Справа № 2а-208/12/0970
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/58534/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області про
визнання незаконними та скасування
наказів,

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року, позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано
накази УМВС України у
Івано-Франківській області № 174о/с від
14 грудня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_4
з органів внутрішніх справ» та № 943 від
14 грудня 2011 року «Про порушення
законодавства працівниками Галицького
РВ УМВС та покарання винних». Поновлено
позивача на посаді начальника групи
конвойної служби Галицького РВ УМВС
України в Івано-Франківській області і
стягнуто з відповідача на його користь
5750,50 грн. коштів за вимушений прогул.
Рішення в частині поновлення позивача
на вказаній посаді і стягнення
середньомісячного заробітку за один
місяць в розмірі 2215,22 грн. звернено до
негайного виконання.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ці рішення і
прийняти нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з жовтня 1997 року
проходив службу в органах внутрішніх
справ і з травня 2008 року обіймав посаду
начальника групи конвойної служби
міліції Галицького РВ УМВС України в
Івано-Франківській області.

Наказом начальника УМВС України в
Івано-Франківській області № 174 о/с від
14 грудня 2011 року позивача звільнено з
вказаної посади за п. "є" ст.63 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (далі Положення) (за
порушення дисципліни).

Із матеріалів справи вбачається, що
підставою для прийняття зазначеного
наказу став висновок службового
розслідування за фактом порушення
працівниками Богородчанського та
Галицького РВУ МВС України 18 листопада
2011 року вимог наказу МВС України №
60дск-2005.

Під час проведення службового
розслідування встановлено, що ОСОБА_4
було допущено порушення службової
дисципліни, яке виразилось в не
дотриманні вимог Інструкції з
організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України.

Порядок та підстави проходження служби
особовим складом міліції
регламентується Законом України "Про
міліцію", Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України", Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року № 114
(далі - Положення).

Зокрема, пункт 63 "є" вказаного Положення
передбачає таку підставу звільнення зі
служби осіб рядового і молодшого
начальницького складу як порушення
дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 1
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів i
підрозділів, та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 5 Закону Україну "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22 лютого
2006 року № 3460 передбачено, що за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового i начальницького складу
несуть дисциплінарну
відповідальність.

Згідно статті 12 зазначеного Закону на
ocіб рядового i начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ,
згідно з цим Статутом.

Звільнення зi служби осіб рядового i
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни, як вид
дисциплінарного стягнення передбачено
пунктом 6 частини першої статті 12
Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України" та відповідно до статті 14
цього Закону є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту
передбачено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового i
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів i
наказів начальників.

Власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяну шкоду, попередню
поведінку особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений п. 14 Закону
України "Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України", який
визначає, що з метою з'ясування вcix
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні витребувати від порушника
надання письмового пояснення.

Відповідно до п. 2 Інструкції "Про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України", затвердженої наказом
МВС України № 552 від 6.12.1991 (далі
Інструкція), завданням службового
розслідування є повне, об'єктивне і
всебічне розслідування обставин
порушень, скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, виявлення причин і
умов, що сприяли їх скоєнню,
встановлення винних і забезпечення
правильного застосування чинних
нормативних актів для того, щоб кожний
винний був притягнутий до
відповідальності, а жоден невинний не
постраждав. Службове розслідування має
сприяти дотриманню законності,
викорененню випадків її порушення, а
також вихованню у особового складу
органів внутрішніх справ усвідомлення
обов'язковості, точного і безумовного
дотримання законодавства.

У відповідності до п. 13 Інструкції
посадова особа при проведенні
службового розслідування має право
отримувати від працівників органів
внутрішніх справ та громадян письмові
пояснення.

Пунктами 14, 14.1, 14.3 і 14.8 Інструкції
передбачено, що посадова особа при
проведенні службового розслідування
зобов'язана: прийняти всі законні
заходи по встановленню обставин,
вказаних у п. 10 цієї Інструкції; -
дотримуватись передбачених законом
прав та інтересів заявника, особи, у
відношенні якої проводиться службове
розслідування; роз'яснювати заявникам
і особам, у відношенні яких проводиться
службове розслідування, їх права,
забезпечувати здійснення цих прав у
межах своєї компетенції, вирішувати в
ході розслідування та по його
закінченню заяви та клопотання;
ознайомити з затвердженим висновком
службового розслідування особу, у
відношенні якої воно проводилось, за
бажанням на те останньої.

Судами встановлено, що з висновком
службового розслідування від 18
листопада 2011 року позивача не
ознайомлено і відповідачем в порушення
вимог п.п. 15.1-15.4, 17.3, 17 Інструкції
позбавлено позивача права, в ході
проведеної перевірки: надати
пояснення; заявляти клопотання;
заявляти відводи у відношенні
працівника, який проводив службове
розслідування; подавати скарги на його
дії та рішення; знайомитися із
затвердженим висновком службового
розслідування; оскаржувати
затверджений висновок службового
розслідування. Не було вказано
відповідачем і наслідки встановленого
порушення та обставини, що пом'якшують
і посилюють відповідальність позивача.

Всупереч ст. 18 Інструкції до моменту
затвердження вказаного висновку
службового розслідування керівником
органу внутрішніх справ з ним не було
ознайомлено: керівника, відносно
підлеглих якого проводили це
розслідування; керівника служби;
позивача, чим позбавлено їх права
висловити згоду або незгоду з
запропонованим висновком, викласти
свою думку, про що робиться відповідна
відмітка.

Аналізуючи приведене законодавство,
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини, та враховуючи
наявність порушень вимог Інструкції
при проведенні службової перевірки,
характеризуючі дані ОСОБА_4, його
послужний список за період служби,
наявність на утриманні малолітньої
доньки, відсутності у нього за 15 років 6
місяців служби в органах внутрішніх
справ порушень дисципліни, колегія
суддів погоджується з висновками судів
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер