Справа № 2а-1970/2493/11
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/48563/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя СуддіМуравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н.
Є.розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській областіна постанову
та ухвалуТернопільського окружного
адміністративного суду від 18.10.2011 року
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2014 рокуу
справі№ 2-а-1970/2493/11 (147845/11/9104)за
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4до Тернопільської об'єднаної
державної податкової
інспекціїпроскасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.10.2011 року
у справі № 2-а-1970/2493/11 (147845/11/9104),
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.08.2014 року, позов задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 06.04.2011 року № .

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 1, п.
4.2 ст. 4, пп. пп. 8.1.1, 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
представників сторін, належним чином
повідомлених про дату, час та місце
розгляду касаційної скарги, справа
розглядається в порядку письмового
провадження відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем
документальної позапланової перевірки
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншою законодавства за
період з 17.09.2009 року по 31.12.2010 року
складено акт №1131/17-426/НОМЕР_2 від 23.03.2011
року, яким зафіксовано порушення вимог
пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» у
зв'язку із виплатою заробітної плати «в
конвертах» без утримання та
перерахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 06.04.2011
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 1 429,36
грн., в тому числі: 1 143,49 грн. за основним
платежем та 285,87 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанції
виходили з відсутності порушень з боку
позивача, що стали підставою для
донарахування грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів вважає такий висновок
судів передчасним, враховуючи
наступне.

Відповідно до пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» особи, які відповідно до
цього Закону мають статус податкових
агентів, зобов'язані своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, який виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати та за її рахунок.

Згідно з п. 1.15 ст. 1 цього Закону
податковий агент юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Відповідачем на підставі колективного
звернення та пояснень, написаних
власноручно працівниками мережі
магазинів ТОВ «Торговий світ», а також
доданих до пояснень
платіжно-розрахункових квитанцій по
заробітній платі встановлено виплату
позивачем доходів працівникам у
вигляді заробітної плати в «конвертах»
без утримання та перерахування в
бюджет податку з доходів фізичних осіб
за період з 17.09.2009 року по 31.12.2010 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що пред'явлені
платіжно-розрахункові квитанції по
заробітній платі це «копії виписок
нарахувань зарплати», які не містять
необхідних реквізитів первинного
документу, а саме дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
здійсненні господарської операції.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли висновку, що позивач виплачував
заробітну плату вказаним працівникам
відповідно до укладених трудових
договорів в розмірі мінімальної
зарплати, що було відображено в
бухгалтерському обліку і
підтверджується первинними
документами, адже податковим органом
не надано доказів в обґрунтування
зазначених пояснень працівників.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Під час прийняття постанови суд
вирішує, зокрема, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження (ст. 161 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Згідно із п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
мотивувальна частина постанови
повинна містити встановлені судом
обставин із посиланням на докази, а
також мотивів неврахування окремих
доказів; мотивів, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Аналогічні положення визначені в ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Статтю 69 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

В акті перевірки відповідач зазначає,
що пояснення щодо виплати заробітної
плати без утримання та перерахування
до бюджету податку з доходів фізичних
осіб надано працівниками ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Вказуючи про відсутність доказів
порушення Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб», суди першої
та апеляційної інстанцій не допитали
вказаних працівників в якості свідків
у відповідності до ст. 77 Кодексу
адміністративного судочинства
України, про що податковим органом
заявлялось до місцевого
адміністративного суду відповідне
клопотання.

Крім того, оскаржена постанова суду
першої інстанції датована 18.10.2011 року, в
той час як з матеріалів справи
вбачається, що вступна та резолютивна
частини оголошені 20.10.2011 року, про що
також зазначено в журналі судових
засідань.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що у відповідності до ч. 2 ст. 227
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення у справі
підлягають скасуванню, як такі, що
прийняті з порушенням норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
застосувати при оцінці доводів сторін
норми матеріального права, які повинні
бути застосовані, і вирішити спір
згідно із законодавством.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.10.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2014 року
у справі № 2-а-1970/2493/11 (147845/11/9104)
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надсилання її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак