Справа № 2-а/756/7/13
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 12 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Начальника Оболонського РУ ГУМВС
України в м. Києві Ліпандіна Володимира
Віталійовича, третя особа: ОСОБА_5 про
визнання протиправним та скасування
рішення та зобов"язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Начальника Оболонського РУ
ГУМВС України в м. Києві Ліпандіна
Володимира Віталійовича, третя особа:
ОСОБА_5, просив, з урахуванням уточнених
та змінених позовних вимог, визнати
протиправним та скасувати рішення від
05 квітня 2012 року № 52/С-987, зобов'язати
організувати складання протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_5

Постановою Оболонського районного
суду м.Києва від 12 лютого 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 19
жовтня 2011 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_3 на
перехресті вул. Полярна та вул.
Дегтяренка в м. Києві, керуючи
автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 при
повороті праворуч завчасно не зайняв
відповідне крайнє праве положення, не
надав дорогу автомобілю «ВАЗ», д.н.з.
НОМЕР_2, який рухався в крайній правій
смузі прямо, порушивши тим самим п. 10.4
Правил дорожнього руху України,
внаслідок чого сталося зіткнення, що
призвело до пошкодження обох
транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2011 року у
справі № 3-9366/2011 ОСОБА_3 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративне правопорушення та
до нього застосовано адміністративне
стягнення у виді штрафу.

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 26 січня 2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано
постанову суду першої інстанції,
визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративне правопорушення,
провадження у справі закрито на
підставі ч.2 ст. 38 Кодексу України про
адміністративне правопорушення.

21 березня 2012 року позивач звернувся до
начальника управління ДАІ ГУ МВС
України в м. Києві Курінного A.B. із
заявою, в якій посилався на порушення
ОСОБА_5 (потерпілим при
дорожньо-транспортній пригоді) Правил
дорожнього руху України, а саме: п.п.12.3,
відповідно до якого у разі виникнення
небезпеки для руху або перешкоди, яку
водій об'єктивно спроможний виявити,
він повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об'їзду
перешкоди. З огляду на те, що ОСОБА_5 не
виконав вказані правила та не
намагався зменшити швидкість до
моменту зіткнення автомобілів, у заяві
позивач порушив питання про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення шляхом складання
протоколу про адміністративне
правопорушення та направлення його до
суду для розгляду.

Листом від 05 квітня 2012 року № 52/С-987
відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що
встановити невідповідність дій водія
ОСОБА_5 п. 12.3 ПДР України можливо лише
призначивши автотехнічне дослідження
за приписами ст. 273 КУпАП, яке
призначається органом, в провадженні
якого перебуває справа про
адміністративне правопорушення. Крім
того, відповідач послався на те, що
судом вже притягнуто ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності та
визнано винним у скоєнні даної
дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з рішенням відповідача
від 05 квітня 2012 року № 52/С-987 та з
відмовою організувати складання
протоколу про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_5, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

В силу ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В силу ч. 1 ст. 247 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за таких обставин:
відсутність події і складу
адміністративного правопорушення,
тощо.

Згідно зі ст. 254 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності.

Протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення,
складається у двох екземплярах, один з
яких під розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

За приписами ст. 255 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, у
справах про адміністративні
правопорушення, що розглядаються
органами, зазначеними в статтях 218 - 221
цього Кодексу, протоколи про
правопорушення мають право складати
уповноважені на те посадові особи
органів внутрішніх справ, у тому числі,
за статтею 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 256 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
жовтня 2011 року за наслідками скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
співробітниками ДАІ складено протокол
про адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Судом встановлено, що під час складання
протоколу щодо ОСОБА_3 співробітниками
ДАІ не встановлено складу та події
адміністративного правопорушення в
діях іншого учасника ДТП - ОСОБА_5, а
тому відносно останнього протокол про
адміністративне правопорушення 19
жовтня 2011 року не складався.

Також, встановлено, що в ході розгляду
адміністративного матеріалу відносно
позивача в Оболонському районному суді
м. Києва та Апеляційному суді міста
Києва ОСОБА_3 не було заявлено
клопотання про призначення експертизи
стосовно ДТП.

Крім того, постановою Апеляційного
суду м. Києва від 26 січня 2012 року ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративне правопорушення.

При цьому, судом першої інстанції вірно
зазначено, що факт скоєння ОСОБА_5
адміністративного правопорушення не
був встановлений посадовими особами
органів внутрішніх справ при складанні
протоколу про адміністративне
правопорушення за наслідками скоєння
ДТП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 12 лютого 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 29.10.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.