Справа № 2-а-121/11
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-121/11
інстанції: Цимбал І.К.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі Авраменко
В.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 11 червня 2014 року у справі за
поданням старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
С.В. про зміну способу і порядку
виконання рішення суду у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва,
управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного
суду м. Києва від 11 червня 2014 року
подання старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. про зміну способу
і порядку виконання рішення
задоволено, змінено спосіб та порядок
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 21.01.2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, - про визнання дій
неправомірними, в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_3
державної пенсії, виходячи з
розрахунку 8 мінімальних заробітних
плат, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
виходячи з 75 % мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст.ст. 50,54
Закону України «Про статус та
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», - за період з 17.05.2010 року, з
урахуванням раніше проведених виплат, -
на стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва на користь ОСОБА_3 грошових
коштів в розмірі 33 765 грн. 97 коп.

Не погоджуючись із судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні подання в
повному обсязі. В обгрунтування вимог
апеляційної скарги, апелянт зазначає,
що суду надано право змінити спосіб
виконання вже прийнятого раніше
судового рішення, жодним чином його не
змінюючи, не доповнюючи й не
домислюючи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції скасуванню, виходячи з
наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 21 січня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2011 року (а.с. 78-79), позов
задоволено частково, а саме: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації щодо відмови в
проведенні перерахунку та виплаті
ОСОБА_3 державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров»ю, та
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_3 державної пенсії, виходячи з
розрахунку 8 мінімальних пенсій за
віком, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
виходячи з 75% мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст.ст. 50.54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», - за період з 17 травня 2010
року, з урахуванням раніше проведених
виплат; зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації провести
перерахунок ОСОБА_3 суми щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, - за 2010
рік, з урахуванням проведених виплат;
зобов'язано Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити виплату ОСОБА_3
недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік, відповідно до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с. 56-62).

З метою примусового виконання
постанови суду 30 серпня 2011 року
Деснянським районним судом м. Києва
було видано виконавчий лист (а.с. 100-101).
Постановою старшого державного
виконавця від 16 грудня 2013 року відкрито
виконавче провадження ВП № 41197592 (а.с.
103).

4 червня 2014 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихін
С.В. звернувся до суду з поданням про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду.

Як вбачається з подання, заявник
просить змінити спосіб виконання
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 21 січня 2011 року, шляхом
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 33
765 грн. 97 коп., які нараховані
управлінням Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва

За таких обставин відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Крім того, колегія суддів наголошує на
тому, що задовольнивши подання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві шляхом заміни в резолютивній
частині постанови слово „виплатити" на
„стягнути", суд першої інстанції
фактично змінив резолютивну частину
ухвали, хоча в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС
України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що «захист порушеного права у
судовому рішенні» і «спосіб виконання
судового рішення» не є тотожними
поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Наведена позиція також викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

З врахуванням наведеного, ухвала
Дарницького районного суду м. Києва від
21 листопада 2013 року підлягає
скасуванню, як така, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
з постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні подання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва -
задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року - скасувати
та постановити нову, якою в задоволенні
подання старшого державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. про зміну способу
і порядку виконання рішення суду -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 11
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Н.В. Безименна

Судді
А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.