Справа № 500/3538/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
500/3538/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Присакар О.Я. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 03 жовтня 2013 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
призначити та виплатити грошову
допомогу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2)
звернулась до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області (далі - відповідач, або
УПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області), в якому
позивач, з урахуванням уточнень
позовних вимог, просила суд: визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області щодо відмови позивачу у
виплаті грошової допомоги; зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області винести нове рішення,
згідно якого призначити та виплатити
позивачу грошову допомогу в
сумі 16584 грн. 60 коп., згідно
чинного законодавства України.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 03 жовтня 2013 року у задоволенні
вказаних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції позивач
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі, наголошуючи, зокрема, на
порушені судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, позивачу було призначено з
03.07.2012 року пенсію за віком (протокол
№ 9193 від 24.09.2012 року).

22.04.2013 року позивач звернулась до УПФУ в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області із заявою про виплату
грошової допомоги у зв'язку з
призначенням їй пенсії.

10.05.2013 року відповідачем було
відмовлено позивачу у призначенні та
виплаті зазначеної грошової допомоги
посилаючись на відсутність
необхідного стажу для виплати такої
допомоги (лист № 60/Н-01).

При цьому, зі змісту вказаного листа
вбачається, що доходячи висновку про
відсутність права позивача на виплату
грошової допомоги у зв'язку з
призначенням їй пенсії, як особі, яка є
працівником закладу освіти,
відповідачем не було зараховано до
стажу роботи позивача період її роботи
з 01.09.2004 року по 19.08.2005 року на посаді
вчителя зарубіжної літератури та
російської мови у ПП
«Навчально-виховний комплекс
«Джерело» (загальноосвітня школа І-ІІ
ступеню-економічний ліцей).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
відповідача позивач звернулась до суду
з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог, суд першої інстанції повністю
погодився з висновком відповідача
зазначивши, що період роботи позивача у
закладах та установах державної та
комунальної власності складає 29 років
12 днів і вона не має прав на грошову
допомогу.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що особам,
які на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Кодексу,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», і
мають страховий стаж (для чоловіків - 35
років, для жінок - 30 років) на таких
посадах, а також якщо вони до цього не
отримували будь-яку пенсію, при
призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає
право на призначення грошової
допомоги, та механізм виплати цієї
допомоги встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги, та її
виплати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1191, до страхового стажу, що
визначає право на виплату грошової
допомоги, зараховуються періоди роботи
в закладах та установах державної та
комунальної форми власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів «е» і «ж» статті
55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», що передбачені, зокрема,
Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року № 909.

Пунктом же 5 вказаного Порядку
визначено, що грошова допомога
надається особам, яким починаючи з
01.10.2011 року призначається пенсія за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та які на день
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 зазначеного
Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е» - «ж» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи,
відмовляючи у призначенні та виплаті
позивачу зазначеної грошової допомоги
відповідач, з чим погодився суд першої
інстанції, послався на відсутність у
неї необхідного стажу для виплати
такої допомоги. При цьому, доходячи
вказаного висновку, відповідачем не
було зараховано до стажу роботи
позивача період її роботи з 01.09.2004 року
по 19.08.2005 року на посаді вчителя
зарубіжної літератури та російської
мови у ПП «Навчально-виховний комплекс
«Джерело» (загальноосвітня школа І-ІІ
ступеню-економічний ліцей).

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком відповідача, який
визнаний судом першої інстанції
обґрунтованим, оскільки право на
виплату грошової допомоги згідно
вказаного Порядку пов'язується з
наявністю у особи, якій призначається
пенсія за віком, з наявністю у неї
страхованого стажу 30 років (для жінок)
на посадах визначених Переліком
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року № 909.

Згідно зазначеного Переліку, зокрема, в
загальноосвітніх навчальних закладах,
військових загальноосвітніх
навчальних закладах, музичних і
художніх школах передбачені посади:
учителі, логопеди, вчителі-логопеди,
вчителі-дефектологи, викладачі,
сурдопедагоги, тифлопедагоги,
вихователі, завідуючі та інструктори
слухових кабінетів, директори,
завідуючі, їх заступники з
навчально-виховної (навчальної,
виховної), навчально-виробничої
частини або роботи з виробничого
навчання, завідуючі навчальною і
навчально-виховною частиною, соціальні
педагоги (організатори позакласної та
позашкільної виховної роботи з дітьми),
практичні психологи,
педагоги-організатори, майстри
виробничого навчання, керівники
гуртків, секцій, студій та інших форм
гурткової роботи.

При цьому, згідно із приміткою 2
вказаного Переліку робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим Переліком,
дає право на пенсію незалежно від форми
власності та відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечується відповідачем,
згідно даних трудової книжки позивача
її педагогічний стаж складається з
наступних періодів:10.11.1984 року її було
призначено на посаду керівника
начального технічного моделювання
Ізмаїльської міської станції юних
техніків по переводу, 01.12.1987 року вона
була переведена на посаду методиста
СЮТ Ізмаїльської міської станції юних
техніків та звільнена 30.08.1988 року у
зв'язку з переводом на посаду вчителя
російської мови та літератури і 25.08.1988
року призначена на посаду вчителя
російської мови та літератури
Ізмаїльської ЗОШ № 9, на займаній
посаді працювала до 16.08.2004 року, з 01.09.2004
року по 19.08.2005 року вона працювала в
ПП «Навчально-виховний
комплекс «Джерело» (загальноосвітня
школа І-ІІ ступеню-економічний ліцей)
вчителем зарубіжної літератури та
російської мови,
з 22.08.2005 року, у зв'язку з переводом, та
на день призначення пенсії вона
працювала та працює по теперішній час
вчителем зарубіжної літератури й
російської мови в ЗОШ № 9 м. Ізмаїла.

З огляду на встановлені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що загальний педагогічний стаж
позивача станом на дату подачі заяви
про призначення пенсії становить
більше 30 років, і як наслідок - позивач
набуває право для виплати їй грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій станом на день її призначення,
оскільки вона має необхідний страховий
стаж, як це визначено пунктом 7.1
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов безпідставного висновку щодо
правомірності дій відповідача щодо
відмови позивачу у виплаті грошової
допомоги при призначенні пенсії та
відповідно відсутності підстав для
задоволення заявленого позову.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції при розгляді справи
порушено норми матеріального права, не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, що в свою чергу
призвело до неправильного вирішення
справи, колегія суддів вважає, що
судове рішення, відповідно до вимог ч. 1
ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню
з прийняттям по справі нової постанови
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 03 жовтня 2013 року -
задовольнити.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 03 жовтня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
призначити та виплатити грошову
допомогу - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
призначити та виплатити грошову
допомогу - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області щодо відмови ОСОБА_2 у
здійсненні нарахування та виплаті
грошової допомоги у розмірі десяти
місячних пенсій відповідно до пункту 7-1
розділу ХV «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
здійснити нарахування та виплату на
користь ОСОБА_2 грошову допомогу, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій відповідно до
пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/