Справа № 823/1277/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1277/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Добросвіт» на Постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Кредитної спілки «Добросвіт»
до Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області, державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_3, Державної
реєстраційної служби України про
скасування рішення, зобов"язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Кредитна спілка
«Добросвіт» звернулись до Черкаського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області, державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_3, Державної
реєхстраційної служби України, в якому
просили скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_3 за № 7796914 від 11.11.2013 та
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України зареєструвати право
власності за кредитною спілкою
«Добросвіт» на кімнату АДРЕСА_1, на
підставі договору іпотеки, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати в
повному обсязі Постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 17
липня 2014 року. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи.
Зокрема позивачем зазначено, що
відмова у задоволенні позову Кредитної
спілки «Добросвіт» тільки з тієї
підстави, що в прохальній частині було
допущено технічну помилку у написанні,
а саме: вказано невірний номер та дата
рішення про відмову, є
необґрунтованими.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.11.2013 року Кредитна спілка «Добросвіт»
звернулась до Реєстраційної служби
ЧМУЮ Черкаської області з заявою щодо
проведення державної реєстрації права
власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя, а
саме: кімната АДРЕСА_1.

Реєстраційна служба ЧМУЮ Черкаської
області в особі Бондаренка С.С.
відповідно до абзацу 3 п. 8 Постанови
КМУ№ 868 від 17.10.2013р., видала
представнику КС «Добросвіт» картку
прийому заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень за № 7796914, де
вказана дата та час реєстрації заяви, а
саме: 11.11.2013р. об 11:20:59.

30.11.2013 року державний реєстратор на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_3
розглянув заяву, прийняту 11.11.2013 року за
реєстраційним номером 3901470 та прийняв
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень за №
8522925.

В обґрунтування даної відмови ОСОБА_3
зазначив, що подані документи не дають
змоги встановити повноваження особи,
яка подала документи, а саме: подана
довіреність від 25.09.2013 року б/н, не
засвідчено підпис довіреної особи, що
унеможливлює ідентифікацію особи,
довіреність не уповноважує особу на
дії щодо майнових питань від імені
довірителя, а також не подано звіт про
оцінку предмета іпотеки, складений
після спливу строку, що зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції зазначив, що оскільки
позивач просить скасувати рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_3 за
№ 7796914 від 11.11.2013 про відмову у
державній реєстрації права власності,
а такого рішення державний реєстратор
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_3 не
приймав, за вказаним номером і датою
позивачу видана картка прийому заяви
про державну реєстрацію прав, то
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду наступне.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач дійсно просив скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_3 за
№ 7796914 від 11.11.2013, однак у ході судового
засідання сторони давали пояснення,
висловлювали свої доводи та
заперечення щодо рішення № 8522925 від
30.11.2013 року, яке саме і було предметом
спору.

Також, при розгляді вказаної справи
досліджувалися докази, що стосувалися
саме вимог Кредитної спілки
«Добросвіт» щодо скасування рішення
державного реєстратора ОСОБА_3 № 8522925
від 30.1.2013 року.

Крім того, в матеріалах справи
міститься оскаржуване рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 8522925 від 30.1.2013 року.

Таким чином, проаналізувавши
вищенаведене, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
проігнорував вимоги ст. 159 КАС України,
оскільки в прохальній частині позовної
заяви було допущено технічну помилку
та вказано невірний номер і дату
рішення про відмову, однак дійшов
правомірного висновку про відмову в
задоволенні адміністративного позову
з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Приписами частини 2 статті 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» встановлено, що державний
реєстратор:

встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно, зокрема:

відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну
реєстрацію, та сторін (сторони)
правочину, згідно з яким відбувається
державна реєстрація виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

відповідність даних про наявність (або
відсутність) інформації та/або
відповідних документів, що свідчать
про накладення (зняття) заборони
(арешту) або інших обтяжень, що
перешкоджають державній реєстрації
прав, у тому числі відсутність
встановлених законом заборон на
відчуження нерухомого майна;

наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав, відмову в такій
реєстрації, її зупинення, про державну
реєстрацію обтяжень, про скасування
запису, погашення запису та внесення
змін до записів у Державному реєстрі
прав;

3) відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає витяги з Державного реєстру
прав або відмовляє у їх наданні у
випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

9) здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.4 ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав або відмову в такій
реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Підпунктом 3 пункту 34 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. N 703 та чинного на момент
виникнення спірних правовідносин
передбачено, що для проведення
державної реєстрації права власності
на підставі договору іпотеки, що
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, заявник подає
звіт про оцінку предмета іпотеки,
складений після спливу строку, що
зазначений у письмовій вимозі,
надісланій іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця.

Проаналізувавши вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень є правомірним,
обґрунтованим та відповідає нормам
законодавства, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин.

Щодо позовної вимоги зобов'язати
Державну реєстраційну службу України
зареєструвати право власності за
кредитною спілкою «Добросвіт» на
кімнату АДРЕСА_1, на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
колегія суддів зауважує, що вона не
підлягає задоволенню, оскільки суд не
може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість нього інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, доводи, викладені в
апеляційній скарзі частково знайшли
своє підтвердження, а Постанова
Черкаського окружного
адміністративного суду прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального права, оскільки суд
першої інстанції помилково послався на
те, що органи податкової служби не
наділені правом звернення до суду з
позовом про припинення об'єднання
громадян, однак дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України
суд апеляційної інстанції може змінити
постанову суду першої інстанції, якщо
встановить, що правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 201, 205, 207,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Кредитної
спілки «Добросвіт» на Постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року - змінити в частині обґрунтування
судового рішення Черкаським окружним
адміністративним судом.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.