Справа № 816/4334/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4334/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі судді Єресько Л.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2014 року Державна податкова
інспекція у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - позивач) звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу внаслідок нарахування штрафної
санкції за порушення норм регулювання
обігу готівки в розмірі 35000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що в ході перевірки
відповідача щодо дотримання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій встановлено порушення вимог
п. 2.6 "Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні", яке зафіксовано в акті №
0551/16/01/23-323/НОМЕР_1 від 12.08.2010 року, на
підставі якого до відповідача рішенням
№ /0 від 31.08.2010 року застосовано
штрафні (фінансові) санкції на суму 35000
грн., які відповідачем не сплачені.

17 листопада 2014 року через канцелярію
суду надійшли заперечення відповідача
на позовну заяву, у яких зазначив, що
матеріали справи не містять доказів
формування та направлення податкової
вимоги відповідачу про погашення
штрафних санкцій. Крім того, звертав
увагу, що позивачем не було дотримано
та врегульовано питання стосовно
формування та застосування податкової
застави як засобу забезпечення
виконання платником податків своїх
зобов'язань.

Відповідно до частини 4 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав приймає законне судове
рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в
матеріалах справи документи, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 04.10.2007 року виконавчим
комітетом Полтавської міської ради,
номер запису в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб і фізичних
осіб-підприємців 2 016620, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
(а.с. 5).

Як платник податків відповідач
знаходиться на податковому обліку у
ДПІ в м. Полтаві з 05.10.2007 за № 6205 (зв. бік
а.с. 5).

Судом встановлено, що 12.08.2010 року
працівниками Державної податкової
адміністрації у Полтавській
області Дем'янко А.А. та Співаченком
М.М. проведено планову перевірку за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій у офісі
відповідача, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки
складено акт № 0551/16/01/23-323/НОМЕР_1 (номер
бланка 0010997) від 12.08.2010 року, в якому
зафіксовано порушення відповідачем п.
2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року N 637.

31.08.2010 року Державною
податковою інспекцією у м. Полтаві
винесено рішення № /0 про
застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій за порушення п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року N 637, згідно із ст. 1
Указу Президента України від 12.06.1995
року № 436/05 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм
регулювання обігу готівки" в сумі
35000 грн. (7000 грн. х 5).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № № /0 було
оскаржено до Полтавського окружного
адміністративного суду. Постановою
суду від 11.10.2010 року у задоволенні
позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування
вищевказаного рішення відмовлено.

Ухвалою від 02.12.2010 року Харківського
апеляційного адміністративного суду
вказану постанову Полтавського
окружного адміністративного суду було
скасовано, прийнято нову постанову,
якою адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено,
скасовано рішення № /0 від 31.08.2010
року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10.02.2014 року ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
скасовано та залишено в силі постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.10.2010 року.
Вказана ухвала Вищого
адміністративного суду України
набрала законної сили з моменту
проголошення. Таким чином, у справі
наявне судове рішення, яке набрало
законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судом надано правову
оцінку рішенню про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № /0
від 31.08.2010 року та встановлено
правомірність застосування до
фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1фінансової санкції в розмірі
35000,00 грн.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
визначено, що грошове зобов'язання
платника податків - це сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, штрафні санкції за
порушення порядку норм з регулювання
обігу готівки, нараховані відповідно
до норм Указу Президента України від 12
червня 1995 року N 436/95 "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" та
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року N 637, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за N
40/10320, є грошовими зобов'язаннями
платника податків.

За приписами пункту 14.1.175 пункту
14.1 статті 14 ПКУ податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56
ПКУ при зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

З огляду на зазначене, сума
штрафних санкцій, застосованих до
відповідача рішеням про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № /0
від 31.08.2010 року, є узгодженим грошовим
зобов'язанням з моменту набрання сили
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10.02.2014 року.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПКУ у разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження.

Судом встановлено, що
відповідачем суму штрафних санкцій,
застосованих рішеням про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № /0
від 31.08.2010 року, не сплачено.

Враховуючи, що узгоджена сума
грошового зобов'язання не була
сплачена відповідачем в установлені
строки, вона набула статусу
податкового боргу.

