Справа № 821/3993/14
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/3993/1415 год. 53 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за
участю представника позивача Андрєєва
Д.В., представника відповідача
Кравченка П.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" (позивач, ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод")
звернулось до адміністративного суду з
позовом, в якому просить скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
07.07.14 № про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у сумі 71513 грн. та
застосування штрафної санкції 35756 грн.

Позивач вважає спірне податкове
повідомлення - рішення незаконним,
прийнятого на підставі
непідтверджених висновків акту
перевірки від 24.06.14 № 228/21-03-22-06. Всі
необхідні первинні бухгалтерські та
податкові документи на підтвердження
господарських операцій з ТОВ
"Дніпрохауз" до перевірки позивачем
надані, зауважень до їх змісту у
перевіряючої особи не виникли, за
поставлений товар підприємство
повністю розрахувалось, придбаний
товар використано у власній
господарській діяльності. ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод" вважає
необґрунтованим використання в ході
перевірки реальності господарських
операцій з ТОВ "Дніпрохауз" акту про
неможливість провести зустрічну
звірку останнього, оскільки даний
документ не містить в собі інформації,
що може бути використана під час
проведення їх аналізу, на час укладання
угоди контрагент позивача було діючим
підприємством, платником податку на
додану вартість, в ЄДР відсутні
відомості щодо відсутності
підприємства за місцезнаходженням.
Позивач також звернув увагу на
практику Європейського Суду з прав
людини у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) що позбавляє
обов'язку підприємства нести
відповідальність за невиконання його
постачальником податкових зобов'язань.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
позов просив задовольнити.

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
(відповідач, ДПІ) проти позову
заперечує з мотивів законності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення від 07.07.14 № ,
обґрунтованість якого підтверджена
висновками акту перевірки ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод" від 24.06.14 №
228/21-03-22-06, в якому було досліджено
взаємовідносини позивача з ТОВ
"Дніпрохауз". Відповідно, перевіряючи
контрагента ТОВ "Дніпрохауз" було взято
інформацію з акту ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів м. Києва від 14.05.14
№ 1361/26-55-22-07/38705474 щодо не знаходження
підприємства за юридичною адресою,
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів
підприємницької діяльності через
відсутність управлінського та
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів, не
підтвердження задекларованих
податкових зобов'язань з ПДВ та
податковий кредит за лютий 2014 року.
Надані до перевірки
товарно-транспортні накладні не
містять в собі вказівок на місце
завантаження та розвантаження товару,
відсутні номери та дати дорожніх
листів. Враховуючи дані обставини,
отримані ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний
завод" податкові накладні від ТОВ
"Дніпрохауз" не можуть розглядатись в
якості належного підтвердження
сформованого позивачем податкового
кредиту, оскільки вони не мають статусу
юридично значимих документів.

В судовому засіданні представник
відповідача просив суд відмовити в
задоволенні позову за
необґрунтованістю.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" є юридичною особою,
суб'єктом господарювання з 14.11.2007,
основний вид діяльності підприємства є
лиття чавуну, перебуває на обліку в ДПІ
у м. Херсоні як платник податку на
додану вартість.

Спірні відносини виникли між сторонами
внаслідок прийняття Державною
податковою інспекцією у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області податкового
повідомлення - рішення від 07.07.14 №
про збільшення ТОВ "ТПК" Херсонський
ливарний завод" суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 71513 грн. та застосування
штрафної санкції 35756 грн.

Дане спірне рішення було прийнято за
висновками акту від 24.06.14 №
228/21-03-22-06/35469414 про результати
позапланової невиїзної перевірки щодо
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за лютий 2014 року по
взаємовідносинам з контрагентом
постачальником ТОВ "Дніпрохауз, та
подальшого використання придбаних ТМЦ,
відображення здійснених
фінансово-господарських операцій у
податковій звітності. Встановлено
порушення ТОВ "ТПК" Херсонський
ливарний завод" п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України,
внаслідок чого завищено податковий
кредит на 103586 грн., що призвело до
завищення від'ємного значення між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (р. 19
декларації з ПДВ) на суму 23592 грн.,
завищення ряд. 24 "залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового кредиту" на суму 8481 грн., та
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті в бюджет
на загальну суму ПДВ 71513 грн.

