Справа № К/9991/30271/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/30271/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року в справі за її позовом до
Онуфріївської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
про поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулась в суд
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначала, що 31 травня 2010 року
звернулась із заявою про звільнення з
посади керівника апарату
Онуфріївської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
за згодою сторін, проте з часом
вирішила продовжити роботу на займаній
посаді та 08 червня 2010 року відкликала
заяву про звільнення. Разом з тим, її
звільнено з роботи 21 червня 2010 року на
підставі пункту 1 статті 36 Кодексу
законів про працю України.

Просила поновити на посаді та стягнути
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 березня 2011 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просила
суд скасувати рішення апеляційного
суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходила
публічну службу на посаді керівника
апарату Онуфріївської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області й 31 травня 2010
року подала заяву про звільнення за
згодою сторін.

В той же день звільнення погоджено з
головою Онуфріївської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області, по що
міститься підпис на заяві.

З 31 травня по 08 червня та з 15 по 19 червня
2010 року позивач перебувала на
лікуванні, що підтверджується листком
непрацездатності.

08 червня 2010 року звернулась із заявою
про відкликання заяви про звільнення,
посилаючись на те, що 31 травня 2010 року
вона не була звільнена з роботи,
питання про зміну дати звільнення не
вирішувалося та до цього часу
перебуває у трудових відносинах з
відповідачем.

Розпорядженням голови Онуфріївської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області від 21 червня
2010 року №228-р її звільнено з посади на
підставі пункту першого статті 36
Кодексу законів про працю України (за
угодою сторін).

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що звільнення відбулось
з ініціативи відповідача в
односторонньому порядку, оскільки
згода на звільнення позивачкою була
відкликана, тому розпорядження є
незаконним.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції апеляційний суд виходив з
того, що при припиненні трудового
договору за угодою сторін можливості
відкликання працівником заяви про
звільнення не передбачено. Анулювання
такої домовленості може мати місце
лише при взаємній згоді про це власника
або уповноваженого ним органу і
працівника.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу
законів про працю України підставою
припинення трудового договору є угода
сторін.

При домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за пунктом 1 статті 36 Кодексу
законів про працю України (за угодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в заяві про звільнення
від 31 травня 2010 року сторони погодили
лише підставу звільнення. Проте інших
умов звільнення, зокрема дати
звільнення, заява не містила.

Отже, доводи касаційної скарги про те,
що відповідач зобов'язаний був
звільнити позивача 31 травня 2010 року є
необгрутованими.

Вирішуючи спір апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку, що анулювання
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом щодо звільнення працівника з
підстави, передбаченої пунктом 1 статті
36 Кодексу законів про працю України,
може мати місце лише при взаємній згоді
власника або уповноваженого ним органу
та працівника.

В справі відсутня згода Онуфріївської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області на анулювання
попередньої домовленості з позивачем
про звільнення за угодою сторін, тому, в
даному випадку, звільнення з підстав
зазначених у розпорядженні про
звільнення є законним.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 15
жовтня 2013 року по справі № 21-320а13.

Таким чином рішення апеляційного суду
ухвалене з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
передбачених статтею 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для його скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/