Справа № 810/4247/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4247/14
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задоволено
частково, визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Бориспільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 01 липня 2014 року № в частині
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
57918,30 грн. за основним платежем та 14479,58
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.
Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що
прийняте відповідачем оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
правомірними, оскільки перевіркою
встановлено перевищення позивачем
встановленої законодавством граничної
межі обсягів оподатковуваних операцій
у розмірі 300000,00 грн., внаслідок чого
останній був зобов'язаний
зареєструватися платником податку на
додану вартість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 02
березня 2009 року зареєстрований
Бориспільською районною державною
адміністрацією Київської області та
отримав свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_3.

З 01 січня 2011 року по 30 червня 2013 року
позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування, та сплачував єдиний
податок за ставкою 5%, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_2.

З 1 липня 2013 року позивач перейшов на
загальну систему оподаткування, у
періоді з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013
року працював та нараховував податкові
зобов'язання на загальним правилом та з
01 жовтня 2013 року позивач
зареєструвався платником податку на
додану вартість, що підтверджується
свідоцтвом НОМЕР_4.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 26 травня 2014 року по 16 червня 2014
року Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 01
січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за
результатами якої складено акт від 20
червня 2014 року №332/17-3/НОМЕР_1, в якому
встановлено порушення позивачем,
зокрема, п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.10
ст.183, абз.«а» п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем порушено
порядок реєстрації платника ПДВ,
підприємницька діяльність в період
серпень-вересень 2013 року здійснювалась
на загальній системі оподаткування без
сплати ПДВ, в результаті податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість визначені податковим органом,
виходячи з операцій з постачання
товарів (послуг), здійснених позивачем
за серпень-вересень 2013 року на суму
536384,04 грн., та нараховано за результатми
перевірки ПДВ в сумі 107276,80 грн., в тому
числі за серпень 2013 року - 57918,30 грн.,
вересень 2013 року - 49358,50 грн.; п.188.1 ст.188,
п.187.1 ст.187, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податквого
кодексу України, в результаті чого
порушено визначення бази
оподаткування при постачанні товарів,
та безпідставне віднесення до
податкового кредиту суми ПДВ без
підтвердження податковими накладними,
не пов'язаними з господарською
діяльністю, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за листопад
2013 року - 4907,00 грн., грудень 2013 року - 478,00
грн.

Як вбачається з вищевказаного акту
перевірки, податковий орган обумовлює
зафіксовані порушення щодо заниження
позивачем податкового зобов'язання з
податку на додану вартість
недотриманням позивачем вимог щодо
обов'язкової реєстрації платником
податку на додану вартість. Перевіркою
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 перевищив
обсяг оподатковуваних операцій (300000,00
грн.) за період з 01 січня 2013 року по 31
липня 2013 року, відтак з серпня 2013 року
мав зареєструватися платником ПДВ.
Податковий орган зазначає, що за
січень-липень 2013 року загальна сума з
постачання товарів/послуг за
результатами перевірки склала за
правилом першої події 446264,77 грн., що
свідчить про перевищення граничної
межі обсягів оподатковуваних операцій
у розмірі 300000,00 грн., згідно з п.181.1 ст.181
Податкового кодексу України. Крім того,
за період серпень-вересень 2013 року
позивач здійснив оподатковуваних
операцій з надання товарів/послуг за
правилом першої події на суму 536384,04 грн.
без нарахування податку на додану
вартість, в тому числі: за серпень 2013
року - 289591,52 грн. за вересень 2013 року -
246792,52 грн. Враховуючи вищевикладене,
податковий орган, встановивши факт
перевищення позивачем граничного
обсягу оподатковуваних операцій у
періоді з січня по липень 2013 року,
прийшов до висновку про виникнення у
позивача обов'язку до 10 серпня 2013 року
подати заяву про реєстрацію платником
податку на додану вартість та
зареєструватись платником ПДВ з серпня
2013 року. Враховуючи, що свідоцтво
платника податку на додану вартість
позивач отримав 01 жовтня 2013 року,
податковий орган донарахував
позивачеві податок на додану вартість
на операції з постачання товарів і
послуг, починаючи з серпня 2013 року по
вересень 2013 року.

