Справа № 2а/0270/683/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/53315/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Концерну "Військторгсервіс" в особі
Вінницької філії Концерну
"Військторгсервіс" до Територіальної
державної інспекції праці у Вінницькій
області Державного департаменту
нагляду за додержанням законодавства
про працю Міністерства праці та
соціальної політики України про
визнання нечинним припису,

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ці рішення і
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 2 лютого 2012 року
державним інспектором праці Скляром
О.В. за дорученням Держнаглядпраці
проведено первинну перевірку
додержання позивачем законодавства
про працю, загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно акту перевірки № 02-01-41/170 від 2
лютого 2012 року встановлено, що
позивачем порушено вимоги ст.ст. 24, 30
Закону України «Про оплату праці» (далі
- Закон) і ст.ст.79,116 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП України).

З метою усунення виявлених в ході
проведеної перевірки порушень
законодавства 2 лютого 2012 року
державним інспектором праці Скляром
О.В. було прийнято припис № 02-01-41/170-155.

Відповідно до Положення про
Держнаглядпраці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18 січня 2003 року №50 (далі -
Положення), у межах своїх повноважень
Держнаглядпраці організовує виконання
актів законодавства та здійснює
систематичний контроль за їх
реалізацією.

Підпунктом 1 пункту 4 Положення
передбачено, що Держнаглядпраці
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює контроль додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
забезпечення реалізації прав і
гарантій працівників шляхом
проведення перевірок роботодавців та
робочих органів виконавчих дирекцій
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Підпунктом 3 пункту 6 Положення
передбачено, що посадові особи
Держнаглядпраці (головні державні
інспектори праці, їх заступники,
державні інспектори праці) мають право
давати посадовим особам органів
виконавчої влади та місцевого
самоврядування, роботодавців, робочих
органів виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування приписи щодо
усунення порушень законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
забезпечення реалізації прав і
гарантій працівників, які підлягають
обов'язковому виконанню з письмовим
повідомленням про вжиті заходи у
місячний або в інший, зазначений у
приписі строк.

Згідно ст. 115 КЗпП України та ст. 24
Закону, заробітна плата платиться
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 30 Закону, при кожній
виплаті заробітної плати власник або
уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника про такі дані, що
належать до періоду, за який
провадиться оплата праці: а) загальна
сума заробітної плати з розшифровкою
за видами виплат; б) розміри і підстави
відрахувань із заробітної плати; в)
сума заробітної плати, що належить до
виплати. Власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний забезпечити
достовірний облік виконуваної
працівником роботи і бухгалтерський
облік витрат на оплату праці у
встановленому порядку.

Аналіз вказаних правових норм і наявні
в матеріалах справи копії платіжних
відомостей на виплату авансу та
заробітної плати працівникам у
перевіряємий період дають підстави
стверджувати, що ВФК "Військторгсервіс"
порушено вимоги щодо виплати
заробітної плати двічі на місяць з
проміжком між виплатами, що не
перевищує шістнадцяти днів.

В свою чергу, наказом № 1 від 13 січня 2012
року працівники ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 звільнені із займаних посад з 4
січня 2012 року, тобто раніше дати
прийняття наказу про звільнення і
розрахунок у день звільнення в
порушення ст. 116 КЗпП України проведено
не було.

Разом з тим, видання наказу про
звільнення пізніше самої дати
звільнення можливе лише у разі
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП
України. При цьому, звільнення
працівників відбулося з підстав,
передбачених п.2 ст. 41 КЗпП України (за
втратою довіри), у зв'язку із допущенням
розтрати коштів і виявленого
непридатного для реалізації товару при
проведенні інвентаризації.

У відповідності до ст. 136 КЗпП України
покриття шкоди працівниками в розмірі,
що не перевищує середнього місячного
заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, а
керівниками підприємств, установ,
організацій та їх заступниками - за
розпорядженням вищестоящого в порядку
підлеглості органу шляхом
відрахування із заробітної плати
працівника.

Згідно частини другої цієї статті
розпорядження власника чи
уповноваженого ним органу або
вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. Якщо
працівник не згоден з відрахуванням
або його розміром, трудовий спір за
його заявою розглядається в порядку,
передбаченому законодавством. У решті
випадків покриття шкоди провадиться
шляхом подання власником або
уповноваженим ним органом позову до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду.

В порушення зазначених норм
законодавства наказом № 32 від 6 грудня
2011 року з працівників магазину № 3
проведено утримання заробітної плати
за грудень 2011 року, що перевищує
середньомісячний заробіток і
відповідно до ст. 136 КЗпП України має
стягуватись у судовому порядку.

Згідно наказу № 31 від 30.09.2011 року
працівники магазину № 3 переведені з 1
жовтня 2011 року на повний робочий час,
проте у табелях обліку робочого часу за
жовтень-листопад 2011 року їм
проставлялося по чотири години на день
відпрацьованого часу, що є порушенням
ст. 30 Закону.

Таким чином, судова колегія вважає
правильною позицію судів першої та
апеляційної інстанцій, оскільки
висновок цих судів про відсутність
підстав для задоволення позову є
наслідком повного і всебічного
з'ясування ними обставин справи та
належного застосування
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини в сфері державного
нагляду праці.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Концерну
"Військторгсервіс" в особі Вінницької
філії Концерну "Військторгсервіс"
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер