Справа № 521/5086/14-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
521/5086/14-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Поліщук І.О. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусика
А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та
Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Малиновського районного суду м.Одеси
від 08 травня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м.Одеси про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м.Одеси (далі
УПФУ) з адміністративним позовом про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення УПФУ
"Про утримання сум пенсії, надміру
виплачених пенсіонеру внаслідок
зловживань з його сторони" №491 від 22
березня 2014 року та стягнення 5 595,60
гривень, а також з вимогою зобов'язати
УПФУ припинити утримання переплати в
розмірі 20% від суми пенсії позивача та
зобов'язати УПФУ повернути незаконно
утримані з позивача суми коштів, згідно
з рішенням №491 від 22 березня 2014 року
"Про утримання сум пенсії, надміру
виплачених пенсіонеру внаслідок
зловживань з його сторони" з 01 квітня 2014
року по дату прийняття постанови по
даній справі.

Постановою Малиновського районного
суду м.Одеси від 08 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою суду, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є одержувачем пенсії за віком в
УПФУ.

22 березня 2014 року УПФУ було винесено
рішення №491 про утримання сум пенсій,
надміру виплачених пенсіонерам
внаслідок зловживань з його сторони.
Даним рішенням встановлено сума
переплати 5595,60 грн., яка утворилась з 01
квітня 2009 по 31 березня 2014 у зв'язку з
неповідомленням про працевлаштування.

На підставі зазначеного рішення з
пенсії позивача утримується переплата
в розмірі 20% пенсії щомісячно.

Винесення УПФУ рішення від 22 березня 2014
року за №491 та утримання 20% щомісячно з
пенсії позивача і стало підставою
звернення останньої з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що у період,
за який відповідачем проводиться
утримання сум переплати пенсії, а саме
з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2014 року,
позивач дійсно був зареєстрований як
фізична особа-підприємець і не
повідомив про це УПФУ, чим порушив
обов'язок покладений на нього ст.16
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком та вважає його правильним з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" для
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про рішення фізичної особи -
підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності фізична
особа - підприємець або уповноважена
нею особа повинні подати державному
реєстратору (надіслати рекомендованим
листом з описом вкладення) такі
документи:

- нотаріально посвідчену заяву про
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем;

- документ, що підтверджує внесення
плати за публікацію повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Також, положеннями ч.9 ст.47 вказаного
Закону передбачено, що для проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
фізична особа - підприємець або
уповноважена нею особа не раніше двох
місяців з дати публікації повідомлення
у спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації подає державному
реєстратору особисто (надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення) такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням;

- свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця;

- довідку відповідного органу
державної податкової служби про зняття
фізичної особи - підприємця з обліку як
платника податків;

- довідку відповідного органу
Пенсійного фонду України про зняття з
обліку;

- довідки відповідних органів фондів
соціального страхування про зняття з
обліку.

З аналізу наведених норм вбачається, що
державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця за її рішенням є
процесом, складовими частинами якого є,
зокрема, внесення до Єдиного
державного реєстру запису про рішення
фізичної особи - підприємця щодо
припинення нею підприємницької
діяльності та безпосереднє проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
з метою припинення підприємницької
діяльності позивачем у вересні 2004 року
було здано державному реєстратору
заяву про припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем та копію банківської
квитанції, що підтверджує внесення
плати за публікацію повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Разом з тим, позивачем всупереч
положень ч.9 ст.47 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" не було
вчинено наступних дій, необхідних для
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням, а саме: позивачем або
уповноваженою ним особою не було
подано відповідних документів.

Крім того, абз.2 ч.15 ст.47 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
встановлено, що дата внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем є датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Враховуючи, що позивачем не було
завершено процедуру припинення
підприємницької діяльності, зокрема,
не було внесено запису про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем до Єдиного
державного реєстру, колегія суддів
приходить до висновку, що в період з 01
квітня 2009 року по 31 березня 2014 року,
позивач був зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" застрахована
особа зобов'язана повідомляти
територіальні органи Пенсійного фонду
про зміну даних про обставини, що
спричиняють зміну статусу
застрахованої особи, протягом десяти
днів з моменту їх виникнення.

Згідно до ст.50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
З усіх інших видів стягнень може бути
відраховано не більш як 20 відсотків
пенсії.

Отже, приймаючи до уваги все
вищенаведене та враховуючи, що ОСОБА_2
всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.16 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не було
повідомлено УПФУ про те, що він
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення УПФУ
№491 від 22 березня 2014 року є правомірним,
а, відповідно, позовні вимоги ОСОБА_2 -
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Отже, постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з
посиланням апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, оскільки усі процесуальні норми,
передбачені адміністративним
судочинством, були виконані без
порушень прав кожної сторони при
розгляді справи.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі
були предметом дослідження судом
першої інстанції та свого
підтвердження не знайшли.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Малиновського
районного суду м.Одеси від 08 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя: Суддя:
О.А. Шевчук Л.Є Зуєва