Справа № 821/3112/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/3112/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
позивача ОСОБА_2, представника позивача
ОСОБА_3, представника відповідача
Скакуна С.О., третьої особи - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні Скакуна Сергія
Олександровича, третя особа - ОСОБА_5
про визнання протиправними та
скасування рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду
із позовом до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні Скакуна Сергія Олександровича
( далі - відповідач або Державний
реєстратор РС Суворовського РУЮ у м.
Херсоні), третя особа - ОСОБА_5 ( далі -
третя особа або ОСОБА_5.) про визнання
протиправними та скасування рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити.
Представник позивача пояснив, що
вважає протиправним та просить
скасувати рішення державного
реєстратора від 27.05.2014 року, оскільки
реєстрація права власності на житловий
будинок, що розташований за адресою
АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 є неправомірною. Крім
того вказав, що на момент звернення
ОСОБА_5 до відповідача, з заявою про
реєстрацію його права на житловий
будинок право власності було
зареєстровано ОСОБА_2 Вказав, що
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і.
кримінальних справі від 12.06.2014 року
відкрито касаційне провадження за
касаційною скаргою на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 27,03.2014 року, на підставі
якого державним: реєстратором було
зареєстровано право власності на
будинок за ОСОБА_5 Виконання цього
рішення зупинено до закінчення
касаційного провадження.

Відповідач роти задоволення позовних
вимог заперечував. Заперечення
обґрунтовані тим, що 22 травня 2014 року до
нього із заявою про державну
реєстрації прав та їх обтяжень
звернувся ОСОБА_5, до заяви додав
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області. На підставі
вказаних рішень відповідачем було
зареєстровано право власності за
ОСОБА_5 В задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, вважає, що діяв у
встановлений чинним законодавством
спосіб.

Третя особа проти задоволення позову
заперечувала та просила відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, пояснення
представника відповідача та пояснення
третьої особи, розглянувши подані
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступного: 22 травня 2014
року до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні ОСОБА_5 подано заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на об'єкт нерухомого майна
АДРЕСА_1. На підтвердження права
власності ОСОБА_5 надано відповідачу
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 27.03.2014 р. та ухвалу
Апеляційного суду Херсонської області
від 15 травня 2014 року.

Так, рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 27 березня 2014 року по
справі № 668/16613/13-ц по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Реєстраційної
служби Суворовського районного
управління юстиції в м. Херсоні, третя
особа - Друга Херсонська нотаріальна
контора про визнання договору
дарування недійсним, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
зобов'язання вчинити певні дії, позов
задоволений частково, ухвалено визнати
недійсним договір дарування від 11
квітня 2012 року, укладений між ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 Витребувано із незаконного
володіння ОСОБА_9 житловий будинок
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_5 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 15 травня 2014 року рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 27 березня 2014 року залишити
без змін.

27 травня 2014 року Державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні прийнято Рішення № 13355494 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, яким проведено державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Суд зазначає, що спірні правовідносини
врегульовані Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (далі
- Порядок №868), а також Цивільним
кодексом України.

Згідно з ст.ст.2, 3, 4 Закону №1952-IV,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, зокрема, право власності на
нерухоме майно.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону державній
реєстрації підлягають виключно
заявлені права та їх обтяження за умови
їх відповідності законодавству і
поданим документам.

Підставою для проведення державної
реєстрації права власності є
відповідна заява оригінали документів
необхідних для державної реєстрації
прав, їх копії, засвідчені
установленому порядку, а також
документ, що підтверджує оплату послуг
з держави реєстрації прав, які
подаються до органу державної
реєстрації прав, на території якої
знаходить об'єкт нерухомості.

Згідно ч.7 ст. 16 Закону 1952-IV, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої
ними особи або державного
кадастрового реєстратора у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.15 Закону №1952-IV,
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

На виконання цієї правової норми
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013р. №868 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Статтею 19 Закону №1952-IV та п.37 Порядку
№868 визначено перелік документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно та які є підставою для здійснення
державної реєстрації речових прав.

До таких документів, зокрема,
віднесено: укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно чи
його дублікат; свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді, чи його дублікат; рішення суду,
що набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

Відповідно до пункту 15 Порядку про
державну реєстрацію речових прав
нерухоме майно та їх обтяжень, під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державні реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрований речовими
правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявні у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Вичерпний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації речових прав та
їх обтяжень визначений ст.24 Закону
№1952-IV.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону
№1952-IV, за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Згідно з п. 28 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868, Державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 24 Закону
України № 1952-IV, у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Судом встановлено, що підстави для
відмову реєстрації права власності за
ОСОБА_5 у відповідача були відсутні.

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача на те, що на
момент реєстрації права власності на
об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_5
рішення Суворовського суду м. Херсона
від 27 березня 2014 року не набрало
законної сили, оскільки ухвала
Апеляційного суду Херсонської області,
якою рішення Суворовського районного
суду м. Херсона набрало законної сили 15
травня 2014 року.

Отже, проаналізувавши вказане, суд
приходить до висновку, відповідачем
правомірно винесено рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень № 13355494 від 27 травня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачами доведено
правомірність своїх дій.

Таким чином, за сукупністю наведених
обставин, суд прийшов до висновку, що
відповідачем правомірно винесено
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС
України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14 листопада 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 6.3