Справа № 804/10984/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 р. справа № 804/10984/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Крюкової
О.В.

за участю сторін:

представника позивача
Анікєєвої С.Є.

представника відповідача
Афанасенко
К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровської обласної ради до
прокуратури Дніпропетровської області
про визнання протиправною та
скасування постанови про проведення
перевірки № 25 від 17.07.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

28 липня 2014 року Дніпропетровська
обласна рада (далі - позивач) звернулась
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Прокуратури Дніпропетровської області
(далі - відповідач), в якому просить
визнати протиправною та скасувати
постанову Прокуратури
Дніпропетровської області про
проведення перевірки № 25 від 17.07.2014
року (а.с. 2-5).

В обґрунтування позову зазначено, що
постановою Прокуратури
Дніпропетровської області № 25 від
17.07.2014 року вирішено провести у
Дніпропетровській обласній раді
перевірку, предметом якої є неналежне
виконання службовими особами
Дніпропетровської обласної ради вимог
чинного законодавства при управлінні
та утриманні комунального майна та
усунення можливих порушень чинного
законодавства. Позивач не погоджується
з оскаржуваною постановою з огляду на
те, що при прийнятті постанови № 25 від
17.07.2014 року відповідачем не додержано
вимог Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів, затвердженого
наказом Генерального прокурора
України від 12.11.2012 року № 111 (далі -
Положення № 111). Підставою проведення
перевірки визначено - результати
ревізії Державної фінансової
інспекції України в Дніпропетровській
області, проте, перевищено період
перевірки, визначений в акті. За
результатами ревізії встановлені
порушення, які частково усунені, а саме,
стягнуто з ОСОБА_3 5450,53 грн. за
незабезпечення належного контролю за
витрачанням отриманих КП «Лабораторія
якості життя» коштів. Іншою підставою
для винесення постанови про проведення
перевірки прокуратурою вказано
перевірку, проведену за зверненням ФОП
ОСОБА_4, проте в порушення ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру» від 05.11.1991
року № 1789-ХІІ (далі - Закон України № 1789)
звернень від ФОП ОСОБА_4 на адресу
Дніпропетровської обласної ради не
надходило. Враховуючи викладене,
позивач вважає, що постанова не
відповідає вимогам Закону України № 1789
та Положенню № 111 і підлягає
скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
р., після усунення позивачем недоліків
позовної заяви, за даним позовом
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
її до розгляду у відкритому судовому
засіданні (а.с. 1).

Представник позивача в судовому
засіданні 12.09.2014 р. позовні вимоги
підтримала, надала пояснення, просила
суд задовольнити позов в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила суд відмовити в
задоволенні позову, надала до суду
письмові заперечення з наступним
обґрунтуванням. З метою аналізу стану
законності в частині управління
об'єктами комунальної власності, що
перебувають у власності
територіальних громад
Дніпропетровської області,
заступником прокурора
Дніпропетровської області на адресу
заступника голови Дніпропетровської
обласної ради скеровано вимогу про
надання інформації щодо стану
законності в сфері утримання та
управління комунальним майном
територіальних громад
Дніпропетровської області. Однак,
24.03.2014 року до Прокуратури
Дніпропетровської області надійшов
лист про відмову у наданні документів,
з посиланням на відсутність постанови
про проведення перевірки в порядку ст.
20 Закону № 1789. Крім того, аналізом акту
Державної фінансової інспекції
України в Дніпропетровській області,
складеного за результатом ревізії
фінансово-господарської діяльності
Дніпропетровської обласної ради за
2011-2014 роки, було виявлено порушення
вимог чинного законодавства при
виконанні функцій з управління
об'єктами комунальної власності, та при
затвердженні фінансових планів
суб'єктів господарювання, які входять
до сфери управління установи, що
призвело до збитків на загальну суму
150,2 тис.грн. Також, Прокуратурою
Дніпропетровської області у червні 2014
року за результатами перевірки,
проведеної за зверненням ФОП ОСОБА_4
встановлено, що службовими особами
Дніпропетровської обласної ради не
вжито заходів щодо забезпечення
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомості, що перебувають у спільній
власності територіальної громади
Дніпропетровської області. Вказані
факти, на думку відповідача, можуть
свідчити про порушення чи неналежне
виконання службовими особами
Дніпропетровської обласної ради
обов'язків при управлінні та утриманні
комунального майна. Зазначене стало
підставою для проведення перевірки за
власною ініціативою та винесення
відповідної постанови, тому, відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст. ст. 69 - 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, судом встановлено, що 17.07.2014 року
першим заступником Прокурора
Дніпропетровської області старшим
радником юстиції Гладкіх О.В. прийнято
оскаржувану постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
при утриманні та управлінні
комунальним майном у діяльності
Дніпропетровської обласної ради за
період часу 2010-2014 років.

Підставами для винесення даної
постанови є:

- матеріали ревізії
фінансово-господарської діяльності
Дніпропетровської обласної ради за
2011-2014 роки, за результатами якої було
виявлено порушення вимог чинного
законодавства при виконанні функцій з
управління об'єктами комунальної
власності та при затвердженні
фінансових планів суб'єктів
господарювання, які входять до сфери
управління установи, що призвело до
збитків на загальну суму 150,2 тис.грн.;

- результати перевірки, проведеної у
червні 2014 року, за зверненням ФОП
ОСОБА_4, за висновками якої встановлено,
що у порушення п. 13 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної вланості» службовими
особами Дніпропетровської обласної
ради не вжито заходів щодо
забезпечення реєстрації права
власності на об'єкти нерухомості, що
перебувають у спільній власності
територіальної громади
Дніпропетровської області.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 21 Закону України
№ 1789, перевірки проводяться за
письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора. Для
здійснення перевірки прокурор приймає
постанову, в якій зазначає підстави, що
свідчать про можливі порушення
законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю.

Відповідно до п. 1.4 Положення № 111,
предметом перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є, зокрема, додержання законів
про недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян, якщо
законом не передбачено іншого порядку
захисту цих прав.

Згідно п. 2.4 Положення № 111, підставами
для проведення перевірки прокурором за
власною ініціативою, є дані, що
свідчать про можливі порушення
законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в:

- дорученнях Генерального прокурора
України, наданих у межах компетенції
дорученнях його першого заступника,
заступників, прокурорів Автономної
Республіки Крим, міст Києва і
Севастополя, областей та прирівняних
до них прокурорів, їх перших
заступників та заступників;

- наказах Генерального прокурора
України;

- планах роботи органів прокуратури;

- рішеннях колегій Генеральної
прокуратури України, прокуратур
обласного рівня;

- рішеннях нарад у керівників органів
прокуратури;

- дорученнях прокуратури іншого
регіону щодо проведення перевірки, яка
потребує вчинення окремих дій у межах
повноважень, передбачених статтею 20
Закону України "Про прокуратуру" ;

- інших організаційно-розпорядчих
документах.

Відповідно п. 4.2 Положення № 111
постанову про проведення перевірки
приймає:

- Генеральний прокурор України, його
перший заступник або заступник, який за
розподілом обов'язків відповідає за
вказаний напрям роботи;

- прокурори Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва і Севастополя,
перші керівники спеціалізованих
прокуратур (на правах обласних), їх
перші заступники, заступники, які за
розподілом обов'язків відповідають за
вказаний напрям роботи;

- прокурори міст, районів, міжрайонні,
керівники спеціалізованих прокуратур
районного рівня, їх перші заступники і
заступники, які за розподілом
обов'язків відповідають за вказаний
напрям роботи.

Згідно п. 4.3 Положення № 111, постанова
про проведення перевірки
виготовляється на бланку відповідної
прокуратури та підписується
прокурором, який прийняв постанову. У
постанові зазначається:

- дата та місце її прийняття;

- підстави для здійснення перевірки, що
свідчать про можливі порушення
законності;

- об'єкт перевірки;

- обґрунтування необхідності вчинення
відповідних перевірочних дій;

- порядок оскарження постанови;

- відомості про спосіб надання копії
постанови об'єкту перевірки;

- дані про посадову особу, яка її
винесла та підписала.

Пунктом 4.4 Положення № 111 встановлено,
що копія постанови про проведення
перевірки надається представнику
підприємства, установи, організації,
фізичній особі - підприємцю особисто
або шляхом передачі до підрозділу, який
здійснює реєстрацію вхідних
документів об'єкта перевірки,
надсилається поштою або надається в
будь-який інший спосіб.

Таким чином, оскаржувана постанова
прийнята уповноваженою особою за
наявності підстав для її прийняття, та
з відповідним обґрунтуванням підстав
та умов її прийняття; вручена посадовій
особі Дніпропетровської обласної ради.

Щодо часткового усунення порушень за
результатами проведеної ревізії
Державною фінансовою інспекцією
України в Дніпропетровській області,
суд зазначає, що факт проведення
ревізії контролюючим органом та
реалізації її результатів, спрямованих
на усунення порушень, не є перешкодою
для проведення перевірки органами
прокуратури.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що при вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Отже, на підставі вищезазначених норм
законодавства, встановлених судом
обставин справи та наданих сторонами
доказів на підтвердження своєї
позиції, суд приходить до висновку, що в
судовому засіданні спростовані
твердження позивача про
протиправність прийняття постанови
про проведення перевірки № 25 від 17.07.2014
року, тому, суд вважає, що
адміністративний позов
Дніпропетровської обласної ради
задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи, що судове рішення ухвалене
не на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд не
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 12 вересня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 17 вересня 2014 року,
про що повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 6, 7, 10, 11, 17, 69 - 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровської обласної
ради до Прокуратури Дніпропетровської
області про визнання протиправною та
скасування постанови про проведення
перевірки № 25 від 17.07.2014 р. - відмовити
повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 17
вересня 2014 року.

Суддя
С. В. Прудник