Справа № 243/11171/13-а
Суддя: Чернишов Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/243/144/2014
14 листопада 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді - Чернишова Ю.В.,
при секретарі - Морозовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Слов'янська
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Слов'янськ та Слов'янському районі
Донецької області про зобов'язання
ОСОБА_1 звернулась до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Слов'янськ та Слов'янському районі
Донецької області про зобов'язання
виконати дії по поновленню і виплаті
пенсії за віком, починаючи з 09.10.2009
Свої вимоги позивач обґрунтувала
тим, що свою трудову діяльність вона
почала у вересні 1957 року та закінчила
в червні 1995 року, у зв'язку з виходом на
пенсію. Загальний трудовий стаж
складає 38 років. У 1995 році вона
оформила у відповідача пенсію по
старості, про що отримала пенсійне
посвідчення НОМЕР_1 від 5.03.1995 року та
отримувала пенсію до дня виїзду у
державу Ізраїль, а саме до 7 квітня 2002
року. З цього часу вона отримала
пенсію за пів року на перед та більше
не отримувала. Оскільки зі зміною
місця мешкання вона була позбавлена
права на отримання пенсії, відповідно
до рішення Конституційного суду
України №РП25/2009 від 7.10.2009 року, вважає
що дії відповідача є незаконними, у
зв'язку з чим вона вимушена
звернутися до суду з позовом, у якому
просить зобов'язати відповідача
виконати дії по поновленню і виплаті
їй пенсії за віком, починаючи з 09.10.2009
У судове засідання позивачка
не з'явилась, але надала суду заяву, у
якій позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить судове
засідання провести без її участі.
Відповідач у судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву у
якій просить судове засідання
провести без його представника, а
також надав суду заперечення у яких
не погодився з вимогами позивачки,
вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню, посилаючись на те, що
позивачці у 1995 році було призначено
пенсію за віком. У зв'язку з виїздом
позивачки на постійне проживання за
кордон, останній було виплачено
пенсію за 6 місяців наперед та пенсійну
справу позивачки було закрито.
15.10.2013 року на адресу управління
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янськ та Слов'янському районі
поштою надійшов лист із звернення м
позивачки, яке було розглянуто в
порядку Закону України «Про звернення
громадян» та надано відповідачу
відповідь, де було зазначено, що
оскільки позивачка надіслала до
управління заяву, а не особисто
звернулась згідно з порядком та не
надала заяву відповідно до бланку
встановленої форми, управлінням було
надано роз'яснення №338/0-19-01-01 від 29.10.2013
року. Крім того зазначено, що
відповідно до положень ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення,
визначено, що громадяни, які виїхали
на постійне проживання за кордон,
пенсії не призначаються. Пенсії,
призначені в Україні до виїду на
постійне проживання за кордон,
виплачуються за 6 місяців наперед
перед від'їздом за кордон. На
теперішній час між Україною та
Державою Ізраїль відсутній
міжнародний договір (угода), згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, а відтак відсутні
правові підстави для задоволення
Суд вважає за доцільне розглянути
справу відповідно до вимог ч. 4 ст.128 КАС
Дослідивши надані докази суд
приходить до переконання, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Так в судовому засіданні
достовірно встановлено, що у 1995 році
позивачка ОСОБА_1 оформила у
відповідача пенсію по старості, про що
отримала пенсійне посвідчення НОМЕР_1
від 5.03.1995 року та отримувала пенсію до
дня виїзду у державу Ізраїль, а саме до
У зв'язку з виїздом позивачки на
постійне проживання за кордон,
останній було виплачено пенсію за 6
місяців наперед та пенсійну справу
позивачки було закрито.
15.10.2013 року позивачка звернулась
до відповідача поштовим листом,
який було розглянуто в порядку Закону
України «Про звернення громадян».
Відповідач, не маючи заяви
відповідного зразка і необхідних
документів, листом №338/0-19-01-01 від 29.10.2013
року, направив роз'яснення, в яких
вказав, що для поновлення виплати
пенсії необхідно представити
документи: паспорт громадянина
України, ідентифікаційний код та
Згідно пункту 2 частини першої статті 49
Закону України № 1058 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України. Згідно
статті 51 вказаного Закону № 1058, у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009р. 25-рп/2009 визнано
неконституційними пункт 2 статті 49 та
друге речення статті 51 Закону № 1058.

У відповідності з частиною третьою
статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини,
кожна людина має право на вільне
пересування і свободу вибору місця
проживання. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Згідно з частиною другою статті 2
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи
або її відсутність не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин
України, включаючи пенсіонерів, має
право на вибір свого місця проживання,
зі збереженням усіх конституційних
прав.

Таким чином, суд зазначає, що із
визнанням неконституційними положень
пункту 2 статті 49 та статті 51 Закону
України № 1058 «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» зникли
перешкоди для реалізації позивачем
своїх прав на пенсійне забезпечення.
Позивачка, як громадянин України,
незалежно від країни свого проживання,
вправі користуватися всіма своїми
конституційними правами, в тому числі і
на пенсійне забезпечення, а тому
відсутні законодавчі перешкоди для
виплати пенсій.

Аналіз наведених норм свідчить, що
після прийняття рішення
Конституційним Судом України, Законом
№105 8-IV не встановлено підстав для
припинення пенсії в разі перебування
пенсіонера за кордоном.

Відповідно до частин першої та
четвертої статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належним є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» поновлення виплати
пенсії здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку,
передбаченому частиною третьою статті
35. та статтею 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, орган, який призначає
пенсію, розглядає питання про
відновлення виплати раніше
призначеної пенсії, відповідно з
заявою згідно додатку № 4, заяви про
переведення з одного виду пенсії на
інший, про перерахунок пенсії й
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії, що повністю узгоджується з
вимогами пунктів 37, 38 Порядку подання
документів щодо поновлення пенсійних
виплат. Згідно Порядку подання
документів щодо поновлення пенсійних
виплат, підставою для поновлення
пенсійних виплат є особисте звернення
особи, якої припинена виплата пенсії,
подача заяви у встановленій формі,
надання документів, що впливають на
розмір пенсії.

Судом встановлено, що позивачем не
дотримана форма звернення із заявою
про поновлення пенсійної виплати.
Матеріали справи не містять
відомостей, що позивач зверталась із
заявою належної форми про поновлення
пенсійних виплат до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янськ та Слов'янському районі
Донецької області особисто. Жодним
нормативно-правовим актом України не
передбачений обов'язок або право
Пенсійного фонду автоматично
здійснювати відновлення пенсії без
відповідного волевиявлення
пенсіонера.

Відповідачем, рішення про відмову у
поновленні пенсійних виплат відносно
позивача не приймалося. Тому, у
задоволенні позовних вимог, щодо
зобов'язання УПФУ в м. Слов'янськ та
Слов'янському районі Донецької
області поновити виплату пенсії
ОСОБА_1 необхідно відмовити, у зв'язку
із передчасністю їх заявлення.

Таким чином, судом встановлено, що
підставою для припинення виплати
пенсії відповідачем був виїзд
позивачки на постійне місце проживання
за межі України, жодним
нормативно-правовим актом України не
передбачений обов'язок або право
Пенсійного фонду автоматично
здійснювати відновлення пенсії без
відповідного волевиявлення
пенсіонера, належна заява про
поновлення виплати не була надана
позивачем.

Згідно викладеного, керуючись
ст.ст. 6, 7, 17-19, 104-106, 159, 161, 162 КАС України,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Постановою
правління Пенсійного Фонду України
від 25.11.2005р. №22-1 із наступними змінами,
про затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суд,-

П О С Т
А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка подається протягом десяти
днів з дня проголошення постанови. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Ю.В.Чернишов