Справа № 810/6221/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6221/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу
Васильківської об"єднанної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
"13" грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
"Укрвермікуліт" до Васильківської
об"єднанної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду від
"13" грудня 2013 року з позовом до
Васильківської об"єднанної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.11.2013 року №
1 та № .

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від "13" грудня
2013 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 13.12.2013 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Васильківської об"єднанної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від "13" грудня
2013 року - залишити без змін, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.
Згідно ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, 24.09.2013 року Васильківською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
було проведено перевірку позивача, за
результатами якої складено Акт від
24.09.2013 року № 374/10-07-22-01-12/31101383 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«НВП «Укрвермікуліт» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства з
ТОВ «Авеста Трейд» за період з 01.07.2012
року по 30.09.2012 року».

Перевіркою встановлено порушення
пункту 135.2, підпункту 135.5.7 пункту 135.5
статті 135, пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 323 085, 00
гривень, в тому числі за 3 квартал 2012
року на суму 323 085, 00 гривень.

Перевіркою встановлено порушення
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 та пункту
201.1 статті 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено ПДВ
на загальну суму 237 500, 00 гривень, в тому
числі за липень 2012 року на суму 100 000, 00
гривень, серпень 2012 року на суму 70 000, 00
гривень, за вересень 2011 року на суму 67
500, 00 гривень. Позивачем
на адресу відповідача були надіслані
заперечення вих. № 165 від 30.09.2013 року до
Акта перевірки від 24.09.2013 року №
374/10-07-22-01-12/31101383. За
результатами розгляду заперечення
позивача вих. № 165 від 30.09.2013 року до
Акта перевірки від 24.09.2013 року №
374/10-07-22-01-12/31101383, відповідачем листом
від 07.10.2013 року № 1554/10-07-22-01-07 було
повідомлено про прийняте рішення про
проведення перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства з
ТОВ «Авеста Трейд» за період з 01.07.2012
року по 30.09.2012 року, що стали предметом
оскарження у зв'язку з тим, що під час
проведення перевірки позивача 24.09.2013
року, не були дослідженні обставини, на
які посилався позивач у запереченнях
до Акта № 374/10-07-22-01-12/31101383.
У зв'язку з вищевикладеним,
Васильківською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області було проведено
перевірку позивача, за результатами
якої складено Акт від 29.10.2013 року №
634/10-07-22-01-12/31101383 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «НВП «Укрвермікуліт» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства з
ТОВ «Авеста Трейд» за період з 01.07.2012
року по 30.09.2012 року».
Перевіркою встановлено порушення
пункту 135.2, підпункту 135.5.7 пункту 135.5
статті 135, пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 323 052, 8
гривень, в тому числі за 3 квартал 2012
року на суму 323 052, 8 гривень.

Перевіркою встановлено
порушення пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
та пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено ПДВ на загальну суму 237 500, 00
гривень, в тому числі за липень 2012 року
на суму 100 000, 00 гривень, серпень 2012 року
на суму 70 000, 00 гривень, за вересень 2011
року на суму 67 500, 00 гривень.
На підставі Акта перевірки від
29.10.2013 року № 634/10-07-22-01-12/31101383,
Васильківською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області були винесені
податкові повідомлення-рішення від
14.11.2013 року № за платежем по
податку на прибуток на суму грошового
зобов'язання за основним платежем - 323
053, 00 гривень та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 80 763, 25 гривень
та від 14.11.2013 року № за платежем
по ПДВ на суму грошового зобов'язання
за основним платежем - 237 500, 00 гривень та
за штрафними (фінансовими) санкціями -
118 750, 00 гривень.
Не погоджуючись з
вищевикладеними обставинами, позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.
Київський
окружний адміністративний суд прийшов
до висновку про необхідність
задовольнити позов.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

З матерыалыв справи
вбачаэться, що ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт» 22.03.2011 року було
укладено договір суборенди № 20 з ТОВ
«Авеста Трейд». Предметом договору є
суборенда рухомого та нерухомого
майна, яке використовується в
господарській діяльності ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт». У липні, серпні,
вересні 2012 року за послуги суборенди
було перераховано 1 295 000, 00 гривень
наступними датами: 11.07.2012 року - 345 000, 00
гривень, 25.07.2012 року - 255 000, 00 гривень,
06.08.2012 року - 420 000, 00 гривень, 24.09.2012 року -
550 00, 00 гривень, 25.09.2012 року - 55 000, 00
гривень, 26.09.2012 року - 55 000, 00 гривень,
27.09.2012 року - 55 000, 00 гривень, 28.09.2012 року -
55 000, 00 гривень. По факту оплати були
виписані податкові накладні № 113 від
11.07.2012 року, № 217 від 25.07.2012 року, № 39 від
06.08.2012 року, № 175 від 24.09.2012 року, № 186 від
25.09.2012 року, № 192 від 26.09.2012 року, № 195 від
27.09.2012 року, № 216 від 28.09.2012 року, які були
включені в податковий кредит
декларації за липень, серпень, вересень
2012 року. По факту підписання акта сума
орендної плати була включена у витрати
підприємства, що враховуються при
визначені об'єкта оподаткування в
додатковій декларації з податку на
прибуток за три квартали 2012 року.
ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт» у вересні 2012 року
отримало від ТОВ «Авеста Трейд»
армоцель целюлозні волокна по
видатковим накладним № РН-0013 від 03.09.2012
року на суму 50 400, 00 гривень загальною
масою 4200 кг, № РН-23 від 04.09.2012 року на
суму 40 800, 00 гривень загальною масою 3400
кг, № РН-31 від 05.09.2012 року на суму 38 800, 00
гривень загальною масою 3233 кг.
Перевозка здійснювалась власним
транспортом, що підтверджується
подорожними листами вантажного
автомобіля № 0134998 від 03.09.2012 року, № 0134999
від 04.09.2012 року, № 0135000 від 05.09.2012 року. По
факту відвантаження були виписані
податкові накладні № 13 від 03.09.2012 року
на суму 50 400, 00 гривень, № 23 від 04.09.2012
року на суму 40 800, 00 гривень, № 31 від
05.09.2012 року на суму 38 800, 00 гривень, які
були включені в податковий кредит
декларації за вересень 2012 року. Оплата
за отриманий товар здійснювалась 05.09.2012
року. Дана сировина була використана на
власні виробничі потреби в повному
обсязі. Реалізації іншим суб'єктам
підприємницької діяльності не
відбувалась. Вартість товару, що була
використана для виробництва готової
продукції була включена у витрати
підприємства при визначені об'єкта
оподаткування в податковій декларації
з податку на прибуток за три квартали
2012 року та в податковій декларації з
податку на прибуток за 2012 рік.
Факт
виконання сторонами договірних
зобов'язань підтверджується належним
чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
податковими накладними, видатковими
накладними, рахунками-фактури,
платіжними дорученнями, актами
приймання-передачі, банківськими
виписками тощо.
Вказані
документи містять всі необхідні
реквізити, підписи уповноважених
представників сторін та печатки
підприємств, що відповідає вимогам
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і фіксують факт
здійснення господарської операції.
Наявні до договору документи дають
змогу визначити, які саме послуги було
надано та за якою ціною.

Факт здійснення
господарської діяльності між
позивачем та ТОВ «Авеста Трейд»
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме: податковими
накладними, видатковими накладними,
рахунками-фактури, платіжними
дорученнями, актами
приймання-передачі, банківськими
виписками тощо.
З приводу
формування валових витрат, слід
відмітити наступне.
Згідно з пунктом 135.2 статті 135
Податкового кодексу України, доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.
Підпунктом 135.5.7 пункту 135.5 статті 135
Податкового кодексу України
передбачено, що інші доходи включають
суми заборгованості, що підлягають
включенню до доходів згідно з пунктами
159.3 та 159.5 статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.
Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