До таких висновків перевіряюча особа
ДПІ дійшла внаслідок дослідження
податкової звітності позивача з ПДВ,
первинної бухгалтерської та
податкової документації та
використовуючи інформацію з акту ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів м.
Києва від 14.05.14 № 1361/26-55-22-07/38705474 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Дніпрохауз" щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за період з 01.02.14 по
28.02.14. Зокрема, зауважень щодо
сформованої податкової звітності з ПДВ
за лютий 2014 року з додатком 5 до
декларації у відповідача не виникло,
зауваження стосувались недоліків
оформлення товарно-транспортних
накладних (щодо відсутності вказівки
на місце завантаження та розвантаження
товару, відсутні номери та дати
дорожніх листів). Щодо контрагента ТОВ
"Дніпрохауз" відповідачем констатовано
відсутність підприємства за
місцезнаходженням, відсутні складські
приміщення, трудові ресурси,
торгівельне обладнання, сировина,
матеріали для здійснення основного
виду діяльності, транспортні засоби. До
перевірки ТОВ "Дніпрохауз" не надано
первинні бухгалтерські та податкові
документи, відповідно, відсутні докази
на підтвердження фактичного
постачання товарів та послуг на адресу
ТОВ "Дніпрохауз" у спірному періоді, що
свідчить про відсутність
взаєморозрахунків підприємства з його
контрагентами, не підтверджений
фактичний рух активів, відсутній об'єкт
оподаткування.

Таким чином, перевіряюча особа в акті
перевірки зазначила, що отримані
податкові накладні від ТОВ "Дніпрохауз"
заповнені з порушенням, не містять в
собі достовірної інформації щодо
дійсного розташування підприємства, не
мають юридичної сили та доказовості,
ТОВ "ТПК" Херсонський ливарний завод"
використовувало формально складені
документи без фактичного здійснення
господарських операцій з
постачальником ТОВ "Дніпрохауз" та
неправомірно сформувало податковий
кредит у сумі 103585,67 грн. у лютому 2014
року.

Як наслідок, відповідачем зазначено
про завищення ТОВ "ТПК" Херсонський
ливарний завод" податкового кредиту з
ПДВ у лютому 2014 року на 103585,67 грн.,
заниження суми податку на додану
вартість у лютому 2014 року, яка підлягає
сплаті до бюджету на суму ПДВ 71513 грн.,
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
(звітного) періоду на суму 23592 грн. (р. 19
декларації з ПДВ), завищення ряд. 24
"залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
кредиту" на суму 8481 грн. На думку
відповідача, сума ПДВ 23592 грн. має бути
включена в рядок 21.3 наступної
податкової декларації з ПДВ
"зменшено/збільшено залишок від'ємного
значення за результатами перевірки
податкового органу. За наслідками
використання підприємством придбаного
у контрагента товару, інспектора в акті
перевірки зазначила про те, що витрати
на виробництво покупцю необхідно
вносити на рахунок 23 "Виробництво" с
послідуючим списанням їх в дебет
рахунку 26 "Готова продукція".

Встановивши обставини, що слугували
винесенню спірного податкового
повідомлення-рішення суд вважає
необхідним зазначити слідуюче.

Сума податку, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума
різниці між податковим зобов'язанням
та податковим кредитом, має від'ємне
значення, то: бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх та
звітному податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України,
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду (ст. 200 ПК України).

