Справа № 2а-518/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/34441/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Амєлін С.Є., Штульман І.В.,

секретар судового засідання -
Василенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
Міністерства оборони України
неправомірними, визнання за ним права
на отримання одноразової грошової
допомоги у зв'язку із настанням
інвалідності внаслідок виконання
обов'язків військової служби в розмірі
відповідно до Законів України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» та «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» у розмірі 48-місячного
грошового забезпечення у складі у
грошового забезпечення визначеного ч.
2. ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей», без обмеження
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2010р. № 499, стягнути недоплачений
розмір грошової допомоги в сумі 32827,20
грн.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 02.06.2011р. позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Міністерства
оборони України. Зобов'язано
Міністерство оборони України
перерахувати та виплатити ОСОБА_2
одноразову грошову допомогу в зв'язку з
настанням інвалідності, внаслідок
виконання обов'язків військової служби
в розмірі 48 місячного грошового
забезпечення, передбаченого ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», з урахуванням
виплачених сум. У задоволенні інших
позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012р.
апеляційну скаргу Міністерства
оборони України задоволено. Постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 02.06.2011р. скасовано. В задоволенні
позову відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної
інстанції не погодився позивач, подав
касаційну скаргу, в якій посилається на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлене
апеляційним судом рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Так, судами встановлено, що наказом
Міністра оборони України від 31.10.2008р.
№50-ПМ позивач був звільнений з
військової служби у відставку за
станом здоров'я, а наказом начальника
Ансамблю пісні і танцю Збройних Сил
України від 31.10.2008р. №145 він був
виключений зі списків особового складу
та знятий з усіх видів забезпечення.

Також встановлено, що відповідно до
довідки МСЕК Серії №КВ-1 №011194 з 01.03.2010р.
позивачу встановлена ІІІ група
інвалідності, причини якої пов'язані з
проходженням військової служби.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
одноразова грошова допомога повинна
обчислюватися, виходячи з розміру
грошового забезпечення, визначеного ч.
2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», а не постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2010
року №499.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
при визначенні права особи на
отримання одноразової грошової
допомоги Законом України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» делеговано Кабінету Міністрів
України визначати не тільки порядок
проведення компенсаційних виплат, а й
умови, за яких вони здійснюються, то при
визначенні розміру грошової допомоги
необхідно керуватися постановою
Кабінету Міністрів України. Таким
чином, здійснюючи розрахунок
одноразової грошової допомоги
відповідач правильно керувався
постановою Кабінету Міністрів України
№499 від 28 травня 2008 року, а тому позовні
вимоги позивача є необґрунтованими.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Частиною другою статті 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII
передбачено, що у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного військовослужбовцю під
час виконання ним обов'язків
військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання цієї статті Закону №2011-XII
Кабінет Міністрів України постановою
від 28 травня 2008 року № 499 затвердив
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, згідно з
підпунктом 2 пункту 2 якого одноразова
грошова допомога виплачується
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
зокрема, у разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків
військової служби у розмірі
48-місячного грошового забезпечення -
інвалідам IIІ групи.

Абзацом п'ятим підпункту 4 пункту 2
Порядку передбачено, що для
військовослужбовців, які перебувають
на кадровій військовій службі або
проходять військову службу за
контрактом, грошове забезпечення
визначається за останньою посадою, яку
вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з таких
складових: посадовий оклад, оклад за
військовим званням, відсоткова
надбавка за вислугу років.

Водночас частина друга статті 9 Закону
№2011-XII елементи грошового забезпечення
визначає по-іншому: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позову,
оскільки виходячи із визначених в
частині четвертій статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, для
визначення складових грошового
забезпечення щодо виплати одноразової
грошової допомоги слід застосовувати
не Порядок, а Закон № 2011-XII, який має
вищу юридичну силу.

Зазначена правова позиція
узгоджується з правовою позицією,
висловленою в постанові Верховного
Суду України від 12.11.2013р. (справа
№21-383а13), яка відповідно до положень
статті 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
всіх судів України.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі законного і
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012р. у
даній справі скасувати, а постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 02.06.2011р. залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
С.Є. Амєлін

В.І. Штульман