Справа № 163/1676/14а,2а/163/48/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Справа № 876/7683/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Любомльському районі Волинської
області на постанову Любомльського
районного суду Волинської області від
08.07.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Любомльському районі Волинської
області про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

25.06.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась
в суд з позовом до відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
Любомльському районі Волинської
області про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона
з 29 квітня 2014 року перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Любомльському районі та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Однак при призначені їй пенсії
управлінням Пенсійного фонду України в
Любомльському районі не було враховано
всі додаткові виплати, а саме : не було
враховано матеріальну допомогу на
оздоровлення, допомогу для вирішення
соціально - побутових питань, премій до
державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати.

Позивач вказує, що 02 червня 2014 року вона
звернулась до відповідача із заявою
про перерахунок пенсії з врахуванням
вищезазначених грошових виплат, однак
управління пенсійного фонду України в
Любомльському районі відмовило їй в
перерахунку пенсії, мотивуючи, що дані
грошові виплати не включаються до
заробітної плати при обчислені пенсії
державному службовцю.

Позивач зазначає, що з даним рішенням
не згідна, вважає його неправомірним та
незаконним.

Відтак, просить суд визнати
протиправним рішення управління
пенсійного фонду України в
Любомльському районі про відмову у
включенні в заробітну плату для
призначення пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення, допомоги для
вирішення соціально - побутових питань,
премій до державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Любомльському районі провести
перерахунок та виплату пенсії
включивши в її дохід для обчислення
пенсії матеріальну допомогу на
оздоровлення, допомогу для вирішення
соціально - побутових питань, премій до
державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати з 24 грудня 2013 року та виплатити
недотримані кошти в зв'язку з
проведеним перерахунком.

Постановою Любомльського районного
суду Волинської області від 08.07.2014 р.
позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України і
Волинській області включити в
заробітну плату для призначення пенсії
ОСОБА_1 матеріальну допомогу на
оздоровлення, допомогу для вирішення
соціально - побутових питань, премій до
державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любомльському районі
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1, відповідно до вимог Закону
України «Про державну службу» в
розмірі 80 відсотків від заробітної
плати, включивши в її дохід для
обчислення пенсії матеріальну
допомогу на оздоровлення, допомогу для
вирішення соціально - побутових питань,
премій до державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати з 29 квітня 2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
в користь ОСОБА_1 73(сімдесят три) гривні
08 копійок судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Суд зазначив, що відповідно до норм
статті 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» -
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Дана правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
28 травня 2013 року за наслідками
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 20
грудня 2012 року та ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
жовтня 2012 року.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначає, що відповідно
до листа Міністерства праці та
соціальної політики України № 03-3/2533-02-в
від 05.05.2003 року, згідно зі статтею 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається із посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога та
грошова винагорода передбачена
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.02.2003 року № 212 не відносяться до
інших надбавок та не можуть включатись
в заробіток для обчислення пенсії
державним службовцям.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 «Про затвердження порядку
обчислення середньої заробітної
плати» (з внесеними змінами) при
обчисленні середньої заробітної плати
у всіх випадках її збереження
включаються, зокрема, основна
заробітна плата; доплати і надбавки;
виробничі премії.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України, який в
своїй ухвалі від 23 жовтня 2012 року, де
зазначається правильність висновків
судів по необґрунтованості вимог щодо
визнання протиправними дій управління
ПФУ щодо невключення до складу
заробітної плати матеріальної
допомоги для призначення та
перерахунку пенсії, оскільки,
враховуючи положення статті 33 Закону №
3723-ХІІ, вказана допомога не входить до
складу заробітної плати державного
службовця та є разовою виплатою.

Отже, на думку апелянта, матеріальна
допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань не входять
до складу, а ні основної заробітної
плати, а ні доплат та надбавок, а ні
виробничих премій, а тому для включення
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань до
визначення середньомісячної
заробітної плати для обчислення
розміру пенсії немає жодних правових
підстав.

Крім того, апелянт зазначає, що
індексація грошових доходів населення,
виходячи зі змісту статті 1 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», статті 33 Закону
України «Про державну службу» та
статті 2 Закону України «Про оплату
праці», не входить до структури
заробітної плати державного службовця,
а є лише повним або частковим
відшкодуванням подорожчання споживчих
товарів і послуг.

