., за участю секретаря
судового засідання Маринич В.М., сторін
і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Сагат Б.Р.,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП"
до Рівненської митниці
Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП"
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Рівненської митниці
Міндоходів, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів
№204050001/2014/000025/1 від 15.07.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. На їх обґрунтування
пояснив суду, що на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту,
укладеного з "Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ,
позивачем імпортовано партію товару,
яку заявлено до митного оформлення за
митною вартістю, визначеною за ціною
договору. За результатами консультацій
між органом доходів і зборів та
декларантом відповідачем було
прийнято оспорюване рішення, яким
відкориговано митну вартість на основі
резервного методу - на підставі раніше
визначеної митної вартості товарів,
імпортованих по митній декларації від
26.04.2014 року №204050001/2014/006198. Представник
позивача не погоджується з таким
рішенням відповідача, вважає його
протиправним. Вказав, що для митного
оформлення імпортованих товарів
товариством було подано усі необхідні
документи, з яких можливо було
прослідкувати правильність визначення
числового значення заявленої митної
вартості. Зазначив, що неможливість
подання додаткових документів була
обґрунтована об'єктивними причинами,
викладеними товариством в листі до
органу доходів і зборів.

Представник позивача додатково
пояснив, що митна декларація від 26.04.2014
року №204050001/2014/006198 була подана
товариством після прийняття органом
доходів і зборів рішення про
коригування митної вартості від 25.04.2014
року №20400003/2014/000019/1, яке скасовано в
судовому порядку. З огляду на це
просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечив. На обґрунтування заперечень
пояснив суду, що в основу прийняття
оспорюваного рішення про коригування
митної вартості товарів №204050001/2014/000025/1
від 15.07.2014 року покладено висновки про
невизнання відповідачем заявленої
позивачем митної вартості товарів у
зв'язку із наявністю розбіжностей в
поданих документах та неподанням
додаткових документів, які
витребовувались органом доходів і
зборів, відсутністю у додаткового
поданих документах достатніх
підтверджень числових значень
заявленої митної вартості. Вказав, що
на момент прийняття оспорюваного
рішення в органу доходів і зборів була
наявна інформація, яка призвела до
виникнення у нього сумнівів щодо
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів імпортованих
на підставі митної декларації від
14.07.2014 року №204050001/2014/010606 та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості. Зазначив, що
скасування рішення про коригування
митної вартості від 25.04.2014 року
№20400003/2014/000019/1 в судовому порядку не має
значення для прийняття рішення по
даній адміністративній справі.
Представник відповідача вважає, що
оспорюване рішення є правомірним, а
підстави для його скасування відсутні.
З огляду на це, просить в задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини
адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що 01.03.2013 року між
"Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ (Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп"
(Покупець) укладено
зовнішньоекономічний контракт
№ARB-01/03/13, предметом якого стала
поставка товарів, серед яких, чай
чорний та зелений ваговий (а.с. 28-35).

На виконання умов даного контракту
позивачем імпортовано партію товарів,
а саме:

- чорний ферметований неароматизований
та ароматизований чай торгової марки
"EDEMS" у подвійних фільтропакетах по 2 г
нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 та 48
пачок у ящику, загальною вагою нетто
3722,71 кг, митну вартість якого визначено
на рівні 16619,11 дол. США, що складає 194340,78
грн. (надалі - товар №1);

- зелений ферметований
неароматизований та ароматизований
чай торгової марки "EDEMS" у подвійних
фільтропакетах по 2 г нетто кожен, пачки
по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною
вагою нетто 789,60 кг, митну вартість
якого визначено на рівні 2876,40 дол. США,
що складає 33636,09 грн. (надалі - товар №2),

який заявлено до митного оформлення на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/010606 (а.с. 17-19, 79-80).

За результатами проведення
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом Рівненською
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів від 15.07.2014 року №204050001/2014/000025/1,
яким митну вартість імпортованого
позивачем товару №1 визначено на рівні
18501,86 дол. США, що складає 216357,30 грн.,
товару №2 - на рівні 3268,94 дол. США, що
складає 38226,37 грн. (а.с. 12-16).

В основу прийняття оспорюваного
рішення покладено висновки про
невизнання відповідачем заявленої
позивачем митної вартості товарів у
зв'язку із наявністю розбіжностей в
поданих документах та неподанням
додаткових документів, які
витребовувались органом доходів і
зборів, відсутністю у додаткового
поданих документах достатніх
підтверджень числових значень
заявленої митної вартості.

Суд не погоджується з зазначеними
висновками відповідача, вважає їх
безпідставними і необґрунтованими та
такими, що суперечать фактичним
обставинам справи, не відповідають
вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 2 1 ст. 51 Митного кодексу
України, митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу
України передбачено, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу
України визначено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Зокрема, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1)декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України встановлено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4)виписку з бухгалтерської
документації;

5)ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного
кодексу України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 54
Митного кодексу України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Згідно з 2 ст. 54 Митного кодексу України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу
України передбачено, що за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу
України визначено, що орган доходів і
зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1)невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2)неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3)невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

4)надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу
України встановлено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного
кодексу України закріплено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1)основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2)другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного
кодексу України, основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією
(частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень
органу доходів і зборів належить
здійснення контролю за правильністю
визначення декларантом митної
вартості імпортованих товарів, яке
полягає у перевірці числового значення
та методу визначення заявленої митної
вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень
частини 3 статті 318 Митного кодексу
України, яка встановлює, що митний
контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, реалізація
зазначених повноважень повинна
відбуватись із обмеженим втручанням у
процедуру самостійного визначення
декларантом митної вартості
імпортованих товарів, котрому повинна
передувати наявність в органу доходів
і зборів обґрунтованих сумнiвiв у
правильності визначення заявленої
митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 58 Митного кодексу
України, ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України передбачено, що при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:

1)витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням;

2)належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3)роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.

4)відповідна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу
товарів, що оцінюються, їх використання
або розпорядження ними на митній
території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь
продавця;

5)витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

6)витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;

7)витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу
України встановлено, що при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
не допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що розрахунки
згідно із цією статтею робляться лише
на основі об'єктивних даних, які
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного
кодексу України, метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається з оспорюваного рішення,
однією з причин, через які відповідач
не визнав заявлену позивачем митну
вартість імпортованих товарів, стало
те, що сума платіжного доручення від
23.06.2014 року №7 містить посилання лише на
контракт від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13 без
прив'язки до партії товару, сума згідно
платіжного доручення від 23.06.2014 року №7
значно перевищує суму інвойсу від
26.05.2014 року №ЕМР/264/2014, додатково надані
декларантом документи, зокрема, заяви
про купівлю іноземної валюти від 23.06.2014
року №13, №14, не дають можливості
провести перевірку числового значення
заявленої митної вартості товарів (а.с.
14).

За умовами контракту від 01.03.2013 року
№ARB-01/03/13, вартість кожної партії
товару, його ціна, найменування та
кількість вказуються в інвойсах (пункт
2.6), продавець виставляє покупцю інвойс
на кожну партію товару (пункт 6.1), 100%
вартості товару оплачується покупцем
шляхом здійснення переказу на рахунок
продавця до приходу товару в порт
Іллічівськ/Одеса (пункт 6.2), умови та
строки оплати кожної окремої партії
товару можуть встановлюватися
сторонами у додаткових угодах до
контракту (пункт 6.3).

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що при митному
оформленні товарів Товариством з
обмеженою відповідальністю "АК
Інтертрейд Груп" було надано
Рівненській митниці Міндоходів: інвойс
від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014 на суму 19495,51
дол. США; заяви про купівлю іноземної
валюти від 23.06.2014 року №13 на суму 51916,51
дол. США, №14 на суму 5709,99 дол. США;
платіжне доручення в іноземній валюті
від 23.06.2014 року №7 на суму 57626,50 дол. США
(а.с. 23-26).

Судом досліджено, що найменування,
кількість та ціна товарів, вказаних в
інвойсі від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014
збігається з тими, що заявлені
позивачем до митного оформлення на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/010606 (значення граф №42 по
товару №1 та товару №2).

У заяві про купівлю іноземної валюти
від 23.06.2014 року №13 вказано, що підставою
для купівлі є здійснення попередньої
оплати за товар згідно контракту від
01.03.2013 року №ARB-01/03/13, інвойсу від 26.05.2014
року №ЕМР/264/2014.

При цьому, загальна сума валюти,
купленої по даній заяві, складає 51916,51
дол. США, що більше за суму, зазначену в
інвойсі від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014,
проте, у даній заяві також вказано, що
валюта купується для здійснення
попередньої оплати за товар згідно
контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13,
інвойсу від 08.06.2014 року №ЕМР/283/2014.

В свою чергу, в платіжному дорученні в
іноземній валюті від 23.06.2014 року №7
вказано призначення платежу - оплата за
товари по контракту від 01.03.2013 року
№ARB-01/03/13 у сумі 5709,99 дол. США, попередня
оплата за товари по контракту від 01.03.2013
року №ARB-01/03/13 у сумі 51916,51 дол. США.

Отже, з наданих позивачем органу
доходів і зборів документів можливо
прослідкувати фактичне здійснення ним
попередньої оплати конкретної партії
товарів, імпортованої згідно контракту
від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13, визначеної у
інвойсі від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014 та
заявленої до митного оформлення на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/010606.

Як вбачається з оспорюваного рішення,
однією з причин, через які відповідач
не визнав заявлену позивачем митну
вартість імпортованих товарів, стало
те, що у проформі-інвойсі від 07.03.2014 року
№0116/2014 наявні відомості щодо числових
значень фрахту і страховки товарів,
проте, відсутні відомості щодо
числових значень вартості
перевантаження товарів у порту
Сінгапура, зазначені відомості також
відсутні у наданій декларантом митній
декларації країни відправлення від
26.05.2014 року №Е32727 (а.с. 14).

За умовами контракту від 01.03.2013 року
№ARB-01/03/13, ціни на товар визначаються із
урахуванням його поставки на умовах CIF
(Іллічівськ/Одеса), Інкотермс 2010 (пункт
2.1), ціни на товар включають в себе
оплату вартості перевантаження товару
на основний транспорт та оплату за
фрахт і страхування вантажу до порту
Іллічівськ/Одеса (пункт 2.4), усі витрати,
понесені на доставку товару до місця
призначення, оплачуються продавцем
(пункт 2.5), доставкою товару вважається
його прибуття в порт Іллічівськ/Одеса
(пункт 3.1).

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що при митному
оформленні товарів Товариством з
обмеженою відповідальністю "АК
Інтертрейд Груп" було надано
Рівненській митниці Міндоходів:
проформу-інвойс від 07.03.2014 року №0116/2014;
коносамент від 26.05.2014 року №CMBODS/14/017166;
сертифікат якості та кількості від
06.06.2014 року №F535001/AGR/2014/02823; митну
декларацію країни відправлення від
26.05.2014 року №Е32727 (а.с. 21-22, 27, 38-43).

Відповідно до правил Інкотермс 2010,
термін "Cost Insurance and Freight" (CIF) "Вартість,
страхування, фрахт" означає, що
продавець зобов'язаний сплатити
витрати і фрахт, необхідні для доставки
товару в зазначений порт призначення, а
також повинен забезпечити морське
страхування від ризику загибелі або
пошкодження товару під час
перевезення, продавець укладає договір
страхування і виплачує страховику
страхову премію. Ризик втрати чи
ушкодження товару, як і будь-які
додаткові витрати, що виникають після
відвантаження товару, переходять із
продавця на покупця. При цьому, хоча
фрахт оплачується продавцем, по суті,
він оплачується покупцем, оскільки
витрати на фрахт, зазвичай, включаються
продавцем в загальну ціну товару

Судом досліджено, що до
проформи-інвойсу від 07.03.2014 року №0116/2014
включено вартість фрахту у сумі 2030,00
дол. США і страховки товарів у сумі 51,27
дол. США.

У коносаменті від 26.05.2014 року №CMBODS/14/017166
містяться відомості про те, що фрахт
товару попередньо оплачений продавцем.

Крім того, у коносаменті від 26.05.2014 року
№CMBODS/14/017166, сертифікаті якості та
кількості від 06.06.2014 року №F535001/AGR/2014/02823
та митній декларації країни
відправлення від 26.05.2014 року №Е32727
вказано, що опломбований контейнер з
товаром слідував зі Шрі-Ланки до
України на судні "PONA", заходячи в порт
Сінгапуру, проте, без перевантаження на
інше судно у цьому порту.

Отже, надані позивачем органу доходів і
зборів документи свідчать, що
перевезення (фрахт) товару, заявленого
до митного оформлення на підставі
митної декларації від 14.07.2014 року
№204050001/2014/010606, здійснювалося із
дотриманням умов контракту від 01.03.2013
року №ARB-01/03/13, твердження про
перевантаження цього товару у порту
Сінгапура є передчасними та
необґрунтованими.

Як вбачається з оспорюваного рішення,
однією з причин, через які відповідач
не визнав заявлену позивачем митну
вартість імпортованих товарів, стало
те, що в інвойсі від 26.05.2014 року
№ЕМР/264/2014 відсутнє посилання на
проформу-інвойс від 07.03.2014 року №0116/2014
(а.с. 14).

З цього приводу суд зазначає, що в
міжнародній комерційній практиці під
проформою-інвойсом розуміється
попередній рахунок, який надається
продавцем для покупця та містить
відомості щодо найменування, кількості
та ціни товарів. Проформа-інвойс не
відноситься до типових форм
документів, які затверджуються
Державним комітетом статистики
України, застосування її нормативно -
правовими актами не передбачено.

За умовами контракту від 01.03.2013 року
№ARB-01/03/13, серед документів, які
передаються продавцем для покупця
після відвантаження товарів,
згадується лише оригінал комерційного
інвойсу, а не його проформа (пункт 7.1).

При цьому, судом досліджено, що
найменування, кількість та ціна
товарів, вказаних в інвойсі від 26.05.2014
року №ЕМР/264/2014 збігається з тими, що
вказані у проформі-інвойсі від 07.03.2014
року №0116/2014.

Отже, зауваження органу доходів і
зборів щодо змісту проформи-інвойсу
від 07.03.2014 року №0116/2014 не мають
визначального значення для перевірки
правильності визначення позивачем
митної вартості товару, заявленого до
митного оформлення на підставі митної
декларації від 14.07.2014 року
№204050001/2014/010606.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що надані позивачем для
органу доходів і зборів під час митного
оформлення товарів документи не
містили жодних розбіжностей, а також
містили усі необхідні відомості, які
підтверджують числові значення
складових заявленої митної вартості
товарів, визначеної декларантом за
основним методом - за ціною договору, із
дотриманням вимог Митного кодексу
України.

Як зазначено у постанові Верховного
Суду України від 01.10.2013 року по справі
№21-354а13, наявність обґрунтованого
сумніву у правильності визначення
митної вартості митниця зобов'язана
доводити в суді, оскільки з цією
обставиною закон пов'язує можливість
витребовування додаткових документів
у декларанта та надає митниці право
вчиняти наступні дії, спрямовані на
визначення дійсної митної вартості
товарів

Під час розгляду даної
адміністративної справи відповідачем
не доведено, а судом не встановлено
обставин, які б свідчили про існування
в органу доходів і зборів достатніх
підстав для виникнення обґрунтованих
сумнівів щодо правильності визначення
позивачем числового значення митної
вартості імпортованого товару.

Відтак, вимога Рівненської митниці
Міндоходів від 14.07.2014 року про надання
додаткових документів: каталогів,
специфікацій, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару;
банківських платіжних документів щодо
здійснення оплати за товар згідно
інвойса від 26.05.2014 року №ЕМР/264/2014;
інформації біржових організацій
(чайних аукціонів) про вартість товарів
або сировини; виписок з бухгалтерської
документації, в тому числі, банківських
платіжних документів щодо здійснення
оплати іноземним контрагентом за
придбані у третьої сторони оцінювані
товари є безпідставною (а.с. 15, 83).

Згідно оспорюваного рішення, на момент
його прийняття, у відповідача була
наявна інформація, яка призвела до
виникнення у нього сумнівів щодо
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів імпортованих
на підставі митної декларації від
14.07.2014 року №204050001/2014/010606 та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, зокрема: відомості
щодо світових цін на чай, що має
походження з Шрі-Ланки, на чайному
аукціоні в Коломбо (Шрі-Ланка),
опубліковані у періодичному виданні ДП
"Держзовнішінформ" "Огляд цін
українського та світового товарних
ринків", №4 (210) ст. 41, №5 (211) ст. 29, №6 (212) 2014
ст. 31; інформація щодо обсягів експорту
та цін на чай, розміщена на офіційному
сайті Shri Lanka Tea Board (www.pureceylontea.com);
відомості щодо рівнів цін, заявлених
декларантами та визнаних органами
доходів і зборів при митному
оформленні подібних товарів та товарів
схожих за комерційною назвою,
виробником та країною походження, в
тому числі, імпортованих по митних
деклараціях від 16.04.2014 року
№807100000/2014/15227, від 26.04.2014 року
№204050001/2014/006198, від 09.07.2014 року
№10270001/2014/212438 (а.с. 47, 136-137).

Суд зазначає, що наявність такої
інформації не може слугувати
самостійною підставою для висновків
органу доходів і зборів щодо заявлення
позивачем неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість імпортованих товарів, у тому
числі щодо її невірного визначення,
оскільки це не передбачено статтями 54,
55 Митного кодексу України.

Так як судом встановлено, що відповідач
в межах спірних правовідносин не
повинен був застосовувати другорядні
методи визначення митної вартості, то
її визначення повинно було
здійснюватися за основним методом - за
ціною договору.

Водночас, в оспорюваному рішенні
відповідачем вказано про те, що митна
вартість імпортованих позивачем на
підставі митної декларації від 14.07.2014
року №204050001/2014/ 010606 товарів визначена
із застосуванням резервного методу - на
основі раніше визначеної митної
вартості товарів, імпортованих тим
самим суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності на виконання умов того ж
контракту, який було заявлено до
митного оформлення на підставі митної
декларації від 26.04.2014 року
№204050001/2014/006198.

Судом досліджено, що митну декларацію
від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп"
подано після того як Рівненською
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості від
25.04.2014 року №20400003/2014/000019/1, яким
відкориговано митну вартість товарів,
заявлену Товариством з обмеженою
відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" у
митній декларації від 25.04.2014 року
№20400003/2014/000019/1.

Проте, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
24.07.2014 року по справі №817/1876/14, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.09.2014 року,
рішення Рівненської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198
визнано протиправним та скасовано (а.с.
94-105, 114-122).

При цьому, скасування рішення означає
втрату ним чинності з моменту
прийняття.

Частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, визначення відповідачем митної
вартості товару, імпортованого
позивачем на підставі митної
декларації від 14.07.2014 року
№204050001/2014/010606, на основі митної
вартості, визначеної у рішенні про
коригування митної вартості від 26.04.2014
року №204050001/2014/006198, є незаконним.

За наведених обставин, вимоги позивача
є правомірними і обґрунтованими,
підтверджені усіма необхідними
дослідженими судом належними та
допустимими доказами та підлягають до
задоволення в повному обсязі.

Рішення Рівненської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості від 14.07.2014 року №204050001/2014/010606
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню.

В силу вимог статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати присуджуються
на користь позивача із Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Рівненської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №204050001/2014/000025/1 від
15.07.2014 року.

Присудити на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП"
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Гломб
Ю.О.