Справа № 2а-11853/10/1570
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2014 р. м.
Київ К/9991/54974/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., секретар
Буденко В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 1
березня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, Державної
казначейської служби України про
визнання бездіяльності неправомірною,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

в с т а
н о в и л а :

У грудні 2012 року позивачка звернулася
до суду із вказаним позовом до
відповідачів. Уточнивши позовні
вимоги, просила визнати неправомірною
бездіяльність другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
пов'язану з неналежним виконанням
виконавчого листа № 2-575, зобов'язати
другий Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції здійснити
стягнення заборгованості за
виконавчим листом № 2-575, стягнути з
держави в особі Державної
казначейської служби України на її
користь матеріальну шкоду за період з
травня 2004 року по 1 жовтня 2010 року у
зв'язку із зростанням індексу інфляції
споживчих цін на товари та послуги в
розмірі 34403 грн. 81 коп. та моральну шкоду
в розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
за період з травня 2004 року по 1 жовтня 2010
року загальний індекс інфляції
становить 378,9%.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального і
процесуального права та направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Київським та Жовтневим
районними судами м. Одеси прийняті
рішення про стягнення з ОСОБА_5
аліментів та додаткових коштів на
утримання дитини-інваліда, і на
підставі цих рішень, районними судами
м. Одеси були видані виконавчі листи за
№№ 2-616, 2-376, 2-575. Виконавчий лист № 2-575
виданий за рішенням суду від 20 квітня
2000 року. Однак, виконавче провадження
було втрачено у зв'язку із
реорганізацією виконавчої служби, але
в подальшому виконавчі провадження за
вказаними виконавчими листами було
відновлено.

30 травня 2011 року ОСОБА_4 отримала від
ОСОБА_6, в рахунок погашення
заборгованості за виконавчим листом №
2-575, грошові кошти у розмірі 2003 грн. 61
коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що при проведені виконавчих дій щодо
стягнення на користь позивачки
аліментів, державний виконавець
другого Приморського відділу
державної виконавчої служби діяв в
межах своїх повноважень, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження». Крім того, підстав для
застосування Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» щодо стягнення
матеріальної шкоди за несвоєчасне
отримання аліментів немає.

Проте, з такими висновками судів
погодитися не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
належним чином не уточнив позовних
вимог, не з'ясував правову природу
правовідносин та норму права, яка їх
регулює. Зазначивши, що визначена
позивачкою матеріальна шкода не
підлягає компенсації згідно Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати», суд
першої інстанції, в порушення ч. 2 ст. 11
КАС України, не врахував, що ОСОБА_4 не
просила стягнути компенсацію згідно
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати», а зверталася до суду з
вимогою стягнути матеріальну шкоду у
зв'язку із зростанням індексу інфляції
споживчих цін на товари та послуги. Суд
апеляційної інстанції цих помилок не
виправив.

Крім того, суди попередніх інстанцій не
врахували, що ОСОБА_4 вже зверталася до
суду з позовними вимогами про
відшкодування матеріальної шкоди за
цей же період (з травня 2004 року по 1
жовтня 2010 року) і до цих же
відповідачів, та що за її позовом є
судові рішення про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, які
набрали законної сили. А відповідно до
ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовими рішеннями в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не дослідивши вищевказані судові
рішення, не з'ясувавши природу
заявлених ОСОБА_4 у цій справі позовних
вимог, не уточнивши їх належним чином,
суди неповно з'ясували обставини
справи, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та
апеляційної інстанцій порушили
вищенаведені норми процесуального
права, зокрема, ст.ст. 79, 86, 159, 162 КАС
України, що унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для вирішення справи, а суд касаційної
інстанції в силу вимог ст. 220 КАС
України позбавлений можливості
встановлювати обставини справи,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій не можуть залишатися без
змін та підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції на підставі ч.
2 ст. 227 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк