Справа № 2а-1670/7258/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/1235/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Маринчак Н.Є.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
22.09.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2011

у справі № 2а-1670/7258/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олтан»

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції у
Полтавській області

про визнання протиправним та
скасування податкового-повідомлення
рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Олтан» звернулось
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового-повідомлення
рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.09.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2011
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.09.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Олтан» з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість з бюджету на рахунок
платника у банку за травень 2011 року, яке
виникло за рахунок від`ємного
значення з податку на додану вартість,
що декларувалося у квітні 2011, за
результатами якої складено акт №
5458/23-309/21056692 від 09.08.2011.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, що полягає у завищенні
заявленої суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за травень 2011 року на 10939 грн..

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем було винесене податкове
повідомлення рішення № /153 від
23.08.2011 року, яким визначено зменшення
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість в розмірі 10939 грн. та
застосовано штрафні санкції в розмірі 1
грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до поданої декларації
позивачем за квітень 2011 року від`ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов`язання та сумою податкового
кредиту становить 10 939 грн. Відповідно
до поданої декларації за травень 2011
року від`ємне значення різниці між
сумою податкового зобов`язання та
сумою податкового кредиту становить
12188 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі по
тексту - Кодекс), податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

За змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Кодексу, бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

За приписами ст. 200.1. Кодексу, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до ст. 200.2. Кодексу, при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Згідно з п. 200.3 Кодексу, при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз. а п. 200.4 ст. 200
Кодексу, бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого відємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу
встановлено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Між тим, наявність податкових
накладних дійсно є обов'язковою
обставиною для визначення
правильності формування податкового
кредиту, але не вичерпною, оскільки
визначальною умовою для віднесення сум
ПДВ на підставі податкових накладних
до податкового кредиту є реальність
господарських операцій.

Суди попередніх інстанцій
встановили реальність здійснення
господарських операцій з
контрагентами ТОВ «Олтан» на підставі
яких позивачем було сформовано
податковий кредит за квітень та
травень 2011 року

Фактичне виконання спірних
договорів підтверджується належним
чином оформленими актами приймання
виконаних підрядних робіт та
платіжними дорученнями, податковими
накладними, банківськими виписками за
особовим рахунком на підтвердження
оплати.

При цьому слід зазначити, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік (стан)
певного платника податку від інших
осіб, від фактичної сплати
контрагентом податку до бюджету, від
перебування постачальника за
юридичною адресою, а також від його
господарських та виробничих
можливостей. Питання віднесення певних
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту поширюється
виключно на окремо взятого платника та
не залежить від розрахунків з бюджетом
третіх осіб.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Разом з тим, як встановлено судами,
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів, які підтверджували
б відсутність фактичного виконання
господарських операцій за спірними
договорами, узгодженість дій позивача
з контрагентом з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаність з такими діями
постачальників, у зв'язку з чим
твердження податкового органу про
нікчемність укладених позивачем з
контрагентами правочинів є
необґрунтованими належними засобами
доказування припущеннями.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
22.09.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05.12.2011 у справі № 2а-1670/7258/11 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.09.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2011 у
справі № 2а-1670/7258/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Н.Є.
Маринчак О.І. Степашко