Справа № 759/11512/14-а
Суддя: П'ятничук І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/331/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Святошинський районний суд м. Києва в
складі :

головуючого судді
П»ятничук
І.В.,

при секретарі
Іванові
К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної міграційної
служби Святошинського РВ ГУ ДМС
України в м.Києві

3-тя особа: КП з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд»

про визнання протиправними дії щодо
відмови у реєстрації за місцем
проживання та про зобов»язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2008 року
звернувся в суд з вказаним позовом до
відповідача та просив постановити
рішення, яким визнати протиправною
бездіяльність начальника ВГІРФО
Святошинського району м. Києва щодо не
розгляду по суті скарг про реєстрацію
по обраному місцю проживання в кімнаті
АДРЕСА_2. та відмову у реєстрації
позивача за вищевказаною адресою і
зобов»язати відповідача зареєструвати
позивача по обраному місцю проживання.

В позові посилався на те, що він
постійно проживає разом з
дружиноюОСОБА_4, шлюб з якою
зареєстровано 15.12.2007 року, та донькою
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за вищевказаною
адресою; підставою для вселення
дружини був ордер, виданий в
установленому законом порядку 03.09.1984
року. До цього він був зареєстрований в
АДРЕСА_1, однак рішенням
Ленінградського районного суду м.
Києва у 1997 році був визнаний таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням; в липні 2008 року він
отримав паспорт та адресний листок
вибуття, з якого вбачається, що 26.07.1998
року він був знятий з реєстрації за
вищевказаною адресою. 01.08.2008 року
позивач звернувся до відповідача зі
скаргою з приводу протиправних дій
посадових осіб щодо зняття з
реєстрації за попереднім місцем
проживання і отримання талону зняття з
реєстрації та просив пояснити чи має
він право звернутися безпосередньо до
відповідача з питання реєстрації за
обраним місцем проживання; 15.08.2008 року
він отримав відповідь від Відділу
громадянства іміграції та реєстрації
фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС
України в м. Києві, однак вказаний лист
не містить жодного роз»яснення з
приводу питання його реєстрації. 03.10.2008
року йому було видано талон зняття з
реєстрації та 20.10.2008 року він звернувся
до паспортиста КП «Спецжитлофонд» з
приводу прийняття від нього документів
та реєстрації за фактичним місцем
проживання в кімнаті АДРЕСА_2. В
прийомі документів паспортисткою йому
було відмовлено, а тому він і його
дружина письмово звернулися до
директора КП «Спецжитлофонду» та 29.10.2008
року отримали письмову відмову з
посиланням на розпорядження
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації № 2073 від 03.12.2007
року «Про визнання буд.АДРЕСА_2
непридатним для проживання». 07.11.2008
року позивач вдруге звернувся до
відповідачів зі скаргою з приводу
реєстрації його за фактичним місцем
проживання та листом від 12.11.2008 року
відповідач відмовив в реєстрації,
рекомендував звернутися до
керівництва 3-ї особи. Таким чином на
час звернення позивача до суду питання
реєстрації позивача не вирішено, а тому
він змушений звернутись за захистом
своїх інтересів до суду. На підставі ст.
ст. 19, 33, 40, 55 Конституції України, ст. ст.
6, 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», п.14 ст. 10 Закон
України «Про міліцію», ст. 19 Закону
України «Про звернення громадян», ст.
ст. 18, 19, 162 КАС України просив позов
заодольнити.

Позивач в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
направив до суду свого представника з
належним чином оформленою довіреністю,
тому суд вважає можливим розгляд
справи у його відсутності.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги адімністративного позову та
просив позов задовольнити, посилаючись
при цьому на обставини справи,
викладені в позовній заяві.

18.09.2014 р. судом відповідно до ст..52
КАС України проведено заміну
відповідача з ВГІРФО Святошинського
району м. Києва на належного Державну
міграційну службу Святошинського РВ ГУ
ДМС України в м.Києві, оскільки на час
розгляду справи саме на дану установу
покладено обов»язок щодо проведення
реєстрації та зняття з громадян за
обраним місцем проживання.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду заяву з проханням
розгляду справи в відсутності їх
представника, що суд з урахуванням
думки учасників процесу вважає за
можливе.

Представник 3-ї особи проти позову
заперечувала та просила постановити
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на те, що
будинок АДРЕСА_2 відповідно до
розпорядження Святошинської районної
у м. Києві державної адміністрації № 2037
від 03.12.2007 р. «Про визнання будинку
АДРЕСА_2 непридатним для проживання»
визнано непридатним для проживання, а
тому неможливо проводити реєстрацію
громадян в даному будинку, оскільки в
даний час проводиться відселення з
вказаного будинку громадян, які там
зареєстровані, крім того вказувала, що
на час прийняття даного будинку на
баланс позивач на вказаній жилій площі
не мешкав.

Суд, вислухавши осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази у справі, вважає, що позов
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до ордеру № 37 від
03.09.1984 року ОСОБА_4 надано право на
заняття кімнати АДРЕСА_2 площею 16, 0 кв.
м. (а.с. 8).

Як вбачається зі свідоцтва про
укладення шлюбу 15 грудня 2007 року,
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 виконкомом Стрижавської
сільської Ради Ставищенського району
Київської області про що зроблено а/з
№3 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3, її
батьком вказано ОСОБА_1, а матір»ю
ОСОБА_4.(а.с. 10).

Як вбачається з адресного листка
вибуття від 24.03.1998 року позивача-ОСОБА_1
по рішенню суду виписано з квартири
АДРЕСА_1.(а.с. 12-13).

Як вбачається з талону зняття з
реєстраційного обліку за місцем
проживання від 03.10 2008 року позивач
знятий з реєстраційного обліку за
вищевказаною адресою вибуває для
реєстрації за фактичним місцем
проживання в кімнату АДРЕСА_2 (а.с. 13).

20.10.2008 року позивач та його
дружина ОСОБА_4 звернулися до директора
КП «Спецжитлофонд» зі скаргою на дії
паспортиста ОСОБА_5 оскільки остання
відмовила їм в прийнятті документів на
реєстрацію за фактичним місцем
проживання.(а.с. 19-20).

Заступником директора КП
«Спецжитлофонд» 29.10.2008 р. на ім»я
дружини позивача ОСОБА_4 надано
відповідь щодо відмови в реєстрації
ОСОБА_1 з якої вбачається, що оскільки
згідно з розпорядженням Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 03.12.2007 р. № 2073 будинок
буд.АДРЕСА_2 визнано непридатним для
проживання та проводиться відселення
всіх його мешканців, то для задоволення
прохання про реєстрацію в даному
будинку підстав немає.(а.с. 27).

01.08.2008 року та 07.11.2008 року позивач
рекомендованими листами звертався зі
скаргами до Відділу ГІРФО
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, в яких просив надати йому
письмову відповідь щодо законності
вчинених дій щодо зняття його з
реєстрації та чи буде від нього
прийнята заява на реєстрацію по
фактичному місцю проживання за
відсутністю талонів зняття з
реєстрації та чи має він можливість
звернутись безпосередньо до ВГІРФО з
заявою про реєстрацію за місцем
проживання, якщо так, то просив
роз»яснити в якому саме порядку слід
проводити звернення.(а.с. 21-22, 24-25).

Відповідно до ст. 19 Закону України
«Про звернення громадян», органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобовязані
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

12.08.2008 року (а.с. 23) та 12.11.2008 року
(а.с. 26) відповідачем відповідно до
Закону України «Про звернення
громадян» надано позивачу відповіді, а
тому на думку суду, відсутні підстави
для задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправною бездіяльності
начальника ВГІРФО Святошинського
району м. Києва з приводу не розгляду по
суті скарг позивача про реєстрацію по
обраному місцю проживання і в цій
частині позовних вимог слід відмовити.

Статтею 33 Конституції України,
кожному гарантується вільний вибір
місця проживання за винятком обмежень,
які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація - внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Стаття 11 - та вищевказаного закону
вказує на те, що реєстрація місця
проживання особи здійснюється
відповідним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації,
яким є відповідач у справі.

Розпорядження Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 2037 від 03.12.2007 р. «Про
визнання жилого будинку буд.АДРЕСА_2
непридатним для проживання»(а.с. 35)
вказує на те, що даний будинок є
непридатним для проживання, однак
ніяким чином не вказує на те, що
реєстрація громадян, які проживають у
вказаному будинку заборонена, а тому
немає підстав для відмови в реєстрації
позивача за даною адресою.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме квитанцій по сплаті
житлово-комунальних послуг по
кім.АДРЕСА_2 вказана оплата
нараховується, починаючи з 2002 року з
розрахунку на три особи.(а.с. 15,203-208).

Відповідно до ст. 61 ЖК України,
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення у будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією та наймачем -
громадянином на ім»я якого видано
ордер.

Згідно ст. 64 ЖК України, члени
сім*ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов*язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

До членів сім*ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім*ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Частина 1 статті 65 ЖК України
вказує на те, що наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім»ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків а також інших
осіб.

Частиною 2 статті 65 ЖК України
передбачено, що особи, які вселилися в
жиле приміщення як члени сім*ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім*ї права користування жилим
приміщенням. Якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім*ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи
згода дружини позивача на реєстрацію
його в вказаній кімнаті є, тобто
відсутні підстави для відмови в
реєстрації позивача за даною адресою.

23.02.2009 року позивач звертався до
директора КП «Спецжитлофонд» з приводу
відмови паспортистом в прийнятті
документів для реєстрації за місцем
проживання (а.с. 72) та 27.02.2009 року
отримано відповідь, якою відмовлено у
реєстрації в гуртожитку по АДРЕСА_2 (а.с.
73).

Відповідно до статті 131 Житлового
кодексу Української РСР постановою
Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986
року № 208 затверджено Примірне
положення про гуртожитки. Це Примірне
положення встановлює порядок надання
жилої площі в гуртожитках підприємств,
установ, організацій, користування
цими гуртожитками та їх утримання.

Пункт 17 Примірного положення про
гуртожитки передбачає, що громадяни,
які проживають у приміщеннях, що
перебувають у їх відособленому
користуванні, вправі вселити в займані
приміщення своїх неповнолітніх дітей.
Вселення інших членів сім'ї в указані
приміщення допускається лише з дозволу
адміністрації, профспілкового
комітету і комітету комсомолу
підприємства, установи, організації та
письмової згоди членів сім'ї
громадянина, які проживають разом з
ним.

Як вбачається з матеріалів
справи, ( а.с. 212) Адміністрацією та
профспілковим комітетом Київського
державного підприємства «Ізумруд» від
12.03.1999 р. повідомлено ОСОБА_4 про те, що
на спільному засіданні було
розглянуто заяву ОСОБА_4 про вселення
до гуртожитку по АДРЕСА_2 ОСОБА_1, батька
її дитини ОСОБА_3 для їх спільного
проживання в кімнаті №42, та спільним
рішенням надано згоду на вселення та
проживання ОСОБА_1 в кімнаті АДРЕСА_2
спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при умови
своєчасної сплати комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи
комунальні послуги позивачем та
ОСОБА_4, ОСОБА_3 сплачувались вчасно в
повному обсязі, будь-яких доказів щодо
наявності у останніх заборгованості по
оплаті суду не надано.

Також слід зазначити, що в
судовому засіданні жодним чином не
спростовано факт того, що позивач
дійсно постійно проживав та проживає,
користувався та користується даним
жилим приміщенням, кімнатою АДРЕСА_2,
крім того і ухвалою судової колегії в
цивільних справах Апеляційного суду
м.києва від 04 березня 1998 р. встановлено,
що з вересня 1993 р. ОСОБА_1 не проживає в
АДРЕСА_1., оскільки фактично проживає з
іншою жінкою з якою має доньку.( а.с. 62-66).

ст. 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлює
вичерпний перелік документів, які слід
подавати для проведення реєстрації за
обраним місцем проживання, вказаний
перелік позивачем та його дружиною
витримано, а тому немає підстав для
відмови в проведенні реєстрації
позивача за його місцем проживання.

Керуючись статтями 61, 64, 65, 66 ЖК
України, ст..ст. 33,40, 55 Конституції
України, ст..ст. 3, 6, 11 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст..19 ЗУ «Про
звернення громадян», ст..ст. 69-72, 79, 159-163
КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Відділу громадянства іміграції та
реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві у реєстрації ОСОБА_1 в кім.
АДРЕСА_2.

Зобов»язати Державну міграційну
службу Святошинського РВ ГУ ДМС
України в м.Києві зареєструвати
ОСОБА_1 в кім. АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Святошинський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя

ун. № 759/11512/14-а

пр. № 2-а/759/331/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Святошинський районний суд м. Києва в
складі :

головуючого судді
П»ятничук
І.В.,

при секретарі
Іванові
К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної міграційної
служби Святошинського РВ ГУ ДМС
України в м.Києві

3-тя особа: КП з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд»

про визнання протиправними дії щодо
відмови у реєстрації за місцем
проживання та про зобов»язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст. 160 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Відділу громадянства іміграції та
реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві у реєстрації ОСОБА_1 в кім.
АДРЕСА_2.

Зобов»язати Державну міграційну
службу Святошинського РВ ГУ ДМС
України в м.Києві зареєструвати
ОСОБА_1 в кім. АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Святошинський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя