Справа № 818/2719/14
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 р.
Справа №818/2719/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.

за участю секретаря судового засідання
- Коробчук Ю.М.,

представника позивача - Семібратова
В.С.,

представника відповідача 1 - Федорченка
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Суми адміністративну справу № 818/2719/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш»

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» (далі по тексту -
позивач, ПАТ «Сумський завод НЕМ
«Насосенергомаш») звернулося до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовною заявою до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі по тексту -
відповідач 1, ДПІ у м. Сумах), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області (далі
по тексту - відповідач 2, ГУДКСУ у
Сумській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 12.09.2014 р. №
/48033 про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, в розмірі 37
262, 00 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш" 24 840, 00 грн. бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач протиправно дійшов
висновку про завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування. Надані для
перевірки первинні документи в повній
мірі підтверджують виконання
укладених договорів та право позивача
на заявлене в податковій декларації
право на бюджетне відшкодування та
податковий кредит. Також, підставою для
прийняття податкового
повідомлення-рішення стало
встановлення ДПІ у м. Сумах порушень
податкового законодавства у
постачальників позивача, при цьому,
самим позивачем виконано всі вимоги
податкового законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував та просив в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі, спірне податкове
повідомлення-рішення вважає законним
та обґрунтованим, звертав увагу суду на
те, що контрагенти хоча і задекларували
податкові зобов'язання по
правовідносинам із позивачем, але не
виконали свого обов'язку щодо сплати
суми податку на додану вартість до
бюджету, а тому у позивача відсутнє
право заявляти дану суму до
відшкодування.

Суд, заслухавши, представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Державною податковою інспекцією у м.
Сумах проведено невиїзну
документальну перевірку ПАТ «Сумський
завод насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника
банку за жовтень 2011 року, березень,
квітень, травень, червень, серпень 2012
року та квітень 2014 року, про що складено
акт від 26.08.2014р. №3480/18-19-15-02/05785448 (а.с.16-64).

На підставі висновків акту від 26.08.2014
року податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення від
12.09.2014 року № /48033, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за жовтень
2011 року, березень, квітень, травень,
червень, серпень 2012 року, квітень 2014
року в сумі 24840,00 грн. та застосовані
штрафні санкції у розмірі 12422,50 грн.
(а.с.65).

Як вбачається із пояснень
представників сторін, порушення, які
були підставою для винесення спірного
податкового повідомлення-рішення
виникли по взаємовідносинам ПАТ
«Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» та ТОВ «НВО
«Станкоресурс», ДП «Будмонтаж» «КПА»,
ТОВ «Технодок», ТОВ «Мескон», ТОВ
«Приват Капітал».

Як вбачається із пояснень представника
відповідача та акту перевірки
підставою для висновків про порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
Українистали матеріали перевірок ТОВ
"НВО "Станкоресурс", отримані від
Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська
(акт від 07 лютого 2014 року №661/2203/36839702)
про результати неможливості
проведення зустрічної звірки ТОВ "НВО
"Станкоресурс" щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період вересень 2011 року,
травень, червень, липень 2012 року, ДП
"Будмонтаж" "КПА", отримані від
Глухвської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Сумській області (акт від 03 лютого 2014
року №107/18-04-22-015/31657304) про результати
позапланової виїзної перевірки ДП
"Будмонтаж" "КПА" з питань правомірності
формування податкового зобов'язання та
податкового кредиту по деклараціям з
податку на додану вартість, по
взаємовідносинах з платниками
податків за період з 01.06.2011 року по
31.07.2011 року, з 01.10.2011 року по 30.11.2011 року, з
01.02.2012 року по 29.02.2012 року, ТОВ "Технодок",
отримані від Харківської ОДПІ м. Харків
(акт від 19.12.2012 року №697/220/30357397) про
неможливість проведення зустрічної
перевірки ТОВ "Технодок" щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за
лютий-квітень 2012 року, ТОВ "Мескон", які
отримані від ДПІ у Печерському районі
м. Києва ДПС (акт від 23.01.2013 року
№264/22-4/37449060) про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
"Мескон" щодо підтвердження
господарських операцій із платниками
податків за період вересень 2011 року,
квітень 2012 року, ТОВ "Приват Капітал",
отримані від ДПІ у Красногвардіському
районі м. Дніпропетровська (акт від
26.06.2014 року №1732/15-00/38529491) про
неможливість зустрічної перевірки ТОВ
"Приват Капітал" під час здійснення
господарських операцій з
контрагентами за березень 2014 року.

Згідно вказаного акту, з урахуванням
результатів перевірок постачальників
ТОВ «НВО «Станкоресурс», ДП
«Будмонтаж» «КПА», ТОВ «Технодок», ТОВ
«Мескон», ТОВ «Приват Капітал», не
встановлено фактів передачі товарів
від контрагентів - продавців, у зв'язку
з відсутність трудових ресурсів, майна
та інших матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для здійснення
операцій з купівлі - продажу. Не
встановлено фактичного відвантаження
(надання) товарів (робіт, послуг),
реального транспортування та
зберігання (не виявлено первинних
документів, по яких відбувався рух
товару (робіт, послуг) від продавця де
покупця), а також відсутні документи, що
підтверджують прийняття,
оприбуткування та відвантаження
товару (надання робіт, послуг). Відсутні
документи, відповідно до яких можна
було б встановити вид робіт (послуг),
вид транспорту, розмір витрат, особу,
яка понесла дані витрати. Враховуючи
віддаленість підприємств та
оперативність проведення
господарських операцій, перевіркою
встановлено, що операції
купівлі-продажу ТОВ «НВО
«Станкоресурс», ДП «Будмонтаж» «КПА»,
ТОВ «Технодок», ТОВ «Мескон», ТОВ
«Приват Капітал» не спричиняють
реального настання правових наслідків.
За результатами ціх перевірок не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість і
розрахунки, встановлено відсутність
об'єктів оподаткування та неможливість
реального здійснення платниками
податків операцій по ланцюгу
постачання з постачальниками та
покупцями.

Тобто, відповідач вважає, що податкове
законодавство ставить у пряму
залежність факт включення
постачальником товарів (послуг)
податкових зобов'язань (відповідне їх
декларування) з наданням податкової
накладної і, відповідно, унеможливлює
надання податкової накладної покупцю
чи одержувачу послуг без включення
податкових зобов'язань до декларації з
боку контрагентів. У разі отримання
податкової накладної
підприємством-покупцем або
одержувачем послуг без декларування
податкових зобов'язань постачальником,
ця податкова накладна не може
вважатись підставою для формування
податкового кредиту першим.

Також, на переконання ДПІ у м. Сумах,
неможливість проведення зустрічної
перевірки контрагента через його
відсутність за місцезнаходженням або
ліквідацію, так само, як і висновки
податкових органів викладені в актах
перевірки цих контрагентів, є
достатніми підставами для того, щоб
вважати господарські операції не
реальними, здійсненими без наміру
настання правових наслідків, з метою
надання податкової вигоди у вигляді
формування штучного податкового
кредиту.

Проте, надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд не може
погодитись з указаними доводами
відповідача, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Також, пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу)

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України ,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу, а за змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
ПК України , бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Відповідно до абз. а п. 200.4 ст. 200 ПК
України, бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг.

Так, п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, містить загальні
норми щодо самого поняття „бюджетне
відшкодування" та джерела його
формування для подальшого
використання, а норми ст. 200 Кодексу
передбачає підстави та порядок
одержання платником податку
бюджетного відшкодування і не вказує
на те, що кошти повертаються платнику
податку лише за умови сплати такого
податку його контрагентами.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми,
податкова накладна є документом, який
підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у
ціні товару.

З матеріалів справи, а саме з акту
перевірки, вбачається, що позивач
виконав вимоги ПК України, сплативши
податок на додану вартість в ціні
товару, придбаного у безпосередніх
постачальників, які, в свою чергу,
виконали вимоги п. 201.10 ст. 201 ПК України -
видали покупцеві, яким є позивач,
належним чином оформлені податкові
накладні на визначені та сплачені
покупцем суми податку.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому, якщо
контрагент позивача не виконав свого
зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету,
настає відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата
податку контрагентами продавця (у тому
числі в разі ухилення від сплати) при
фактичному здійсненні господарської
операції не впливає на податковий
кредит покупця та суму бюджетного
відшкодування.

Податковий орган не надав суду
безпосередніх доказів і того що
вказані операції по придбанню ТМЦ та
послуг мали фіктивний чи безтоварний
характер.

Податковим органом не надані суду
також докази того, що безпосередні
контрагенти позивача, були виключені з
реєстру платників податку на додану
вартість, а їх свідоцтва платників
податку на додану вартість були
анульовані у встановленому чинним
законодавством порядку.

Оскільки податок на додану вартість є
непрямим податком, то обов'язком
покупця є сплата податку на додану
вартість у ціні товару продавцю товару,
а обов'язок утримання такого непрямого
податку із вартості проданого товару
та перерахування його до бюджету несе
продавець такого товару. Обов'язок
покупця товару в сплаті непрямого
податку завершується із сплатою
вартості придбаного товару, обов'язку
покупця при включенні сум податку,
сплаченого в ціні товару або послуги,
до податкового кредиту пересвідчитися
у фактичному надходженні таких сум до
бюджету та не наділено її відповідними
повноваженнями для таких дій.
Незважаючи на це, відповідачем право
позивача на формування податкового
кредиту поставлено в залежність від
добросовісності інших осіб.

Невиконання такими особами свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, тягне негативні наслідки саме
для цих осіб. На переконання суду,
своїми рішеннями відповідач встановив
для позивача додаткові обмеження, що
суперечить вимогам ст. 19 ч. 2
Конституції України, яка зобов`язує
органи державної влади, їх посадових
осіб діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

При розгляді даної справи судом
з'ясовано, що податковим органом не
виявлено будь-яких порушень у
формуванні позивачем податкового
кредиту за наслідками якого ПАТ
«Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
«Насосенергомаш» заявлено до
відшкодування зазначену суму податку
на додану вартість. Відповідачем не
наведено жодних доводів та не подано
будь-яких доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди.

Навпаки, сама податкова інспекція м.
Суми в акті перевірки підтверджує
наявність у позивача необхідних
первинних документів, що свідчать про
реальність виконання господарських
операцій, а саме: податкових та
видаткових накладних, довіреностей на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, платіжних доручень на
перерахування грошових коштів,
товарно-транспортних накладних, тощо.

З матеріалів справи та пояснень
представників сторін вбачається, що
спір виник з тих підстав, що по
постачальникам позивача по ланцюгам до
товаровиробника не завершені
перевірки, що робить неможливим
підтвердження сплати податкового
зобов'язання по операціям з поставки
позивачу товарів по ланцюгу до
виробника.

Згідно вимог ст.ст.15, 16 ПК України
платники податку відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону. Статтею 61 цього Кодексу
встановлено, що контроль за
правильністю нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів
до бюджету здійснюється контролюючим
(податковим) органом.

Тобто, обов'язки з контролю за
дотримання достовірності та
своєчасністю визначення сум податку,
за правильністю нарахування та сплати
податку на додану вартість
контрагентами позивача, відповідно до
Закону, покладаються на податкові
ограни, а не на позивача.

Діючим законодавством надано право
податковим органам здійснювати
зустрічні перевірки, але не проведення
їх чи відсутність висновків за ними не
змінює порядок та строки та підстави
відшкодування з Державного бюджету
України податку на додану вартість,
встановлені Податковим кодексом
України, чим порушується право
позивача на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Кодексу, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Таким чином, позивач сформував
податковий кредит на підставі належно
оформлених податкових накладних,
виданих йому продавцями. Із
зазначеного випливає, що сума
податкового кредиту та відповідно суму
бюджетного відшкодування позивач
сформував правомірно, оскільки ПДВ
входить до складу договірної суми,
сплаченої продавцеві.

Дані висновки узгоджуються із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності".

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд дійшов висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах не
відповідають ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов ПАТ «Сумський
завод насосного та енергетичного
машинобудування «Насосенергомаш»
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Сумський
завод насосного та енергетичного
машинобудування "Насосенергомаш" до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області, про скасування
податкового повідомлення-рішення та
стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 12.09.2014 р. №
/48033 про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, в розмірі 37
262, 00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
(40000, м. Суми, вул. Воскресенська, 7, рах.
0002, банк ГУ ДКУ у Сумській області,
МФО 837013, код 23636315, код бюджетної
класифікації 14010200) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш" (40000, м. Суми, пл.
Привокзальна, 1, код 05785448) 24 840, 00 грн.
(двадцять чотири тисячі вісімсот сорок)
грн. 00 коп. бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя
С.В. Воловик

Повний текс постанови складений 10.11.2014
року.