Відповідно до ст.198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій придбання або
виготовлення товарів та послуг, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПКУ
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Згідно з
абзацом 11 статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Відповідно
до ч.1 ст. 9 вказаного Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством. З
урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, податкова інспекція
повинна аналізувати реальність
господарської діяльності платника
податків на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту. Якщо
певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку угодах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

Статтею 69 КАС України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З обставин справи вбачається, що між
ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод" та
ТОВ "Дніпрохауз" було укладено договір
поставки від 23.02.14 № 8/14, відповідно до
якого ТОВ "Дніпрохауз" мав поставити
позивачу камери збірні
одностороннього обслуговування КСО-272.
ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод"
прийняв та сплатив кошти за
поставлений товар у розмірі 2860000 грн.
Транспортні витрати ніс продавець ТОВ
"Дніпрохауз". Також, згідно укладеного
договору від 04.02.14 № 1/14 ТОВ "Дніпрохауз"
поставлено позивачу чавун
перероблений ПЛ, чавун ливарний Л,
ферросиліцій, сілікокальцій та
ферромарганець на суму 335514 грн.
Поставка товару також була здійснена
за рахунок ТОВ "Дніпрохауз",
перевізником був ФОП "Боровик" (ТТН № 1
від 06.02.14, № ДХ-0000001 від 10.02.14, № ДХ-0000002
від 25.02.14, № ДХ-0000003 від 26.02.14). Факт
поставки підтверджений податковими та
видатковими накладними (№ 56 та № 39 від
25.02.14, № 57 та № 40 від 26.05.14, № 18 та № 1 від
06.02.14, № 2 та № 19 від 10.02.14), довіреностями
на отримання ТМЦ, що були дослідженні в
ході перевірки та надані позивачем до
справи. Розрахунки за поставлений
товару були проведені у безготівковому
вигляді, податковий кредит з ПДВ
включений позивачем до податкової
декларації за лютий 2014 року з додатком
5, податкові накладні відображено в
реєстрі отриманих податкових
накладних.

З наданих суду доказів суд не вбачає
порушень позивачем вимог податкового
законодавства під час формування
податкового кредиту від ТОВ
"Дніпрохауз" у лютому 2014 року, оскільки
первинні документи бухгалтерського
обліку та податкові документи
оформлені належним чином. Також,
встановлено відсутність зауважень
контролюючого органу як під час
перевірки, так і під час слухання
справи щодо поданої позивачем
податкової звітності з ПДВ за лютий 2014
року з додатками. На час укладання
угоди з позивачем, суб'єкт
господарювання ТОВ "Дніпрохауз" було
діючим підприємством, платником
податку на додану вартість, свідоцтво
платника ПДВ не скасовано, доказів на
спростування даних відомостей
контролюючим органом суду не надано, як
і доказів відсутності у останнього
необхідних ресурсів для здійснення
господарської діяльності. Наданий суду
витяг з ЄДР станом на 27.10.14 № 19506249
спростовує твердження ДПІ у м. Херсоні
щодо відсутності ТОВ "Дніпрохауз" за
податковою адресою, такі відомості в
ЄДР відсутні, в реєстраційних діях
наявна відмітка від 29.04.14 про зміну
місцезнаходження ТОВ "Дніпрохауз", що
не стосується спірного періоду.

Наявні у справі товарно-транспортні
накладні підтверджують обставини
транспортування придбаного позивачем
у ТОВ "Дніпрохауз" товару. З них
вбачається, що товар поставлявся
перевізником ПП "Боровик" з пункту
навантаження м. Київ та в пункт
розвантаження м. Херсон. Суд
погоджується, що дані
товарно-транспортні накладні не
містять в собі більш конкретної
інформації щодо місця навантаження та
розвантаження товару, відсутні
вказівки на номери та дати подорожніх
листів, але суд вважає, що на обставини
правомірності декларування ТОВ "ТПК"
Херсонський ливарний завод"
податкового кредиту у лютому 2014 року це
не впливає. Позивач не ніс сам
транспортних витрат, не включав їх до
бухгалтерського та податкового обліку,
до оформлення ТТН позивач не мав
відношення, дані документи були
складені ТОВ "Дніпрохауз", який має
нести відповідальність за їх
заповнення. Придбаний позивачем товар
у ТОВ "Дніпрохауз" використаний
підприємством у власній господарській
діяльності, що підтверджено наданими
суду актами списання матеріалів, що не
заперечувалось відповідачем як в ході
перевірки так і в ході розгляду справи.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлені в ході розгляду справи
обставини відповідачем не спростовані,
також не підтвердженно в ході розгляду
справи факти негативної податкової
історії контрагента позивача ТОВ
"Дніпрохауз". Суд зазначає, що в
обґрунтування своєї правової позиції
контролюючим органом не надано суду
доказів неправомірного формування
позивачем податкового кредиту у лютому
2014 року у сумі 103585,67 грн. за наслідками
придбання товару у ТОВ "Дніпрохауз",
перевіряючою особою не було належним
чином досліджено в ході перевірки
первинну бухгалтерську та податкову
документацію позивача, обставини
виконання умов договору сторонами,
сплати за товар та використання товару
у власній господарській діяльності, що
надає право на формування податкового
кредиту підприємством. Використання в
ході перевірки акту зустрічної звірки
ТОВ "Дніпрохауз" є безпідставним,
оскільки висновки акту щодо не
підтвердження господарської
діяльності у лютому 2014 року
документально не підтверджено,
директора ОСОБА_3 не опитано, відсутній
вирок суду щодо притягнення
представників ТОВ "Дніпрохауз" до
кримінальної відповідальності по
факту здійснення фіктивної
господарської діяльності.

Суд зауважує, що висновки перевірки не
відповідають вимогам чинного
законодавства, ґрунтуються на
припущеннях та без системного
викладення порушень вимог діючого
податкового законодавства,
ґрунтуються лише на даних зустрічної
звірки іншого платника податків, за
діяльність якого позивач не несе
відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, оскільки
позивачем підтверджені обставини
вчиненої господарської операції по
закупівлі у лютому 2014 року ТМЦ у ТОВ
"Дніпрохауз", надано докази формування
податкового кредиту у сумі 103585,67 грн.,
суд приходить до висновку про
незаконність прийнятого ДПІ у м.
Херсоні спірного податкового
повідомлення - рішення від 07.07.14 №
.

Податковий кодекс України визначає
податкову накладну, як єдиний документ,
який підтверджує суми податкового
кредиту і на підставі якого платник
податків має право формувати
податковий кредит. Суд погоджується з
думкою позивача, податкове
законодавство не ставить в залежність
право платника податків на податковий
кредит від сплати контрагентом його
зобов'язань.

Стаття 8 КАС України передбачає принцип
верховенства права при здійсненні
адміністративного судочинства.
Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.
Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного платника
податків, у випадку за неправомірні дії
іншого платника податків
підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини. Так, в
п. 71 рішення у справі "Булвес" АД проти
Болгарії" Європейський суд з прав
людини дійшов такого висновку: "... Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування податку на додану
вартість і, як наслідок, сплачувати
податок на додану вартість повторно
разом із пенею. Суд вважає, що такі
вимоги прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".
Європейський суд з прав людини
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом. Аналогічні положення
містяться й в Конституції України.

Суд, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, задовольняє позовні
вимоги позивача в повному обсязі.
Судові витрати підлягають
відшкодуванню позивачу з Державного
бюджету в повному обсязі в сумі 2145 грн.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області від 07.07.14 № про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у сумі 71513
грн. та застосування штрафної санкції
35756 грн.

Відшкодувати з Державного бюджету на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" ()
витрати по сплаті судового збору в сумі
2145 грн. (дві тисячі сто сорок п'ять
гривень).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 10 листопада 2014 р.

Суддя
Хом'якова
В.В.

кат. 8.3.3