Отже, для врахування сум індексації
заробітної плати при призначенні та
перерахунку пенсії (подвійної
індексації доходів) державному
службовцю немає правових підстав.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову - скасувати, з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, 29 квітня 2014 року ОСОБА_1 призначена
пенсія відповідно до вимог Закону
України «Про державну службу» в
розмірі 80 відсотків від її заробітної
плати. На час звернення про призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» позивач
працювала на посаді головного
державного інспектора відділу митного
оформлення № 6 митного поста "Ягодин"
Ягодинської митниці Міндоходів.

02 червня 2014 року позивач звернулась до
управління пенсійного фонду України в
Любомльському районі із заявою з
приводу перерахунку її пенсії та
виплати недоплаченої пенсії з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, допомоги для вирішення
соціально - побутових питань, премій до
державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати.

Відповідно до листа управління
пенсійного фонду України в
Любомльському районі № 22/П-01 від 06
червня 2014 року, ОСОБА_1 було відмовлено
в перерахунку пенсії, оскільки, на
думку Пенсійного фонду, немає законних
підстав для включення до заробітної
плати при перерахунку пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги для вирішення соціально -
побутових питань, премій до державних,
професійних свят і ювілейних дат та
індексації заробітної плати.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції чинній на
момент призначення позивачу пенсії), на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із
змінами та доповненнями) заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до наявної у матеріалах
справи Довідки № 5/44-871, виданої 20 червня
2014 року Ягодинською митницею
Міндоходів України, ОСОБА_1 було
виплачено матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
та індексацію заробітної плати (а.с. 9-11).

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці», визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»,
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові
норми, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. № 1788-XII врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII,
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як наслідок, колегія суддів поділяє
висновок суду першої інстанції про те,
що отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, зокрема
пенсії.

Колегія суддів враховує, що суми
індексації є складовою заробітної
плати і входять до складу фонду оплати
праці відповідно до пп. 2.2.7 пункту 2.2
розділу 2 Інструкції з статистики
заробітної плати, затвердженої Наказом
державного комітету статистики
України від 13.01.2004 року № 5.

Слід зазначити, що ст. 83 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. № 1788-XII (із змінами та доповненнями)
визначає строки призначення пенсій.

Так, відповідно до ст. 83 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Любомльському районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату призначеної
позивачу пенсії державного службовця
шляхом включення до заробітку, з якого
визначалась пенсія, сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, допомоги для
вирішення соціально-побутових питань,
премій до державних, професійних свят
та ювілейних дат та індексації
заробітної плати, з яких сплачено збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування - підлягають до часткового
задоволення, а саме : з 29.04.2014 року,
оскільки, судом апеляційної інстанції
було встановлено, що позивачу
призначена пенсія відповідно до вимог
Закону України «Про державну службу» в
розмірі 80 відсотків від її заробітної
плати саме з 29 квітня 2014 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на помилкове застосування судом першої
інстанції норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

В силу ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

В контексті наведених правових норм,
колегія суддів звертає увагу на те, що
судом першої інстанції при вирішенні
питання про розподіл судових витрат та
визначення їх розміру було порушено
вимоги ст.94 КАС України, зокрема суд
стягнув із Державного бюджету України
в користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) гривні
08 копійок судових витрат, попри те, що
судові витрати підлягали стягненню з
Державного бюджету України в розмірі
частково задоволених позовних вимог ( а
саме: 36 грн. 54 коп.).

Також, суд першої інстанції у
резолютивній частині оскаржуваної
постанови від 08.07.2014 року помилково
визнав протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України і
Волинській області включити в
заробітну плату для призначення пенсії
ОСОБА_1 матеріальну допомогу на
оздоровлення, допомогу для вирішення
соціально - побутових питань, премій до
державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати, оскільки належним відповідачем
у справі є - управління Пенсійного
фонду України в Любомльському районі
Волинської області, а не управління
Пенсійного фонду України і Волинській
області.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любомльському районі Волинської
області задовольнити частково, а
постанову Любомльського районного
суду Волинської області від 08.07.2014 р. по
справі № 163/1676/14-а (2-а/163/48/14) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Любомльському районі Волинської
області включити в заробітну плату для
призначення пенсії ОСОБА_1 матеріальну
допомогу на оздоровлення, допомогу для
вирішення соціально - побутових питань,
премій до державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любомльському районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1,
відповідно до вимог Закону України
«Про державну службу» в розмірі 80
відсотків від заробітної плати,
включивши в її дохід для обчислення
пенсії матеріальну допомогу на
оздоровлення, допомогу для вирішення
соціально - побутових питань, премій до
державних, професійних свят і
ювілейних дат та індексації заробітної
плати з 29.04.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 36 ( тридцять шість)
гривень 54 копійок судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар