Справа № 804/8053/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 р. справа № 804/8053/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Крюкової
О.В.

за участю сторін:

представника позивача
Павлової Т.І.

представника відповідача
Іванченко
Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
"Науково-виробничого об'єднання
"Павлоградський хімічний завод" про
стягнення
адміністративно-господарських санкції
у розмірі 859538,10 грн., та пені у розмірі
257,86 грн., -

ВСТАНОВИВ :

10 червня 2014 року Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Державного підприємства
«Науково-виробничого об'єднання
«Павлоградський хімічний завод» (далі -
ДП «НВО «Павлоградський хімічний
завод», відповідач), в якому просить
суд:

- стягнути з Державного підприємства
«Науково-виробничого об'єднання
«Павлоградський хімічний завод» на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 859538,10 грн.;

- стягнути з відповідача на користь
держави в особі Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 257,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач в порушення
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів»
(далі - Закон № 875) не забезпечив
працевлаштування інвалідів у
кількості - 14 осіб, та не сплатив
адміністративно-господарські санкції
за нездійснення працевлаштування
інвалідів. Відповідач до 15.04.2013 року
повинен був самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 859538,10 грн., проте, не здійснив
їх перерахування, в результаті чого
було нараховано пеню в розмірі 257,86 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.06.2014 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (а.с. 1).

У судове засідання 12.08.2014 р. прибули
представник позивача та представник
відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повномуобсязі, надав пояснення
аналогічні позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував у зв'язку з його
необґрунтованістю, в обґрунтування
зазначив, що на ДП «НВО «Павлоградський
хімічний завод» є шкідливі умовипраці,
в яких праця інвалідів не допускається.
Про даний факт свідчать картки
шкідливих умов праці, де підприємством
відповідно до чинного законодавства
скорочується штат інвалідів для
працевлаштування. На виконання вимог
законодавства відповідач направляв до
центру зайнятості відповідну
звітність з інформацією щодо
можливості працевлаштування
інвалідів. Підприємство повинно
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів і надавати
звіти до державної служби зайнятості.
До такої інформації відноситься форма
3-ПН, яка щомісяця надавалась
відповідачем до державної служби
зайнятості. Крім інформації, до
державної служби зайнятості,
підприємство неодноразово подавало
оголошення в ефірі про пропоновані
вакансії для інвалідів. Отже,
відповідачем не порушувались норми
законодавства, тому, позов не підлягає
задоволенню.

Дослідивши всі документи і матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті заявлених
позовних вимог, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2013
Державним підприємством
«Науково-виробничого об'єднання
«Павлоградський хімічний завод»
подало звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу визначена у
кількості 1223 осіб за рік, з них
працювало інвалідів 35 осіб, кількість
інвалідів, які мали працювати - 34 особи,
фонд оплати праці штатних працівників
75086,80 грн., середньорічна заробітна
плата штатного працівника - 61395,60 грн.,
сума адміністративно-господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів - 0,00 грн. (том 1 а.с. 4).

17.03.2014 р. на підставі п.5 Положення про
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
та згідно закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», Постанови КМУ від 31.01.2007 р. № 70
«Про реалізацію статей 19 та 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
співробітниками Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів було
здійснено позапланову невиїзну
перевірку правильності в розрахунків
звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів ДП «НВО
«Павлоградський хімічний завод» за 2013
рік, за результатами якої складено Акт
№ 79 від 17.03.2014 р.

Вказаною перевіркою встановлено, що
відповідачем занижено кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст. 19
Закону, в саме: кількість
інвалідів-штатних працівників має
складати 49 осіб. Тобто, підприємством
не виконано норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості 15 осіб, визначено суму
адміністративно-господарських санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 859538,12 грн., та запропоновано ДП
«НВО «Павлоградський хімічний завод»
до 15.04.2014 р. перерахувати нараховані
адміністративно-господарських санкції
на рахунок позивача (том 1 а.с. 5).

Відповідно до ч.8 ст. 69 Господарського
кодексу України, підприємство з правом
найму робочої сили забезпечує
визначену відповідно дозакону
кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема, інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.91 року
№ 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», підприємства,
установи і організації за рахунок
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів або за рішенням місцевої
ради за рахунок власних коштів, у разі
необхідності, створюють спеціальні
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, здійснюючи для цього
адаптацію основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

Частиною 3 ст. 18 Закону № 875
передбачено, що підприємства, установи,
організації зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч.3 ст. 18-1 цього вказаного
Закону, Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 875
для підприємств, установ, організацій
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого
частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Таким чином, законодавчо на
підприємства, установи, організації
покладено обов'язки створювати
робочі місця для інвалідів.

Абзацом 3 п.2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами,
що використовують найману працю,
звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для
організації їх працевлаштування,
затверджену постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 року
№ 70, передбачено, що
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів,
роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Міністерством праці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно з ч.1 ст. 20 цього Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньоїрічної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичнихосіб, на яких працює
від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньоїрічної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю.

Згідно з п.2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами,
що використовують найману працю
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затверджену
Постановою Кабінету Міністрів
України № 70 від 31.01.2007 року, сплата
адміністративно-господарських
санкцій здійснюється у строк до 15
квітня року, що настає за роком в
якому відбулося порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ,
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені; пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річни хоблікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Відповідно до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31.01.2007 р. на
відповідача покладено обов'язок
щорічно до 1 лютого року, що настає за
звітним, подавати відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
відомості про середню річну заробітну
плату на підприємстві,
середньооблікову чисельність штатних
працівників облікового складу та про
кількість працюючих інвалідів.

Аналіз вищевказаних норм закону дає
підстави дійти висновку, що на
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, громадські
організації інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю
покладено обов'язок виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, а також
надавати державній службі зайнятост
іінформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Крім того, обов'язком
підприємства, установи, організації
являється сплата
адміністративно-господарських санкцій
у разі, якщо середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів на
підприємстві менша, ніж установлено
нормативом.

При цьому, обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині 1ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Судом встановлено, що протягом 2013
року відповідачем до
Павлоградського міськрайоного центру
зайнятості подавались Звіти про
наявність вакансій за Формою
№ 3-ПН, затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 року № 420 (з
червня 2013 р. наказ Міністерства
соціальної політики України від 31.05.2013
р. № 316), з яких вбачається, що
відповідачем у графі 15 «Окрема
категорія громадян у рахунок броні, а
також інваліди, пенсіонери, студенти
та інші» зазначалось вакансії для
інвалідів (том 1 а.с. 59-67, 73-74, 86-100), що
також підтверджено відповіддю
Павлоградського міськрайоного центру
зайнятості від 16.06.2014 р. № 1825.

Суд зазначає, що при дослідженні
наданих копій звітів встановлено, що
відповідачем подавались звіти лише про
частину наявних вакансій.

Також, судом досліджені надані
відповідачем таблиці вакансій із
загальним переліком наданих до
Павлоградського міськрайоного центру
зайнятості вакансій у 2013 році, на яких
можливе працевлаштування інваліда.

Судом встановлено, що ДП «НВО
«Павлоградський хімічний завод»
протягом 2013 року було здійснено
працевлаштування інвалідів, про що
свідчать Накази про прийняття на
роботу (том 1 а.с. 32-38).

З матеріалів справи вбачається, що ДП
«НВО «Павлоградський хімічний завод»
протягом 2013 року надавалась інформація
про попит на робочу силу (вакансії) із
зазначенням інформації щодо
укомплектування вакансії за сприяння
Державної служби зайнятості (том 1 а.с.
41-58, 70-72, 75-85).

Відповідно до ефірної довідки № 49 від
31.05.2013 р. за підписом директора ТОВ КР
«Самара», з 27.05.2013 р. по 31.05.2013 р. в ефірі
радіо «Самара» транслювалась об'ява
про наявність вакансій, зокрема, для
інвалідів ІІІ групи.

Також судом досліджені: картки умови
праці (том 1 а.с. 102-173), перелік робочих
місць, де допускається
працевлаштування інвалідів том 1 а.с.
174-209), штатні розклади (том 2 а.с.
77-143), список інвалідів, працюючих на ДП
«НВО «Павлоградський хімічний завод»
протягом 2013 року.

Порядок подання форми звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» затверджено наказом
Міністерства соціальної політики
України 31.05.2013 року № 316. Форма
подається за наявності у роботодавця
попиту на робочу силу (вакансії) не
пізніше 10-ти робочихднів з дати
відкриття вакансії.

Слід зауважити, що відповідно до
пояснень відповідача (том 1 а.с. 217) на
підприємстві 1 раз в 5 років
відбувається атестація робочих місць
відповідно до якої атестовано 385
робочих місця на яких допускається
труд інвалідів, що підтверджує
можливість підприємства для створення
відповідних робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
встановленій законом кількості, а саме
- 49 осіб.

Суд зазначає, що при нормативі,
встановленому ст. 19 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів» про
працевлаштування на підприємстві 49
особи - інваліда і фактичному
працевлаштуванні в 2013 році тільки 34
особи на посади, створені для
працевлаштування інвалідів,
відповідач подавав звітність про
наявність вакансій для осіб, які мають
додаткові гарантії у сприянні
працевлаштуванню (в т.ч. інваліди), що
свідчить про порушення ним обов'язку по
створенню ще 15 робочих місць для
працевлаштування інвалідів, що
свідчить про ухилення від фактичного
працевлаштування осіб з обмеженими
можливостями на підприємство.

Таким чином, відповідачем занижувались
дані про наявні вакансії у звітах форми
3-ПН, які подавались протягом 2013 року до
Павлоградського міськрайонного центру
зайнятості, та занижено кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях, а
саме: замість 49 осіб зазначено 34 особи.

В порушення вищезазначених норм
відповідачем не створено робочі місця
для працевлаштування інвалідів
відповідно до встановленого нормативу,
позивачем не було належним чином
проінформовано центр зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
працевлаштування інвалідів за 2013 рік.

В ході розгляду справи відповідачем не
було надано належних доказів та
обґрунтування самостійного зменшення
чисельності осіб, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст. 19 ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів», а також того, що в 2013 році на
підприємстві були створені місця для
працевлаштування саме 49 інвалідів.

За таких обставин, з огляду на
покладений обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів,
суд вважає, що позивачем правомірно
були нараховані адміністративно -
господарські санкції та пеню у
загальному розмірі - 859538,10 грн.

Щодо посилання відповідача на те, що
загальна кількість робочих місць
призначених для працевлаштування
інвалідів на даному підприємстві,
враховуючи важкі умови праці, повинна
бути скорочена, суд зазначає наступне.

Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.91 року № 875-ХІІ, не передбачено
встановлення нормативів робочих місць
для працевлаштування інвалідів з
урахуванням кількості робочих місць
які не пов'язані із шкідливими,
важкими та небезпечними умовами
праці».

Відповідачем не було надано належного
обґрунтування підстав зменшення
чисельності робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затверджених Постановою
Міністерства праці України N 41 від 1
вересня 1992 р., лише визначено
організацію роботи по проведенню
атестації робочих місць, оцінку умов
праці та реалізацію прав трудящих на
пільги і компенсації залежно від
шкідливих та небезпечних виробничих
факторів, відповідно до яких на
відповідача покладено обов'язок по
створенню робочих місць призначених
для працевлаштування інвалідів.

Разом з тим, слід зазначити, що
відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону
праці» підприємства, які
використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням рекомендацій
медико-соціальної експертної комісії
та індивідуальних програм
реабілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

У випадках, передбачених
законодавством, роботодавець
зобов'язаний організувати
навчання, перекваліфікацію і
працевлаштування інвалідів відповідно
до медичних рекомендацій. Залучення
інвалідів до надурочних робіт і робіт у
нічний час можливе лише за їх згодою
та за умови, що це не суперечить
рекомендаціям медико-соціальної
експертної комісії.

Суд також критично ставиться до
посилань представника відповідача, про
покладення обов'язку щодо
працевлаштування інвалідів на
центральний орган виконавчої влади,
оскільки зазначена обставина не є
підставою для звільнення від виконання
вимог законодавства в сфері
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

З огляду на зазначене, суд вбачає вину в
бездіяльності відповідача щодо не
вчинення передбачених законом дій з
забезпечення працевлаштування
інвалідів, що призвело до порушення
відповідачем законодавства про
соціальний захист інвалідів та
свідчить про правомірне застосування
позивачем до відповідача
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 859538,10 грн., та пені у розмірі 257,86
грн., а всього 859795,98 грн.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивачем, як
суб'єктом владних повноважень, були
доведені обставини обґрунтованості
нарахування та стягнення з відповідача
адміністративно - господарських
санкцій та пені, визначених
положеннями ст. ст. 19, 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», у зв'язку із чим,
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 12 серпня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 15 серпня 2014 року,
про що повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 158
- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
"Науково-виробничого об'єднання
"Павлоградський хімічний завод" про
стягнення
адміністративно-господарських санкції
у розмірі 859538,10 грн., та пені у розмірі
257,86 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-виробничого об'єднання
"Павлоградський хімічний завод" на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 859538,10 грн.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-виробничого об'єднання
"Павлоградський хімічний завод" на
користь держави в особі
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 257,86 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 15
серпня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник