Справа № 822/1798/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

822/1798/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року у справі №822/1798/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання протиправною та скасування картки відмови, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за першим основним методом – за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, позовні вимоги задоволені.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що декларантом надані відповідні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товару за ціною контракту, тому у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення по коригування митної вартості товару.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2014 року скасовані постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно контракту №1 від 12.11.2008р. ТОВ “Промекспорт”(Росія), зобов'язалося поставити позивачу товар в асортименті та кількості, вказаних у відвантажувальних специфікаціях, на умовах – FCA м.Санкт-Петербург, якщо інші умови не вказані в специфікації (п. 1.1 контракту). Відповідно до умов контракту товар поставляється силами і за рахунок покупця (позивача) за адресою м.Хмельницький вул.Тернопільська 19 (п.1.2 контракту); продаж товару здійснюється за погодженою продавцем та покупцем ціною, яка включає вартість упаковки, маркування, митне оформлення, оформлення сертифіката походження СТ-1 (п.2.3 контракту); продавець зобов’язаний підготувати товар до відвантаження у відповідності до заявки (4.3 контракту); остаточні асортимент, кількість та ціна кожної партії товару вказуються в специфікаціях, які є невід’ємною частиною контракту (4.5 контракту); право власності на товар переходить до продавця в момент передачі товару на складі продавця покупцю або перевізнику (п.4.7 контракту). Пунктом 6.1 контракту передбачено, що на кожну партію товару надаються: рахунок-фактура в 3-х екземплярах, сертифікат походження, специфікація на товар, СМR, пакувальний лист, виданий продавцем або виробником паспорт якості, вантажна митна декларація.

Встановивши, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують складові митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів), відповідач 10.09.2013р. зобов’язав позивача у відповідності до пункту 3 статті 53 МК України подати додаткові документи, а саме: договір з третіми особами, що пов’язані з договором на поставку товару, рахунки про здійснення платежів третім особам на момент продажу, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформацію біржових організацій про вартість сировини, каталоги, специфікації, прас-листи фірми-виробника товару, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення.

Представник позивача супровідним листом ТОВ “Імпресс-М” №133 від 10.09.2013р. надав відповідачу додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару, а саме: 1) договір поставки товарів з відстрочкою платежу №215 від 10.11.2008 року, укладений між заводом виробником ТОВ “Нева Тафт” та ТОВ “Промекспорт”; 2) рахунок-фактуру заводу виробника ТОВ “Нева Тафт” №792 від 06.09.2013р. на купівлю тафтингового покриття для підлоги ТОВ “Промекспорт”; 3) товарну накладну №4011 від 06.09.2013р. на отримання тафтингового покриття підлоги ТОВ “Промекспорт” від заводу виробника ТОВ “Нева Тафт”; 4) прайс-лист виробника ТОВ “Нева Тафт” від 01.01.2013р.; 5) прайс-лист продавця ТОВ “Промекспорт” від 01.05.2013р.; 6) цінову довідку Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/516 від 02.09.2013р. про вартість тафтингового покриття для підлоги.

Відповідач 10.09.2013р. прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №400050000/2013/000091/2, в якому зазначив: документи, подані позивачем містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (відомість про страхування, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням, витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України), у зв’язку з чим, метод 1 не може бути застосований. Консультація проведена, метод 2 не застосований через відсутність інформації в декларанта та митного органу, щодо оформлення ідентичних товарів; метод 3 не застосований через відсутність інформації в декларанта та митного органу, щодо оформлення подібних (аналогічних товарів); метод 4-5 не застосований через відсутність основи для віднімання та додавання вартості; застосований метод 6 - резервний.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч.3 ст.52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що подані позивачем для підтвердження задекларованої в ВМД №400050000/2013/014686 від 10.09.2013р. митної вартості товару не містили інформації щодо вартості робіт, пов’язаних із навантаженням, розвантаженням, пакуванням товару відповідно до договору перевезення вантажу від 25.03.2010р, укладеного позивачем із ТОВ “Класт”, оплата яких є обов’язком позивача (п. 4.1.3 та 4.1.4 договору), та вартості страхування товару.