З наданих позивачем документів не
встановлено неправомірності
віднесення до складу валових витрат по
придбанню послуг та товарів у ТОВ
«Авеста Трейд» у загальній сумі 323 052, 8
гривень.
Щодо
правомірності формування податкового
кредиту, слід зазначити наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.181.
пункту 14.1. статті 4 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно розділу V
цього Кодексу. Порядок формування
податкового кредиту, підстави його
виникнення та порядок визначення сум
податку на додану вартість, що
підлягають відшкодуванню з Державного
бюджету України, встановлено статтею 198
Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту
198.2 статті 198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;
дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;
придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних
інвестицій у необоротні капітальні
активи), у тому числі при їх імпорті, з
метою подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При цьому,
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом, а при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (пункти
200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу
України). За приписами пункту 201.1
статті 201 Податкового кодексу України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються, зокрема,
в окремих рядках місцезнаходження
юридичної особи - продавця або
податкова адреса фізичної особи -
продавця, зареєстрованої як платник
податку.
Згідно з пунктом 201.4 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.
Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової
служби за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пунктом
201.10 статті 201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку, що ведеться
підприємством.
Підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, що містять
відомості про господарські операції та
підтверджують їх здійснення.
Перевіркою повноти визначення
валових витрат та витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт» у періоді
взаємовідносин з ТОВ «Авеста Трейд»
встановлено їх завищення всього на
суму 1 538 500, 00 гривень, в тому числі
наростаючим підсумком: за 3 квартали 2012
року на суму 1 538 500, 00 гривень.
Так, перевіркою
достовірності відображених показників
у рядку 05.1 Декларацій «Собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)»
показників за період з 01.07.2012 року по
30.09.2012 року у загальній сумі 8 052 485, 00
гривень встановлено, що суб'єктом
господарювання було віднесено
операції з придбання товарів та послуг
у ТОВ «Авеста Трейд».

Проведеною перевіркою відображеного
показника за 3 квартал 2012 року, в сумі 8
052 485, 00 гривень було здійснено на
підставі таких документів: акти
виконаних робіт, банківські виписки,
оборотно-сальдові відомості по
бухгалтерським рахункам: 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками», 311 «Рахунки в
банках», 92 «Адміністративні витрати», 93
«Витрати на збут» - встановлено
завищення на загальну суму 1 538 467, 80
гривень, в тому числі за 3 квартали 2012
року в розмірі 1 538 467, 80 гривень.

Щодо податкового кредиту, то за період
з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт» задекларовано
податкового кредиту по податку на
додану вартість у сумі 584 154, 00 гривень.

Перевіркою повноти
визначення податкового кредиту за
період з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року
встановлено його завищення на загальну
суму 237 500, 00 гривень, в тому числі за
липень 2012 року на 100 000, 00 гривень,
серпень 2012 року на 70 000, 00 гривень,
вересень 2012 року на 67 500 гривень.

В ході проведення
перевірки встановлено, що ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт» мало взаємовідносини
з ТОВ «Авеста Трейд», на що виписано
податкові, видаткові накладні та акти
виконаних робіт, копії яких наявні в
матеріалах справи.
Даною перевіркою
встановлено, що підприємством ТОВ «НВП
«Укрвермікуліт» у III кварталі 2012 року
придбавалась сировина для виробництва
будівельних матеріалів, а саме
армоцель целюлозні волокна. Відповідно
до наданих підприємством пояснень
вартість придбаної сировини не
віднесена на витрати в повному обсязі,
що враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування податком на прибуток
зазначеного періоду.
Підприємством до
перевірки було надано картку рахунку 201
за третій квартал 2012 року, згідно якої
вищезазначені товари придбані у ТОВ
«Авеста Трейд» () в сумі
108, 33 тисяч гривень, без ПДВ на кінець
звітного періоду обліковувалися на 201
рахунку як залишки на складі у суму 32, 2
тисяч гривень.
До перевірки надано
товарно-транспортні накладні на
транспортування армоцель целюлозні
волокна в ТТН від 05.09.2012 року № 0135000; від
04.09.2012 року № 0134999; від 03.09.2012 року № 0134998
вказано, що перевезення армоцель
целюлозних волокон здійснювалось
автомобілем «Renault Master», в графі звідки
взятий товар вказано - місто Київ куди,
поставити - місто Васильків.

В ході проведення
перевірки було встановлено, що на
порушення вимог статті 62 Закону
України від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ «Про
автомобільний транспорт», Постанови
Кабінету Міністрів України від 10.10.2001
року № 1306, якою затверджено перелік
документів, необхідних для здійснення
перевезення вантажу автомобільним
транспортом у внутрішньому сполученні,
статті 2 «Правил дорожнього руху»
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306,
в редакції від 03.09.2009 року, статті 11
«Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні»,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року № 363,
наказу Міністерства Транспорту
України та Міністерства Статистики
України від 29.12.1995 року № 488/346 «Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля»,
на підприємстві відсутні документи,
які засвідчували б місце та умови
поставки; акти приймання придбаних
товарів за кількістю та якістю;
сертифікати якості, походження
придбаного товару, відповідності його
затвердженим стандартам якості та
санітарно-гігієнічним нормам, що
засвідчують гарантійні зобов'язання
постачальника (імпортера, виробника).

Надані до
перевірки документи, на думку
відповідача, не відповідають вимогам
пункту 2 статті 9 Закону України Закону
України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а саме: наданий до
перевірки акт виконаних робіт до
договору суборенди від 22.03.2011 року № 20
немає порядкового номеру та не
відповідає встановленим вимога до акту
прийому передачі наданих послуг до
договору оренди нерухомого майна.

В свою
чергу, підприємством було надано копії
податкових, видаткових накладних та
рахунків фактур на поставку товару -
армоцель целюлозні волокна в кількості
10, 8 тонн. Однак, не надано до перевірки
договору на поставку даного товару.
Хоча в податковій накладній від 03.09.2012
року № 13 на поставку товару, в графі
«Вид цивільно правового договору»
зазначається «вид договору» Договір
поставки від 03.09.2012 б/н, в податковій
накладній від 04.09.2012 року № 23 «Вид
цивільно правового договору»
зазначається «вид договору» Договір
поставки від 04.09.2012 року б/н, в
податковій накладній від 05.09.2012 року
№31. Виходячи
з наведенного вбачаэться, що висновки
відповідача були спростовані
документально підтвердженими
твердженнями позивача, зокрема, в
матерыалах справи мыстяться всі
первинні документи, які підтверджують
факт здійснення господарських
операцій щодо отримання послуг по
суборенді рухомого та нерухомого майна
та придбання сировина для виробництва
будівельних матеріалів, а саме
армоцель целюлозні волокна у ТОВ
«Авеста Трейд». Вирішуючи
питання про реальність придбання у ТОВ
«Авеста Трейд» послуг та товарів з
метою подальшого використання у
власній господарській діяльності, суд
виходить з наступного. Відповідно
до частини першої статті 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.
Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 4
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність, як діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

В свою
чергу факт безпосереднього зв'язку
витрат з господарською діяльністю
платника податків може бути
встановлений з урахуванням якісних
характеристик товарів, робіт або
послуг, які б однозначно свідчили про
призначення придбаних товарів для
використання в господарській
діяльності платника податків,
відповідали б змісту цієї діяльності.
Документи та
інші дані, що спростовують або
підтверджують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції.
При цьому сама собою наявність
або відсутність окремих документів, а
так само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Слід зазначити, що
за 3 квартал 2012 року позивачем було
виготовлено та реалізовано продукції
на суму 3 596 557, 00 гривень, в тому числі по
періодам: за липень 2012 року - 1 407 232, 00
гривень, за серпень 2012 року - 1 164 152, 00
гривень, за вересень 2012 року - 1 025 173, 00
гривень.
Основними
покупцями позивача, робота з якими
останній мав постійний і
довгостроковий характер були наступні
підприємства: ТОВ «Епіцентр К» (всього
за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 1 152 657, 00 гривень); ТОВ
«Керамейя» (всього за 3 квартал 2012 року
реалізовано продукції на суму 1 055 203, 00
гривень); ПАТ «Інтеркондиціонер»
(всього за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 44 863, 00 гривень); ПАТ
«Кременчуцька овочева фабрика» (всього
за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 21 507, 00 гривень); ДП ЗАТ
«Енергомонтажвентиляція УВТК» (всього
за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 42 867, 00 гривень); ТОВ
«Інвентум Україна» (всього за 3 квартал
2012 року реалізовано продукції на суму 68
218, 00 гривень); ТОВ «Юомі-Енергомаш»
(всього за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 31 590, 00 гривень); ТОВ
«Коростенський завод теплотехнічного
обладнання» (всього за 3 квартал 2012 року
реалізовано продукції на суму 45 999, 00
гривень); ТОВ «Діана-Текс» (всього за 3
квартал 2012 року реалізовано продукції
на суму 19 824, 00 гривень); ТОВ «Ветінкорм»
(всього за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 79 100, 00 гривень); ТОВ
«ТЕЗ» (всього за 3 квартал 2012 року
реалізовано продукції на суму 12 870, 00
гривень); ДП «ЛК-Металургія» (всього за 3
квартал 2012 року реалізовано продукції
на суму 39 312, 00 гривень); ТОВ «Кримська
юридична група» (всього за 3 квартал 2012
року реалізовано продукції на суму 257
983, 00 гривень); ТОВ «Донецкэнергоремонт»
(всього за 3 квартал 2012 року реалізовано
продукції на суму 75 199, 00 гривень); ТОВ
«Завод Євроформат» (всього за 3 квартал
2012 року реалізовано продукції на суму 31
631, 00 гривень).
Належне відображення в податковій
звітності свідчать податкові
декларації за весь період діяльності
ТОВ «Авеста Трейд».
Таким
чином, на момент укладання правочинів
та їх виконання позивачем та його
контрагентом ТОВ «Авеста Трейд» було
дотримано усіх вимог чинного
законодавства. Також слід
зазначити, що за результатами
перевірки позивача, відповідач
зазначив, що платником податку у 3
кварталі 2012 року по операціям з ТОВ
«Авеста Трейд» безпідставно завищено
валові витрати на суму 1 538 467, 80 гривень.
Саме виходячи із суми в 1 538 467, 80 гривень
податковим органом визначено суму
податку на прибуток, що підлягає
сплаті. Ця сума, на думка відповідача,
складає 323 053, 00 гривень. Однак, за період
з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року по операціям
з ТОВ «Авеста Трейд» позивач відніс до
складу валових лише 1 155 356, 69 гривень:

1 079 166, 67
гривень по операціям з оренди рухомого
та нерухомого майна за договором
суборенди № 20 від 22.03.2011 року;

76 190, 02 гривень за операціями з
придбання у ТОВ «Авеста Трейд»
армоцелю целюлозні волокна (у 3
кварталі 2012 позивач для виробництва
продукції використав не весь придбаний
у ТОВ «Авеста Трейд» армоцель і на
01.10.2012 року залишок армоцелю на складі
позивача складав 32 143, 31 гривень.
Відповідачу було відомо, що станом на
01.10.2012 року позивач мав на залишках
армоцель целюлозні волокна.
Таким
чином, відповідач невірно визначив
суму податку на прибуток, що має
піддягати сплаті позивачем за
результатами операцій з ТОВ «Авеста
Трейд» у 3 кварталі 2012 року, що є
підставою для скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.
Окрім того, Розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних санкцій до
Акта перевірки містить відомості про
те, що позивачу за несплату ПДВ
застосована штрафна санкція в розмірі
50 %, що складає 118 750, 00 гривень, так як
протягом 1095 днів до позивача вдруге
застосовано санкції за несплату ПДВ.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України, у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095
днів визначенні контролюючим органом
суми податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.
Відповідачем протягом 1095 днів
до позивача самостійно визначено суму
додаткового зобов'язання з ПДВ не було.

Слід звернути увагу, що
20.06.2013 року відповідачем були винесені
податкові повідомлення-рішення №
та № .
Згідно постанови Київського
окружного адміністративного суду від
16.07.2013 року у справі № 810/3322/13-а,
залишеної без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2013 року, податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року №
та № були визнані
протиправними та скасовані.
Відповідно до
пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу
України, з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що застосовані відповідачем
до позивача санкції в розмірі 50 % від
суми нарахованого податкового
зобов'язання, зокрема, в податковому
повідомленні-рішенні від 14.11.2013 року №
протиправними.

В матеріалах справи наявні належним
чином засвідчені копії видаткових
накладних та податкових накладних,
отриманих від контрагента, а також
належним чином засвідчені копії
банківських виписок, що підтверджують
факт перерахування коштів за отримані
послуги по суборенді рухомого та
нерухомого майна та придбання сировина
для виробництва будівельних
матеріалів, а саме армоцель целюлозні
волокна.
З огляду на викладене,
повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від "13"
грудня 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
було вірно встановлено фактичні
обставини справи, надано належну
оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

В зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу Васильківської
об"єднанної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від "13" грудня
2013 року - без змін.
Керуючись
ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Васильківської об"єднанної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - відмовити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від "13" грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.