Справа № 813/4865/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.

Справа № 876/8502/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представників відповідача
Война О.С., Мицко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року у адміністративній справі №813/4865/14
за позовом Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» про стягнення коштів в сумі
184797,60 грн. , з них:
адміністративно-господарських санкцій
- 180 381,50 грн. та пені - 4416,10 грн. за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014р. в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права зокрема Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
зазначає, що відповідачем не виконано
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
кількості 5 осіб, тому до нього
застосовано
адміністративно-господарські санкції
в сумі 180381,50 грн. та оскільки ТзОВ
«Електроконтакт Україна» у терміни
встановлені чинним законодавством не
сплатило
адміністративно-господарських
санкцій, то позивачем нарахована пеня в
сумі 4416,10 грн. Просить постанову суду
першої інстанції скасувати та
задовольнити позов повністю.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи, представники
відповідача проти апеляційної скарги
заперечили, просили скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання явку
уповноваженого представника не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи, тому з
урахуванням наведеного, колегія суддів
апеляційного суду вважає можливим
розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. ТзОВ
«Електроконтакт Україна»
зареєстроване у м. Перемишлянах
Львівської області, тому юридична
адреса підприємства: Львівська обл., м.
Перемишляни, вул. Топольна 1. Фактично
підприємство організаційно
складається із двох виробничих
підрозділів, які функціонують у м.
Перемишляни та м. Золочів Львівської
області. Станом на кінець 2013 року у
Перемишлянському виробничому
підрозділі кількість працівників
складала 288 осіб, а у Золочівському
виробничому підрозділі - 572 особи.

28.02.2014 року ТзОВ «Електроконтакт
Україна» надіслано звіт про зайнятість
та працевлаштування інвалідів до
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
який 03.03.2014 року отримано працівником
позивача, що підтверджується копіює
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Згідно вказаного звіту кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
становила за 2013 рік 31 особа, а
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність 26 осіб.

Оскільки, на думку позивача, Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Електроконтакт Україна» не виконало
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості 5 осіб, до нього згідно з
розрахунком позивача застосовано
адміністративно-господарські санкції
на суму 180381,50 грн.

Крім того, позивачем у розрахунку
заборгованості визначено, що оскільки
відповідач не сплатив
адміністративно-господарські санкції
до 03.07.2014 року, позивачем нараховано
пеню за порушення термінів сплати за
період з 16.04.2014 року по 03.07.2014 року (79
днів) в сумі 4416,10 грн., тому загальна
сума заборгованості відповідача
становить 184 797,60 грн.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
відповідач створив передбачену
нормативом кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів, виконав
вимоги закону щодо звітування про
наявність вакантних місць органам
державної служби зайнятості, вжив
заходів щодо працевлаштування
інвалідів, відмова від
працевлаштування була зі сторони осіб
яких скеровували для працевлаштування,
а не з вини відповідача, що свідчить про
відсутність вини відповідача як
обов'язкового елементу правопорушення,
за яке застосовуються адміністративно
- господарські санкції та
нараховується пеня.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними, такими,
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів та
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 18
згаданого Закону виконанням нормативу
робочих місць у кількості, визначеній
згідно з частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Частиною 2 цієї ж статті
передбачено, що порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Податковим Кодексом України, а є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
У частині 2 наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України відповідачу
надано право довести, що ним здійснено
всіх залежних від нього заходів
спрямованих на виконання
загальновстановленого нормативу щодо
кількості працюючих на підприємстві
інвалідів.

У відповідності з ч. 3 ст. 18 ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до п. 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №70 від 31.01.2007 року,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатись пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 20 Закону
України «Про зайнятість населення»,
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням як
платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, та про працівників, які
працюють неповний робочий день
(тиждень), якщо це не передбачено
трудовим договором, або не працюють у
зв'язку з простоєм виробництва з не
залежних від них причин, і в
десятиденний строк - про всіх прийнятих
працівників у порядку, встановленому
законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем протягом 2012 року було
вжито заходи із забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування, зокрема
у 2013 році було створено 10 додаткових
робочих місць для інвалідів у
Золочівському виробничому підрозділі
ТзОВ «Електроконтакт Україна», про що
був поданий звіт за формою 3-ПН, який
зареєстрований у Золочівському
районному центрі зайнятості, та 5
додаткових робочих місць для інвалідів
у Перемишлянському виробничому
підрозділі ТзОВ «Електроконтакт
Україна», про що також був поданий звіт
за формою 3-ПН, який зареєстрований у
Перемишлянському районному центрі
зайнятості.

Також, у зв'язку із виникненням проблем
із працевлаштуванням інвалідів через
відсутність скерувань таких осіб
районними центрами зайнятості, та
відсутністю звернень самих інвалідів
безпосередньо до підприємства щодо
працевлаштування, 01 листопада 2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» звернулося із
листами-проханнями до Золочівського
районного центу зайнятості,
Перемишлянського районного центу
зайнятості та Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, враховуючи положення Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
Наказу Міністерства праці та
соціальної політики України 03.05.2007 №201
«Про затвердження Порядку взаємодії
органів праці та соціального захисту
населення, центрів зайнятості,
відділень Фонду соціального захисту
інвалідів, центрів професійної
реабілітації інвалідів і навчальних
закладів системи Мінпраці щодо
працевлаштування інвалідів», із
проханням посприяти у реалізації
положень Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» підприємством та
забезпеченням нормативу
працевлаштування інвалідів.

Також, за співпраці та сприяння
Золочівського районного центру
зайнятості проведено три ярмарки
вакансій для осіб з обмеженими
фізичними можливостями та проведено
презентацію робочих місць
безпосередньо на підприємстві. В даних
заходах взяли участь п'ятдесят три
особи.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» також було виконано вимоги
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року №70 та наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 31.05.2013 року № 316,
тобто подано відповідні звіти для
забезпечення виконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а саме 28.02.2014 року було
надіслано звіт 10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів до
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів та
подано звіти 3-ПН до Золочівського
районного центу зайнятості та
Перемишлянського районного центу
зайнятості з інформацією про створені
вакансії для інвалідів.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем
вживалися заходи, передбачені
законодавством, чинним на момент
виникнення спірних відносин,
спрямовані на створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
господарювання.

Враховуючи те, що відповідач створив
передбачену нормативом кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, виконав вимоги закону щодо
звітування про наявність вакантних
місць органам державної служби
зайнятості, вжив заходів щодо
працевлаштування інвалідів, відмова
від працевлаштування була зі сторони
осіб яких скеровували для
працевлаштування, а не з вини
відповідача, наявні підстави для
висновку про відсутність вини
відповідача як обов'язкового елементу
правопорушення, за яке застосовуються
адміністративно - господарські санкції
та нараховується пеня в даному випадку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року у адміністративній справі №813/4865/14
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 11.11.2014р.