Справа № 826/7945/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7945/14
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Шевчук О.П.

третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Головного управління юстиції в м.
Києві, Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів України у
м. Києві, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до
Головного управління юстиції в м.
Києві, Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів України у
м. Києві, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про
скасування державної реєстрації
земельної ділянки з кадастровим
номером :69:268:0005; зобов'язання
виключити з Державного земельного
кадастру відомості про земельну
ділянку з кадастровим номером
:69:268:0005; закриття поземельної
книги та скасування кадастрового
номеру земельної ділянки; скасування
рішення про державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку;
зобов'язання внести до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запис про скасування державної
реєстрації речових прав ОСОБА_4 на
вказану земельну ділянку.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 серпня 2014 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яком задовольнити позовні вимоги в
частині.

В судове засідання з'явився
представник позивача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду
з'явився, проти апеляційної скарги
заперечував та просив відмовити в її
задоволенні.

Також у судове засідання з'явилася
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, проти
апеляційної скарги заперечував та
просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, третю особу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 є власником 14/50 частин житлового
будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, що сторонами не
заперечується.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.05.2012 року у справі №2а-17278/12/2670
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 до Київської міської ради,
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу київської
міської ради (КМДА), третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_4, про визнання нечинним рішення
від 21.10.1999 року №68-2/570 в частині.

Проте, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 року у справі №2а-17278/12/2670
скасовано вказану вище постанову та
визнано незаконним та скасовано
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_7
серії ІІ-КВ №145583 від 08.02.2000 року
зареєстрований в книзі записів
державних актів на право власності на
землю за №69-2-00275.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.04.2014 вказану вище
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду залишено без
змін.

Як вбачається зі змісту постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
у справі №2а-17278/12/2670, судом встановлено,
що рішенням Жовтневого районного
народного суду м. Києва від 30 квітня 1992
року за ОСОБА_5 визнане право власності
на 12/50 частини будинку розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 визнане
право власності на 32/50 частин вказаного
будинку та за ОСОБА_9 - 6/50 частин
будинку. Рішенням вказаного суду від 3
липня 1992 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8
укладена мирова угода в порядку
виконання судового рішення, згідно
якої, зокрема, сторони погодилися на
облаштування окремого виходу з частини
будинку, що належить позивачу, з
прибудовою тамбуру, в якому встановити
зняті двірні блоки з облаштуванням
окремої хвіртки для виходу на вулицю.

21.10.1999 року Київською міською радою
прийнято рішення від 21.10.1999 р. №68-2/570
"Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель", згідно якого
передано громадянам у приватну
власність земельні ділянки для
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель згідно з
додатком. Згідно пункту 22 додатку до
рішення - Переліку земельних ділянок,
які передаються громадянам у приватну
власність - ОСОБА_7 передана у
власність земельна ділянка по АДРЕСА_2
розміром 0,083 га.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 04.08.11 р. спадкоємцем
земельної ділянки по АДРЕСА_2 розміром
0,0875 га, є ОСОБА_4, син ОСОБА_7

Крім того, рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 04.06.2013 року у
справі №2609/29498/12 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом видане на ім'я
ОСОБА_4 п'ятою Київською державною
нотаріальною конторою 04 серпня 2011 року
та зареєстроване в реєстрі за №8-1932 на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2,
площею 0,0875 га, кадастровий №69268005
:69:268:005).

Таким чином, позивач вважаючи, що,
оскільки вищезазначеними рішеннями
суду визнано незаконним та скасовано
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_7
серії ІІ-КВ №145583 від 08.02.2000 року та
визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом видане на ім'я
ОСОБА_4, то земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005
зареєстровано протиправно. При цьому,
вона вважає, що Держземагенство у м.
Києві зобов'язано виключити з
Державного земельного кадастру
відомості про земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005;
закрити поземельну книгу та скасувати
кадастровий номер земельної ділянки.
Крім того, позивач просить скасувати
рішення про державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку
та зобов'язання внести до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запис про скасування державної
реєстрації речових прав ОСОБА_4 на
вказану земельну ділянку.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, з яким погоджується
апеляційний суд, про відмову у
задоволенні позовних вимог, при цьому
виходив з наступного.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов
встановив, що реєстрація права
власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005 не
проводилась, рішення про державну
реєстрацію вправ власності казаної
земельної ділянки не приймалось,
оскільки право власності третьої особи
на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею
0,083 га на час вирішення справи не
скасовано, отже суд дійшов висновку
щодо необґрунтованості позовних вимог
у вказаній частині.

Водночас, щодо відмови в задоволенні
позовних вимог про скасування рішення
про державну реєстрацію права
власності на вказану вище земельну
ділянку, зобов'язання внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації речових прав
ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку,
позивач в своїй апеляційній скарзі із
висновками суду першої інстанції
погодилась.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 195 КАС
України, згідно яких суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, та те, що апелянт
погодилась із висновками суду першої
інстанції в частині скасування рішення
про державну реєстрацію права
власності, зобов'язання внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації речових прав, то
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для перегляду
судового рішення в цій частині.

Щодо позовних вимог про скасування
державної реєстрації земельної
ділянки з кадастровим номером
:69:268:0005; зобов'язання виключити з
Державного земельного кадастру
відомості про земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005;
закриття поземельної книги та
скасування кадастрового номеру
земельної ділянки колегія суддів
зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні
основи діяльності у сфері Державного
земельного кадастру визначені Законом
України від 07.07.2011 року № 3613-VI "Про
Державний земельний кадастр" (далі -
Закон № 3613-VI).

Згідно ст. 1 Закону № 3613-VI державний
земельний кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах
державного кордону України, їх цільове
призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами;

державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера;

кадастровий номер земельної ділянки -
індивідуальна, що не повторюється на
всій території України, послідовність
цифр та знаків, яка присвоюється
земельній ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 3613-VI
Державна реєстрація земельних ділянок,
обмежень у їх використанні, ведення
поземельних книг, внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про земельні ділянки
здійснюються Державними кадастровими
реєстраторами, які здійснюють свою
діяльність за місцем розташування
земельної ділянки (район, місто
республіканського значення Автономної
Республіки Крим, місто обласного
значення).

Згідно із ст. 15 Закону № 3613-VI до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку. Відомості про
земельну ділянку містять інформацію
про її власників (користувачів),
зазначену в частині другій статті 30
цього Закону, зареєстровані речові
права відповідно до даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ст. 16 Закону № 3613-VI
земельній ділянці, відомості про яку
внесені до Державного земельного
кадастру, присвоюється кадастровий
номер. Кадастровий номер земельної
ділянки є її ідентифікатором у
Державному земельному кадастрі.
Система кадастрової нумерації
земельних ділянок є єдиною на всій
території України. Кадастровий номер
скасовується лише у разі скасування
державної реєстрації земельної
ділянки. Зміна власника чи користувача
земельної ділянки, зміна відомостей
про неї не є підставою для скасування
кадастрового номера.

Статтею 24 Закону № 3613-VI встановлено, що
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється при її формуванні шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
ділянку. Державна реєстрація земельних
ділянок здійснюється за місцем їх
розташування відповідним Державним
кадастровим реєстратором центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин.

Державна реєстрація земельної ділянки
скасовується Державним кадастровим
реєстратором, який здійснює таку
реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання
земельних ділянок; якщо протягом
одного року з дня здійснення державної
реєстрації земельної ділянки речове
право на неї не зареєстровано з вини
заявника.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції, позивачем не надано доказів
наявності підстав визначених ст. 24
Закону № 3613-VI для скасування державної
реєстрації земельної ділянки з
кадастровим номером :69:268:0005, не
надано таких доказів і апеляційному
суду.

Крім того, згідно із ст. 25 Закону № 3613-VI
поземельна книга є документом
Державного земельного кадастру, який
містить такі відомості про земельну
ділянку: а) кадастровий номер; б) площа;
в) місцезнаходження
(адміністративно-територіальна
одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове
призначення (категорія земель, вид
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель); д) нормативна
грошова оцінка; е) відомості про
обмеження у використанні земельної
ділянки; є) відомості про межі частини
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; ж) кадастровий план
земельної ділянки; з) дата державної
реєстрації земельної ділянки; и)
інформація про документацію із
землеустрою, на підставі якої
здійснена державна реєстрація
земельної ділянки, а також внесені
зміни до цих відомостей; і) інформація
про власників (користувачів) земельної
ділянки відповідно до даних про
зареєстровані речові права у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно; ї) дані про бонітування
ґрунтів. Поземельна книга
відкривається одночасно з державною
реєстрацією земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 3613-VI у
разі поділу або об'єднання земельних
ділянок запис про державну реєстрацію
земельної ділянки та кадастровий номер
земельної ділянки скасовуються, а
Поземельна книга на таку земельну
ділянку закривається.

Відповідно до листа Головного
управління Держземагентства у м. Києві
від 16.09.2013 року №3458 правовстановлюючі
документи на земельну ділянку, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не
реєструвалися (а.с. 25).

При цьому доказів присвоєння земельній
ділянці, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 кадастрового номера
:69:268:0005, позивачем не надано.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що докази поділу або
об'єднання земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, відсутні, а
скасування судовим рішенням
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_7
серії ІІ-КВ №145583 від 08.02.2000 року не є
належним доказом поділу (об'єднання)
земельних ділянок.

За нормами Закону № 3613-VI підставою для
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру, в тому числі
поземельної книги, є оригінали
документації із землеустрою, технічна
документація з оцінки земель. Проте,
позивачем документації із землеустрою
та технічної документації, що свідчили
б про поділ (об'єднання) спірної
земельної ділянки не надано.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Водночас, як вірно зауважено судом
першої інстанції, між позивачем та
відповідачем фактично відсутні спірні
правовідносини щодо скасування
державної реєстрації земельної
ділянки з кадастровим номером
:69:268:0005, її кадастрового номеру та
закриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку, оскільки позивач до
Державного кадастрового реєстратора
із відповідною заявою не зверталась.
Позивачем не наведено яким саме чином,
наявність чи відсутність державної
реєстрації земельної ділянки з
кадастровим номером :69:268:0005, її
кадастрового номеру та Поземельної
книги на таку земельну ділянку
стосується її прав, свобод чи
інтересів, що приводить до висновку про
відсутність порушеного права позивача,
в тому числі з боку відповідача, яке
підлягає захисту в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для їх задоволення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і апеляційним судом відхиляються так,
як є помилковими.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Головного управління юстиції
в м. Києві, Головного управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у м. Києві, третя особа
без самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_4, про скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 серпня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.

Повний текст ухвали виготовлено 13
листопада 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.