Справа № 286/3712/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"11" листопада 2014 р.
Справа № 286/3712/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області на постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від "14" серпня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області про
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 14 серпня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
провести ОСОБА_3 донарахування та
виплату за період з 1 січня 2014 року по 30
червня 2014 року:

доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення щомісячно
у відповідності до ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 2-х мінімальних заробітних
плат, встановленій законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно;

додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст. 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 25% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом про Державний
бюджет України на відповідний рік,
щомісячно;

щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника у відповідності до
ст. 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру 50%
мінімальної пенсії за віком, яка
дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом про Державний
бюджет України на відповідний рік,
щомісячно;

підвищення до пенсії як дитині війни у
відповідності до ст.6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру 30% мінімальної
пенсії за віком, яка дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, щомісячно.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області,
посилаючись, зокрема на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржену постанову скасувати
та закрити провадження у справі або
залишити позов без розгляду.

Розглянувши справу в порядку
письмового провадження в межах,
визначених ст.195 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача,
віднесений до 3 категорії громадян, які
потерпіли від Чорнобильської
катастрофи та проживає в зоні
гарантованого добровільного
відселення, отримує підвищення до
пенсії та додаткову пенсію,
передбачені ст.ст.39,51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон №796-ХІІ), але у розмірах,
встановлених постановами КМУ.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата у розмірі: у зоні
гарантованого добровільного
відселення - двох мінімальних
заробітних плат.

За змістом ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до 3 категорії, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно положень ст.52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щомісячна
компенсація сім'ям за втрату
годувальника, призначається у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком, незалежно від пенсії
передбаченої законодавством України.

Однак ст.ст.39,51,52 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що порядок обчислення
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, визначається Кабінетом
Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.39,51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" 23.11.2011 року
прийнято постанову №1210 "Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до вказаної постанови
КМ України позивачу провадиться
нарахування і виплата підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.39 та ст.ст.51,52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і які
обмежували права громадян, щодо
виплати підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячну
компенсацію сім'ям за втрату
годувальника, Рішенням
Конституційного суду України у справі
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відтак, вище наведені положення ст.39 та
ст.ст.51,52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
"Про Державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про державний бюджет України на 2013
рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
є чинними і підлягають застосуванню:
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення не може
бути нижчим, ніж дві мінімальні
заробітні плати, ст.51 цього Закону
України, в редакції, відповідно до якої
особам, віднесеним до 3 категорії
громадян, які потерпіли від
Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком та ст.52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до якої щомісячна компенсація сім'ям за
втрату годувальника, призначається у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Крім того, апеляційний суд зазначає
таке.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач відноситься до категорії
громадян, яким встановлено статус
дитини війни, відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" (у редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин) і з 01
січня 2014 року відповідач нараховує та
виплачує позивачу підвищення до пенсії
відповідно до статусу "дитина війни" в
розмірі згідно з Постановою КМ України
№1381 від 28.12.2011 року "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", який
набрав чинності з 01.01.2006 року,
визначено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до статті 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
та Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік" з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цими законами, на 2007
та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Поряд з цим, 09.07.2007 року Конституційним
Судом України у справі №1-29/2007 (справа
про соціальні гарантії громадян)
ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно
до якого, визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема,
п.12 ст.71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" №489-V від 19.12.2006
року, а також рішенням Конституційного
Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року
положення пункту 28 розділу ІІ "Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України" Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 року щодо
внесення змін до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Конституційний Суд України відзначив,
що положеннями Закону України про
Державний бюджет України не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими
законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів
України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів
України.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до
22.07.2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в редакції Закону, яка діяла до 01
січня 2007 року, відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, статей 5 та 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Тобто, визначення порядку та розмірів
виплат указаним категоріям громадян на
2013 рік делеговано Кабінету Міністрів
України.

В 2013 році порядок та розмір виплат
«дітям війни» визначалися постановою
КМУ №1381 від 28.12.2011 року, якою визначено
розмір підвищення "дітям війни" 7%
прожиткового мінімуму, встановлено
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно ст.3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" діяли
протягом бюджетного року та
закінчилися 31.12.2013 року.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не встановлено
обмеження щодо виплат підвищення до
пенсії "дітям війни", не внесено змін до
ЗУ "Про соціальний захист дітей війни",
тому з 01.01.2014 року діють положення ст.6
ЗУ "Про соціальний захист дітей війни",
відповідно до якої дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
відповідач неправомірно виплачував
позивачу з 01.01.2014р. по 30.06.2014 року
підвищення до пенсії як дитині війни у
меншому розмірі, ніж встановлено ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги
відповідача, вони не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення.

Постанову прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "14" серпня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький
район, Житомирська область,11100

4-третій особі: - ,