Справа № 820/11322/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р.Справа №
820/11322/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
26.08.2014р. по справі № 820/11322/14

за позовом Ізюмського комунального
підприємства теплових мереж

до Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

13.06.2014 року Ізюмське комунальне
підприємство теплових мереж
звернулося до суду із позовом, у якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області в частині нарахованого штрафу
в сумі 240036,52грн (двісті сорок тисяч
тридцять шість грн 52коп.).

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 26.08.2014 року позовні
вимоги задовольнив.

Скасував податкове
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області в частині нарахованого штрафу
в сумі 240036,52грн (двісті сорок тисяч
тридцять шість грн 52коп.)

Стягнув з Державного бюджету України
на користь Ізюмського комунального
підприємства теплових мереж витрати зі
сплати судового збору в сумі 480,00 грн.

Ізюмська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Харківській області
подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема, на думку апелянта, суд
першої інстанції не перевірив чи
дотримувався позивач вимог чинного
законодавства України, що встановлюють
обов'язок сплачувати узгоджену суму
податкового зобов'язання у визначені
терміни, а також не надав оцінку
вказаним відповідачем доводам та не
виклав мотивів їх не врахування.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
фахівцями Ізюмської ОДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Ізюмського комунального
підприємства теплових мереж з питання
своєчасності сплати узгоджених
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

За результатами перевірки складено акт
від 27.11.2013 року №331/1501/32284148, яким
виявлено порушення п. 57.1 ст. 57, п.203.2 ст.203
Податкового кодексу України, в
результаті якого Ізюмським
комунальним підприємством теплових
мереж несвоєчасно перераховано
узгоджені податкові зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
2983655,00грн. Максимальна кількість днів
затримки сплати податкового
зобов'язання - 1177 днів.

На підставі акту перевірки від 27.11.2013
року №331/1501/32284148 Ізюмською ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року (а.с.23), відповідно до якого за
затримку граничного строку сплати
узгоджених сум податкових зобов'язань
Ізюмське КПТМ зобов'язано сплатити
штраф у сумі 596731грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не довів
правомірність висновків, якими
вмотивовано спірне податкове
повідомлення-рішення в оскаржуваній
частині.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи,
податкове повідомлення-рішення №
від 17.12.2013 року оскаржується позивачем
в частині нарахованого штрафу в сумі
240036,52грн - за затримку граничного
строку сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань з ПДВ, які
виникли у 2009-2010 роках та сплачені 21.12.2012
року, що зазначено у розрахунку
штрафних санкцій (а.с.24-зворотна
сторона).

При цьому, відповідно до пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7
Закону України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" у
разі наявності в межах заборгованості
рівних сум заборгованості, що
підтверджені за встановленим порядком,
дозволяється проведення
взаєморозрахунків між: споживачами
електричної енергії та
енергопостачальниками,
енергопостачальниками та оптовим
постачальником електричної енергії,
оптовим постачальником електричної
енергії та виробниками електричної
енергії, виробниками електричної
енергії та суб'єктами господарської
діяльності - кредиторами виробників
електричної енергії, підприємствами
паливно-енергетичного комплексу та
бюджетами всіх рівнів і державними
цільовими фондами, бюджетами всіх
рівнів та суб'єктами господарської
діяльності.

Разом з тим, згідно з п. 7.2 ст.7
зазначеного Закону проведення
взаєморозрахунків здійснюється шляхом
послідовного виконання зобов'язань
учасниками розрахунків на підставі
відповідних угод та в разі наявності в
межах заборгованості, зафіксованої на
розрахункову дату, рівних сум
заборгованості, що підтверджені при
визначенні таких сум.

Крім того, п. 9.2 ст. 9 Закону України "Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" при
погашенні платниками податків
заборгованості у складі, визначеному
цією статтею, що підтверджена за
встановленим порядком, суми такої
заборгованості не включаються до
валових витрат кредиторів та до
валового доходу дебіторів, штрафні
санкції не нараховуються.

Пунктом 4 Порядку та умов надання у 2012
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012 року №517 передбачено, що
підставою для проведення розрахунків з
погашення заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню
або надають населенню послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення (далі - надавачі послуг),
та іншими учасниками розрахунків з
погашення заборгованості (далі -
учасники розрахунків), у тому числі у
разі заміни сторони у зобов'язанні під
час здійснення розрахунків за
придбану/реалізовану на оптовому ринку
електричну енергію, на підставі
довідки, що підтверджує наявність в
учасників розрахунків кредиторської
та/або дебіторської заборгованості на
дату підписання такого договору.

Згідно з п. 7 зазначеного Порядку для
визначення обсягу зобов'язань учасники
розрахунків подають територіальним
комісіям довідку-розрахунок суми
додаткових податкових зобов'язань з
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість, які
виникають у результаті проведення
розрахунків згідно з договором про
організацію взаєморозрахунків.
Територіальні комісії узгоджують суми
додаткових податкових зобов'язань з
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість учасників
розрахунків відповідно до цих Порядку
та умов.

Аналізуючи наведені правові норми,
колегія суддів приходить до висновку,
що проведення взаєморозрахунків з
погашення заборгованості можливо лише
на підставі договору та шляхом
послідовного виконання зобов'язань
учасниками розрахунків.

Судовим розглядом встановлено, що
згідно з довідкою Ізюмської ОДПІ про
податкову заборгованість відповідно
до вимог ст.23 Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік» №2
від 19.07.2012 року (а.с.27), за Ізюмським КПТМ
обліковувався податковий борг з ПДВ в
сумі 10327002,12грн, з яких 9267517,59грн -
податкове зобов'язання.

Відповідно до витягу з протоколу №7 від
30.11.2012 року засідання територіальної
комісії Харківської області з
погашення заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу (а.с.32),
узгоджено обсяг заборгованості за
минулі роки в різницях на тарифи на
теплову енергію, надану населенню
Ізюмським КПТМ, яка відповідно до ст.23
Закону України «Про державний бюджет
України на 2012 рік» та з урахуванням
Закону України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
підлягає відшкодуванню в сумі
1576394,76грн.

11.12.2012 року між позивачем та
Територіальним органом казначейства в
Харківській області, Головним
фінансовим управлінням Харківської
обласної державної адміністрації,
Департаментом житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Харківської обласної
державної адміністрації укладено
договір №78/21 про організацію
проведення сторонами взаєморозрахунку
відповідно до статті 23 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2012 рік"
та Постанови Кабінету Міністрів
України від 11.06.2012 року № 517» (а.с.33-35).

Відповідно до п. 7 вказаного договору
№78/21 від 11.12.2012 року, Ізюмське КПТМ
перераховує до спеціального фонду
Державного бюджету кошти для погашення
податкового боргу (з урахуванням
штрафних санкцій та пені), в тому числі
з дострокового погашення розстроченої
(відстроченої) заборгованості з
додатку на додану вартість в сумі 1200182,59
грн.

Борг з ПДВ на суму 1200182,59грн позивачем
сплачено із субвенцій 2012 року, що
підтверджується копією платіжного
доручення від 21.12.2012 року №2 (а.с.36).

За таких обставин вбачається
неправомірність застосовування до
Ізюмського КПТМ фінансових санкцій в
частині нарахованого штрафу в сумі
240036,52грн за несвоєчасну салату
податкового зобов'язання з ПДВ.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що погашення
заборгованості позивача з ПДВ
відбулося за рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетами
для погашення заборгованості минулих
років з різниці в тарифах, як
передбачено ст.23 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік" із
застосуванням механізму, визначеного
Законом України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу", на
підставі договору №78/21 від 11.12.2012 року
про організацію проведення
взаєморозрахунку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем
безпідставно прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року в частині нарахованого штрафу в
сумі 240036,52грн, а тому підлягає
скасуванню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014р. по
справі № 820/11322/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.