Справа № 826/15428/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2014 року №
О 15 годині 51 хвилині в приміщенні
Окружного адміністративного суду
міста Києва за адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а,
Окружний адміністративний суд міста
головуючого Бояринцевої М.А. при
секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу
до Комунального підприємства "Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна"
про визнання відмови незаконною та
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання незаконною дію Комунального
підприємства "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" щодо відмови у
наданні на адвокатський запит ОСОБА_1
дубліката (копію) довідки, виданої ЖБК
"Маяк-6" від 16 січня 1994 року № 839 на
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності померлому ОСОБА_2 та про
зобов'язання Комунальне підприємство
"Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна"
надати ОСОБА_1 дублікат (копію) довідки,
виданої ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року
№ 839, яка міститься в Комунальному
підприємству "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" в матеріалах
реєстраційної справи (за реєстровим №
748/3271) на квартиру АДРЕСА_1, що належить
на праві власності померлому ОСОБА_2.
В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на Конституцію
України, закони України "Про адвокатуру
та адвокатську діяльність", "Про
інформацію", "Про доступ до публічної
інформації" та зазначає, що Комунальним
підприємством "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" протиправно
відмовлено у наданні на адвокатський
запит ОСОБА_1 дубліката (копії) довідки,
виданої ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року
№ 839 на квартиру АДРЕСА_1 та належить на
праві власності померлому ОСОБА_2.
Представник відповідача заперечила по
суті заявлених позовних вимог з огляду
на положення Конституції України,
законів України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність", "Про
інформацію", Інструкції з діловодства в
структурних підрозділах виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), районних в місті Києві
державних адміністраціях,
затвердженої розпорядженням
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 27 лютого 2012 року №
320, Положення про ордер на надання
правової допомоги та порядок ведення
реєстру ордерів, затвердженого
рішенням Ради адвокатів України від 17
грудня 2013 року № 36, та зазначила, що
Комунальним підприємством "Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" правомірно
відмовлено у наданні на адвокатський
запит ОСОБА_1 дубліката (копії) довідки,
виданої ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року
№ 839 на квартиру АДРЕСА_1 та належить на
праві власності померлому ОСОБА_2,
оскільки вказана інформація є
конфіденційною. Також представник
відповідача вказала, що адвокатом
ОСОБА_1 не надано належних доказів на
підтвердження його повноважень діяти
від імені ОСОБА_3.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

28 серпня 2014 року адвокат ОСОБА_1
звернувся до Комунального
підприємства "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" в інтересах ОСОБА_3
Юхиміни з адвокатським запитом, в якому
просив надати дублікат (копію) довідки,
виданої ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року
№ 839, яка міститься в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна в
матеріалах реєстраційної справи (за
реєстровим № 748/3271) на квартиру АДРЕСА_1
та належить на праві власності
померлому ОСОБА_2.

У вказаному адвокатському запиті
ОСОБА_1 зазначив, що державним
нотаріусом П'ятнадцятої київської
державної нотаріальної контори
Малюгою О.А. 11 липня 2014 року винесено
постанову про відмову ОСОБА_3 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на спадкове майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та вказав, що
підставою такої відмови було ненадання
правовстановлюючого документу, а саме:
довідки, виданої ЖБК "Маяк-6" від 16 січня
1994 року за реєстровим № 839, яка
була підставою для реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1, за
ОСОБА_2.

До адвокатського запиту ОСОБА_1 додав:
копію свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю та ордер.

Листом від 4 вересня 2014 року за № 39998
(И-2014) Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
повідомило адвоката ОСОБА_1 про
відсутність правових підстав для
надання інформації щодо квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності померлому
ОСОБА_2 з тих підстав, що запитувана
інформація є інформацією з обмеженим
доступом.