За вказаних обставин, відповідач правомірно використав передбачене статтею 53 МК України право вимагати від декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Відповідно ч.1 ст.35 Конвенції ООН “Про договори міжнародної купівлі-продажу товарів” від 11 квітня 1980 року, яка набула чинності для України 01.02.1991р., продавець повинен поставити товар, який за кількістю, якістю й описанням відповідає вимогам договору і який за тарований чи упакований так, як це вимагається за договором.

Згідно зовнішньоекономічного контракту №1 від 12.11.2008р. ціна товару включає вартість упаковки, маркування, митного оформлення, оформлення сертифіката походження СТ-1. Інші складові вартості товару контрактом та специфікацією до нього не передбачені.

Пунктом 1.1 контракту №1 від 12.11.2008р. позивач та його контрагент визначили, що поставка товару здійснюється на умовах FCA Санкт-Петербург, Росія.

Відповідно Інкотермс 2000 поставка на умовах FCA вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього. Продавець зобов’язаний, з урахуванням положень статті Б.6: нести всі витрати, пов’язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; сплатити, коли це належить, витрати митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару (ст. А.6). Продавець зобов’язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування (ст.А.9). В силу п.а ст.Б.3 та ст. Б.6 покупець зобов’язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця та сплатити всі витрати, пов’язані з товаром, з моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4 (ст.Б.6).

Згідно умов поставки FCA продавець товару, в даному випадку ТОВ “Промекспорт”, Росія, яка здійснює поставку на своїх площах, несе всі витрати, пов’язані з товаром, до моменту здійснення його поставки (до завантаження товару на транспортний засіб, наданий перевізником), в тому числі на пакування, маркування та завантаження товару на транспортний засіб, а покупець, в даному випадку позивач, свою чергу, несе витрати на перевезення товару від місця поставки. Крім того, умовами поставки FCA не передбачені також обов’язки покупця та/або продавця щодо страхування товару.

Зазначене підтверджується довідкою ТОВ “Промекспорт”, якою зазначене товариство повідомило про те, що під час реалізації товару здійснює безоплатне його навантаження на транспортні засоби для всіх покупців, в тому числі і відповідно до контракту №1 від 12.11.2008р..

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що контрактом №1 від 12.11.2008р. та умовами поставки FCA не передбачений обов’язок позивача (покупця) щодо оплати вартості робіт, пов’язаних з навантаженням та обробкою оцінюваних товарів, страхуванням, як складової ціни товару, чи додатково. Таким чином, ненадання позивачем документів, що підтверджують вартість зазначених робіт та послуг, не є підставою для відмови в митному оформленні товару, що надійшов відповідно до зазначеного контракту.

Разом з тим, згідно документів, відповідно до яких товар переміщується через митний кордон України (специфікації № 18 від 06.09.2013р. до контракту № 1 від 12.11.2008р., рахунку - фактури № 18 від 06.09.2013р.), рівень цін складав 2,05 Євро/м2 (на тафтинговане покриття для підлоги) та 2,1 Євро/м2. (на оброблене тафтинговане покриття для підлоги) на умовах поставки РСА Санкт-Петербург.

Відповідно до документів фірми виробника товару, а саме договору від 10.11.2008р. № 215, рахунку - фактури №792 від 06.09.2013р. і товарної накладної №4011 від 06.09.2013р. ціна вказаного товару складала відповідно 80 та 82 російських рублі за кв.м. Ціна, фактично сплачена ТОВ “Промекспорт” за товар, в подальшому проданий Позивачу, згідно до рахунку - фактури №792 від 06.09.2013 року заводу виробника (ТОВ “Нева ТАФТ”) складала 1083853,6 та 1004928,07 рос. рублів відповідно, що в перерахунку на кількість поставленого товару становить 94,4 та 96,76 рос.руб/м2 (що у перерахунку становить 2,19 та 2,25 Євро/м2).

Отже, надані позивачем митному органові додаткові документи свідчили про те, що ТОВ “Промекспорт” здійснив продаж товару позивачу за ціною, що є нижчою, ніж ціна придання вказаного товару у його виробника ТОВ “Нева ТАФТ”.

За наведених обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що надані позивачем на вимогу митного органу додаткові документи містять розбіжності щодо ціни товару, придбаного позивачем відповідно до контракту №1 від 12.11.2008 року.

Щодо позовних вимог про стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість та митних платежів колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки за наявності обґрунтованого рішення відповідача про визначення митної вартості товару відсутні підстави щодо надмірно сплачених митних платежів.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” відхилити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: