Справа № 826/6567/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6567/14
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Київського міського центру зайнятості
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
вересня 2014 року адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до Київського
міського центру зайнятості, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Шевченківський районний
центр зайнятості, про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду в травні 2014 р.
позовній заяві ОСОБА_2 зазначав, що
наказом № 150-К від 24.09.2013 р. його було
звільнено з посади провідного
інспектора відділу оперативних
чергових Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України, у зв'язку з
реорганізацією. На момент звільнення
його вік склав 60 років 20 днів, загальний
стаж 33 роки 2 місяці 16 днів, з яких 14
років 7 місяців 14 днів складає стаж
державного службовця. Відповідно до
Закону України «Про зайнятість
населення» від 5 липня 2012 р. № 5067-VI
(надалі за текстом - «Закон № 5067-VI») має
право на реєстрацію в територіальному
органі центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері зайнятості населення та трудової
міграції, а також на достроковий вихід
на пенсію.

Посилаючись на те, що всупереч
названому Закону Шевченківський
районний центр зайнятості відмовив у
йому в реєстрації в якості
безробітного, ОСОБА_2 просив визнати
протиправними дії Шевченківського
районного центру зайнятості та
Київського міського центру зайнятості
щодо відмови у реєстрації, зобов'язати
відповідача та третю особу
зареєструвати його у встановленому
порядку, зобов'язати відповідача
надати клопотання про достроковий
вихід на пенсію та здійснити
розрахунок виплат на випадок
безробіття. Позивач просив також
стягнути на його користь з Київського
міського центру зайнятості
передбачені чинним законодавством
кошти у якості допомоги по безробіттю.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
вересня 2014 р. адміністративний позов
задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Київський міський
центр зайнятості, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати вказане судове і прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2
народився ІНФОРМАЦІЯ_1

Наказом № 181-К від 22.03.2013 р. позивача
переведено на посаду провідного
інспектора відділу оперативних
чергових Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України.

Наказом № 150-К від 24.09.2013 р. ОСОБА_2
звільнено із займаної посади з 26.09.2013 р.
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з реорганізацією та
скороченням штатної чисельності.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечується сторонами на час
звільнення загальний стаж роботи
позивача складав 33 роки 2 місяці 16 днів,
з яких державного службовця - 14 років 7
місяців 14 днів.

01 жовтня 2013 р. позивач звернувся до
Шевченківського районного центру
зайнятості із заявою у якій зазначав,
що йому відмовлено в реєстрації в
якості безробітного та просив вирішити
це питання.

Листом № 8091 від 08.10.2013 р. Шевченківський
районний центр зайнятості повідомив
позивача, що з метою отримання
необхідних роз'яснень він звернувся до
Київського міського центру зайнятості.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову окружний адміністративний суд
виходив з того, що ОСОБА_2 є безробітним
в розумінні Закону № 5067-VI, оскільки не
досяг пенсійного віку встановленого
Законом України «Про державну службу».

На думку колегії суддів, зазначений
висновок суду є наслідком неповного
з'ясування судом обставин справи та
неналежного застосування
нормативно-правових актів, що
регулюють ці правовідносини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
43 Закону № 5067-VI статусу безробітного
може набути особа працездатного віку
до призначення пенсії (зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
яка через відсутність роботи не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи.

За приписами частини 1 статті 49 Закону
№ 5067-VI працівникам, трудовий договір з
якими було розірвано з ініціативи
роботодавця у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідацією, реорганізацією,
банкрутством, перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, та військовослужбовцям,
звільненим з військової служби у
зв'язку із скороченням чисельності або
штату без права на пенсію, яким на день
вивільнення залишилося не більше
півтора року до встановленого статтею
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку або віку,
що дає право на призначення пенсії
відповідно до законів України «Про
державну службу», «Про статус
народного депутата України», «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність», за умови
їх реєстрації в територіальному органі
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, та відсутності підходящої
роботи гарантується право на
достроковий вихід на пенсію, якщо вони
мають страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У статті 1 Закону № 5067-VI надано
визначення термінів, що вживаються у
ньому.

Так, відповідно до пункту 2 названої
статті Закону № 5067-VI безробітний - це
особа віком від 15 до 70 років, яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів як джерела існування, готова та
здатна приступити до роботи.

Згідно пункту 8 статті 1 Закону № 5067-VI
зареєстрований безробітний - особа
працездатного віку, яка зареєстрована
в територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, як
безробітна і готова та здатна
приступити до роботи.

Пункт 13 статті 1 Закону № 5067-VI визначає
осіб працездатного віку, як осіб віком
від 16 років, які не досягли
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійного віку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 р. № 1058-IV особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до пункту 5 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 р. № 198 статус
безробітного надається особам, які
зазначені у частині першій статті 43
Закону України «Про зайнятість
населення», з першого дня реєстрації у
центрі зайнятості на підставі заяви за
формою, затвердженою Мінсоцполітики, у
разі відсутності підходящої роботи,
підбір якої здійснюється відповідно до
статті 46 зазначеного Закону.

Згідно підпункту 3 пункту 7 названого
Порядку підставою для відмови у
наданні статусу безробітного є подання
заяви про надання статусу безробітного
особою, яка не зазначена у частині
першій статті 43 Закону України «Про
зайнятість населення».

Таким чином, статус зареєстрованого
безробітного може набути особа віком
від 16 років, яка через відсутність
роботи не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
та не досягла 60-річного віку.

Водночас, у даній правовій ситуації на
момент звернення до Шевченківського
районного центру зайнятості ОСОБА_2.
вже виповнилось 60 років, тобто з
урахування його страхового стажу він
набув право на пенсію відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

При цьому, пунктом 13 частини 1 статті 45
Закону № 5067-VI прямо передбачено, що
реєстрація безробітного в
територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
припиняється у разі досягнення особою
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійного віку
або призначення пенсії на пільгових
умовах, або за вислугу років.

За таких обставин, центр зайнятості
обґрунтовано відмовив позивачеві в
реєстрації в якості безробітного та
видачі клопотання про достроковий
вихід на пенсію, оскільки таке
клопотання надається лише за умови
реєстрації в територіальному органі
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції.

Помилковим є посилання суду першої
інстанції на те, що на момент звернення
за реєстрацією ОСОБА_2 не набув права на
одержання пенсії державних службовців.

Закон України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Закон регулює
суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу.

Тоді як, Закон № 5067-VI, який є
спеціальним щодо спірних
правовідносин, пов'язує реєстрацію в
якості безробітного із досягненням
пенсійного віку відповідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Київського міського
центру зайнятості задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 вересня 2014 року
скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 12
листопада 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.