На підставі акту перевірки
№332/17-3/НОМЕР_1 від 20 червня 2014 року
Бориспільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 01 липня 2014
року №, згідно якого за порушення
п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, абз.«а»
п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.202.1 ст.202, ст.203, пп.49.18.1 п.49.18
ст.49 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 143887,26 грн., у тому
числі 112661,80 грн. за основним платежем та
31225,46 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги, дійшов
висновку щодо безпідставності
визначення відповідачем грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, що міститься в податковому
повідомленні-рішенні від 01 липня 2014
року № у розмірі 57918,30 грн. за
основним платежем та 14479,58 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового
кодексу України у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Згідно п.п.183.1-183.4 ст.183 Податкового
кодексу України будь-яка особа, що
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку, подає до
контролюючого органу за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву. У разі обов'язкової
реєстрації особи як платника податку
реєстраційна заява подається до
контролюючого органу не пізніше 10
числа календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу. У
разі добровільної реєстрації особи як
платника податку або особи, яка
відповідає вимогам, визначеним
підпунктом 6 пункту 180.1 статті 180 цього
Кодексу, реєстраційна заява подається
згідно з пунктом 183.7 цієї статті не
пізніше ніж за 20 календарних днів до
початку податкового періоду, з якого
такі особи вважатимуться платниками
податку та матимуть право на
податковий кредит і виписку податкових
накладних. У разі переходу осіб із
спрощеної системи оподаткування, що не
передбачає сплати податку, на сплату
інших податків і зборів, встановлених
цим Кодексом, у випадках, визначених
главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за
умови, що такі особи відповідають
вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті
181 цього Кодексу, реєстраційна заява
подається не пізніше 10 числа першого
календарного місяця, в якому здійснено
перехід на сплату інших податків і
зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо
такі особи відповідають вимогам,
визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього
Кодексу, реєстраційна заява подається
у строк, визначений пунктом 183.3 цієї
статті.

Відповідно до п.297.1 ст.297 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку звільняються від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності, зокрема, з
податку на додану вартість.

Таким чином, до перевищення граничного
обсягу виручки і виникнення у платника
єдиного податку обов'язку перейти на
загальну систему оподаткування, або
переходу на загальну систему
оподаткування за власним бажанням,
положення Податкового кодексу, що
регулюють відносини з приводу
нарахування та сплату податку на
додану вартість, до такого платника не
застосовуються.

Після переходу платника єдиного
податку на загальну систему
оподаткування, при вирішенні питання
щодо виникнення у нього обов'язку
зареєструватись платником податку на
додану вартість та оподаткувати
операції з поставки послуг (товарів)
таким податком, слід керуватися
розділом V Податкового кодексу України,
з системного аналізу норм якого
вбачається, що тільки у разі, коли з
моменту переходу на загальну систему
оподаткування платником податків
допущено перевищення суми операцій з
поставки товарів (послуг) у розмірі 300000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), у такої особи виникає
обов'язок зареєструватися платником
податку на додану вартість.

Враховуючи, що п.181.1 ст.181 Податкового
кодексу України застосовується до
платників податків, що обрали загальну
систему оподаткування, тому дана норма
може застосовуватись до позивача з 01
липня 2013 року після переходу на
загальну систему оподаткування.

Відповідно до п.183.10 ст.183 Податкового
кодексу України будь-яка особа, яка
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку, і у випадках та в
порядку, передбачених цією статтею, не
подала до контролюючого органу
реєстраційну заяву, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до показників, відображених
у Книзі обліку доходів і витрат,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у
період з липня по жовтень 2013 року
отримав наступну виручку: липень 2013
року - 102440,60 грн., серпень 2013 року - 281024,89
грн., вересень 2013 року 214535,00 грн.,
жовтень 2013 року - 114583,93 грн., в
результаті чого обсяг оподатковуваних
операцій у розмірі 300000,00 грн. позивачем
перевищено у серпні 2013 року
(липень-серпень 2013 року - 383465,49 грн.),
тому позивач вважається платником
податку на додану вартість з вересня 2013
року, однак, як платник податку на
додану вартість позивач
зареєструвався лише з 01 жовтня 2013 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позивачем протиправно не
було сплачено податок на додану
вартість за вересень 2013 року у розмірі
49358,50 грн., оскільки в матеріалах справи
містяться належні та допустимі докази
щодо перевищення обсягу
оподатковуваних операцій позивачем за
період липень-серпень 2013 року, що
вказує на обов'язок реєстрації
останнього платником податку на додану
вартість у вересні 2013 року, натомість,
позивач зареєструвався платником
податку на додану вартість лише з 01
жовтня 2013 року. Разом з тим, податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за серпень 2013 року у розмірі
57918,30 грн. відповідачем нараховано
безпідставно, оскільки позивач станом
на серпень 2013 року не перевищив
загальну суму від здійснення операцій
з постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню (300000 грн.), та
не підлягав обов'язковій реєстрації
платником податку на додану вартість,
тому податкове повідомлення-рішення
Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 01 липня 2014 року
№ в цій частині є протиправним та
підлягає скасуванню.

Згідно акту перевірки від 20 червня 2014
року №332/17-3/НОМЕР_1 позивачем
задекларовано податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
у період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня
2013 року у розмірі 15359,00 грн., перевіркою
повноти нарахування податку на додану
вартість встановлено його заниження на
суму 5385,00 грн., у тому числі за листопад
2013 року у розмірі 4907,00 грн., за грудень
2013 року у розмірі 478,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем до податкового органу було
подано декларацію з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року, в якій суму
ПДВ, що підлягає сплаті, зазначено у
розмірі 11452,00 грн., натомість,
перевіркою встановлено, що у позивача
виникло від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту у розмірі
4387,00 грн.

За даними акту перевірки від 20 червня
2014 року №332/17-3/НОМЕР_1, податкову
декларацію з податку на додану
вартість за листопад 2013 року позивачем
подано не було, у зв'язку з чим,
податковим органом самостійно
донараховані зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 9294,00 грн. З
урахуванням від'ємного значення
попереднього звітного періоду, сума
ПДВ, що підлягала сплаті до бюджету за
листопад 2013 року становила 4907,00 грн.

У січні 2014 року позивачем подана до
податкового органу податкова
декларація з податку на додану
вартість за грудень 2013 року, у якій
позивачем самостійно визначено суму
податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 3907,00 грн. Перевіркою повноти
нарахування податку на додану вартість
встановлено заниження показника
податку на додану вартість за грудень
2013 року у розмірі 478,00 грн.

Викладені порушення податкового
законодавства призвели до заниження
позивачем податкового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 5385,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для скасування
податкового повідомлення-рішення
Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 01 липня 2014 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на суму
5385,00 грн., оскільки позивачем не надано
жодних доказів на спростовування
викладених в акті перевірки тверджень
щодо даного правопорушення. При цьому
обов'язок підтвердити правомірність та
обґрунтованість сформованого
податкового кредиту належними
документами первинного обліку
покладається на платника-покупця
товарів (робіт, послуг), оскільки саме
він є суб'єктом, який зменшує суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
перерахуванню до бюджету, на суму
податкового кредиту, однак, жодних
доказів на підтвердження своєчасного
надсилання і одержання податковим
органом декларації з податку на додану
вартість за листопад 2013 року позивачем
не надано, виявлені податковим органом
розбіжності у показниках належних до
сплати сум податку за жовтень і грудень
2013 року не спростовані.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкове
повідомлення-рішення Бориспільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 01 липня 2014 року №, відповідно
до якого позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
143887,26 грн., у тому числі 112661,80 грн. за
основним платежем та 31225,46 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, підлягає
скасуванню в частині нарахування
податкового зобов'язання за серпень 2013
року, що становить 57918,30 грн. за основним
платежем та 14479,58 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, в іншій частині
вищезазначене податкове
повідомлення-рішення є правомірним та
обґрунтованим, яке прийнято з
додержанням норм податкового
законодавства за виявлені податковим
органом порушення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.