Правові засади організації і
діяльності адвокатури та здійснення
адвокатської діяльності в Україні
визначає Закон України "Про адвокатуру
та адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 20 Закону України
від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність" (із змінами та
доповненнями, далі - Закон № 5076-VI) під
час здійснення адвокатської
діяльності адвокат має право вчиняти
будь-які дії, не заборонені законом,
правилами адвокатської етики та
договором про надання правової
допомоги, необхідні для належного
виконання договору про надання
правової допомоги, зокрема: звертатися
з адвокатськими запитами, у тому числі
щодо отримання копій документів, до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб, підприємств, установ,
організацій, громадських об'єднань, а
також до фізичних осіб (за згодою таких
фізичних осіб).

Згідно статті 24 Закону 5076-VI
адвокатський запит - це письмове
звернення адвоката до органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності та підпорядкування,
громадських об'єднань про надання
інформації, копій документів,
необхідних адвокату для надання
правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються
посвідчені адвокатом копії свідоцтва
про право на заняття адвокатською
діяльністю, ордера або доручення
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги. Вимагати від
адвоката подання разом з адвокатським
запитом інших документів
забороняється.

Орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадові та
службові особи, керівники підприємств,
установ, організацій, громадських
об'єднань, яким направлено
адвокатський запит, зобов'язані не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту надати адвокату
відповідну інформацію, копії
документів, крім інформації з
обмеженим доступом і копій документів,
в яких міститься інформація з
обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації та
інформації, що становить суспільний
інтерес регулюється Законом України
"Про доступ до публічної інформації".

Згідно статті 1 Закону України від
13.01.2011 № 2939-VI "Про доступ до публічної
інформації" (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація
- це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону № 2939-VI метою цього Закону є
забезпечення прозорості та
відкритості суб'єктів владних
повноважень і створення механізмів
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації.

Статтею 3 Закону № 2939-VI встановлені
гарантії забезпечення права на доступ
до публічної інформації

Так, право на доступ до публічної
інформації гарантується:

1) обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником
інформації спеціальних структурних
підрозділів або посадових осіб, які
організовують у встановленому порядку
доступ до публічної інформації, якою
він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації;

4) доступом до засідань колегіальних
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за
порушення законодавства про доступ до
публічної інформації.

Доступ до публічної інформації
відповідно до цього Закону
здійснюється на принципах вільного
отримання та поширення інформації,
крім обмежень, встановлених законом
(пункт 2 частини першої статті 4 Закону
№ 2939-VI).

Згідно статті 19 Закону № 2939-VI запит на
інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту (частина друга статті 19 Закону №
2939-VI).

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VI
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Пунктом 2 частини першої статті 22
Закону № 2939-VI встановлено, що
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту, якщо
інформація, що запитується, належить до
категорії інформації з обмеженим
доступом відповідно до частини другої
статті 6 цього Закону.

У відповідності до частини першої
статті 6 Закону № 2939-VI інформацією з
обмеженим доступом є: конфіденційна
інформація; таємна інформація;
службова інформація.

Статтею 7 Закону № 2939-VI встановлено, що
конфіденційна інформація - це
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені
частиною першою статті 13 цього Закону,
які володіють конфіденційною
інформацією, можуть поширювати її лише
за згодою осіб, які обмежили доступ до
інформації, а за відсутності такої
згоди - лише в інтересах національної
безпеки, економічного добробуту та
прав людини.

При цьому, згідно рішення
Конституційного Суду України від 20
січня 2012 року у справі № 2-рп/2012, в
аспекті конституційного подання
положення частин першої, другої статті
32, частин другої, третьої статті 34
Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне
життя особи є будь-які відомості та/або
дані про відносини немайнового та
майнового характеру, обставини, події,
стосунки тощо, пов'язані з особою та
членами її сім'ї, за винятком
передбаченої законами інформації, що
стосується здійснення особою, яка
займає посаду, пов'язану з виконанням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, посадових або
службових повноважень. Така інформація
про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя. Таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

З урахуванням наведених норм права та з
огляду на встановлені у суді обставини
суд приймає до уваги позицію
відповідача відносно того, що довідка,
видана ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року №
839, яка була підставою для державної
реєстрації права власності ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1 є інформацією з
обмеженим доступом.

При цьому суд також приймає до уваги
доводи відповідача відносно того, що
наданий адвокатом ОСОБА_1 ордер на
право надання правової допомоги ОСОБА_3
не відповідає типовій формі ордера,
визначеній Положенням про ордер на
надання правової допомоги та порядок
ведення реєстру ордерів, затвердженим
рішенням Ради адвокатів України від17
грудня 2012 року № 36.

Враховуючи наведене та з огляду на те,
що ОСОБА_3, інтереси якої представляє
позивач, не є власником квартири
АДРЕСА_1, доказів наявності права у
ОСОБА_3 на спадкування вказаного майна
до запиту не додано, суд приходить до
висновку про правомірність відмови
Комунального підприємства "Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" у наданні на
адвокатський запит ОСОБА_1 дубліката
(копії) довідки, виданої ЖБК "Маяк-6" від
16 січня 1994 року № 839 на квартиру АДРЕСА_1
та належить на праві власності
померлому ОСОБА_2.

Разом з тим, як встановлено під час
розгляду справи, 2 листопада 2010 року
ОСОБА_2 складено заповіт, яким він
заповідав належну йому на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_3.

Постановою державного нотаріуса
П'ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори Малюгою О.А. від 11
липня 2014 року відмовлено ОСОБА_3 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на спадкове майно після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
через відсутність правовстановлюючих
документів на майно.

При цьому, згідно інформаційної
довідки Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 3 жовтня 2013 року №
КВ-2013 № 31679, квартира АДРЕСА_1, на праві
власності зареєстрована за ОСОБА_2 на
підставі довідки, виданої ЖБК "Маяк-6"
від 16 січня 1994 року № 839.

В контексті наведеного суд зазначає, що
відсутність у володінні ОСОБА_3 довідки
ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року № 839
порушує її право на реєстрацію права на
спадщину (квартиру АДРЕСА_1) за
заповітом, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 2
листопада 2010 року та зареєстрованого в
реєстрі за № 263.

Разом з тим, стаття 1 Першого протоколу
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод захищає
правомірне очікування настання певних
обставин.

Так, в практиці Європейського суду з
прав людини (наприклад, справа "Пайн
Веллі Девелопмент та інші проти
Ірландії" (Pine Valley Development Ltd and Others vs. Ireland,
№ 12742/87, рішення від 29 листопада 1991
року), "Стретч проти Об'єднаного
Королівства"(Stretch vs. United Kingdom, № 44277/98,
рішення від 24 червня 2003 року),
"Федоренко проти України"(Fedorenko vs. Ukraine,
№ 25921/02, рішення від 1 червня 2006 року)
концепція власності трактується
досить широко та має на увазі, зокрема,
рухоме та нерухоме майно, акції та інші
цінні папери, патенти, право на
виконання рішення суду, яке набрало
законної сили, ліцензії на проведення
діяльності, економічні інтереси,
пов'язані з веденням бізнесу, право
продовження оренди нерухомості,
доменні імена, право на податкові
кредити, правомірні очікування
настання певних обставин.

З огляду на наведене суд зазначає про
наявність правових підстав для
зобов'язання Комунальне підприємство
"Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна"
надати ОСОБА_1, як представнику ОСОБА_3,
дублікат (копію) довідки, виданої ЖБК
"Маяк-6" від 16 січня 1994 року № 839,
яка міститься в Комунальному
підприємству "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" в матеріалах
реєстраційної справи (за реєстровим №
748/3271) на квартиру АДРЕСА_1 та належить
на праві власності померлому ОСОБА_2.

За таких обставин суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині, тому позов визнається
таким, що підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Комунальне підприємство
"Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна"
надати ОСОБА_1 дублікат (копію) довідки,
виданої ЖБК "Маяк-6" від 16 січня 1994 року
№ 839, яка міститься в Комунальному
підприємству "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" в матеріалах
реєстраційної справи (за реєстровим №
748/3271) на квартиру АДРЕСА_1 та належить
на праві власності померлому ОСОБА_2.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 36 (тридцять шість)
грн. 54 коп.

4. В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А.
Бояринцева

Повний текст постанови складений 14
листопада 2014 року.