Вказана сума податкового боргу
підтверджується наявним в матеріалах
справи витягом з облікової картки
відповідача (а.с. 29).

Надаючи оцінку твердженню
відповідача, що матеріали справи не
містять доказів формування та
направлення податкової вимоги
відповідачу про погашення штрафних
санкцій, судом встановлено наступне.

ДПІ в м. Полтаві, як органом, який
здійснює контроль за правильністю та
своєчасністю сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), вживалися
заходи по погашенню податкового боргу
у встановленому законом порядку.

Так, позивачем винесено податкову
вимогу форми "Ф" від 03.06.2014 року № 1342-25 на
суму 35000,00 грн., яка отримана
відповідачем 14.06.2014 року, про що
свідчить підпис на корінці
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.7), що спростовує
твердження відповідача про
відсутність доказів направлення йому
податкової вимоги.

Доказів оскарження вказаної
податкової вимоги до суду не надано.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
ДПІ в м. Полтаві є обгрунтованим та
підлягає задоволенню.

Разом з тим, встановлюючи порядок та
спосіб виконання даної постанови, суд
виходить із наступного.

ДПІ в м. Полтаві обрано такий спосіб
захисту свого права як "стягнення".

З 01.01.2011 повноваження податкових
органів щодо стягнення податкового
боргу з юридичних осіб регламентовані
Податковим кодексом України (надалі -
ПКУ).

Порядок стягнення податкового боргу
платників податків регулюється
статтями 87-102 вищевказаного Кодексу.
Зазначені норми визначають перелік
заходів, що можуть вживатися
податковим органом до платника
податків із метою погашення
податкового боргу, зокрема, стягнення
коштів, які перебувають у власності
платника податків, а також продаж майна
платника податків, що перебуває в
податковій заставі.

В розумінні Податкового кодексу
України фізичні особи - підприємці
прирівнюються у своєму статусі до
юридичних осіб, до яких застосовуються
однакові процедури стягнення
податкового боргу, а вимоги ст. 87 даного
Кодексу, якою встановлено особливості
порядку стягнення податкового боргу
платників податків - фізичних осіб у
порівнянні з порядком погашення
податкового боргу юридичних осіб, на
фізичних осіб - підприємців не
поширюється.

Згідно підпунктів 20.1.34 та 20.1.19 пункту 20.1
статті 20 ПКУ контролюючі органи мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини; застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу
у випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або
під державну (місцеву) гарантію, а
також за кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Тобто, приписами пункту 95.1 статті 95
Податкового кодексу України
встановлено черговість вжиття
податковим органом заходів щодо
погашення податкового боргу фізичної
особи - підприємця: спочатку
приймаються заходи зі стягнення коштів
з платника податків, та лише у разі їх
недостатності, погашення податкового
боргу здійснюється за рахунок майна
платника, що перебуває у податковій
заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, які його обслуговують,
здійснюється за рішенням суду, яке
направляється для виконання органам
державної податкової служби, у розмірі
суми податкового боргу або його
частини.

У випадку відсутності у платника
податків коштів на рахунках або їх
недостатності, п. 95.3 ст. 95 Кодексу
визначено, що орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Згідно довідки позивача на а.с. 10 ФОП
ОСОБА_1 має відкриті розрахункові
рахунки у банківських установах, у
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
стягнути борг з відповідача з
дотриманням порядку черговості
стягнення податкового боргу,
визначеного вищевикладеними нормами
Податкового кодексу України, а саме з
рахунків платника податків у банках,
які його обслуговують.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-162,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу задовольнити.

Стягнути з розрахункових рахунків у
банках фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2)на р/р 0002,
код бюджетної класифікації платежу
21080900, одержувач УДКС в м. Полтаві, ЗКПО
38019510, банк одержувача: ГУДКС України в
Полтавській області, МФО 831019
податковий борг внаслідок нарахування
штрафної санкції за порушення норм
регулювання обігу готівки в розмірі
35000,00 грн. (тридцять п'ять тисяч гривень).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Оскарження постанови не зупиняє її
виконання.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Суддя
Л.О. Єресько