Справа № 461/1251/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Справа №
876/10774/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
на постанову Галицького районного суду
м. Львова від 17 липня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
виконавчий комітет Львівської міської
ради, про визнання нечинним
розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

04 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати нечинним пункт 2
розпорядження Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від 17 липня 2012 року за № 362 ,,Про розгляд
вимоги прокурора Галицького району м.
Львова від 14 червня 2012 року № 25/04".

Постановою від 17 липня 2013 року
Галицький районний суд м. Львова
позовні вимоги задовольнив в повному
обсязі та ухвалив визнати
розпорядження Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від 17 липня 2012 року № 362 ,,Про розгляд
вимоги прокурора Галицького району м.
Львова від 14 червня 2012 року № 25/04"
незаконним та скасувати.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Галицька районна
адміністрація подала апеляційну
скаргу, оскільки вважає постанову
незаконною.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не встановив
виняткові причини, обставини, які б
могли стати законною підставою для
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного розпорядження .

Звертає увагу на ті обставини, що
розпорядження від 17.07.2012 року №362
Галицька районна адміністрація
прийняла внаслідок розгляду вимоги
прокурора Галицького району м. Львова
від 14.06.2012 року № 25/04 та враховуючи
рішення Апеляційного суду Львівської
області від 28.11.2011 року.

Крім того, у відповідності до рішення
Конституційного Суду України орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене, Галицька районна
адміністрація просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що 14.06.2012 року на адресу
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради надійшла
вимога прокуратури Галицького району
м. Львова за № 25/04 про надання
інформації та копії документів за
результатами розгляду звернень гр.
ОСОБА_2 та мешканців будинку АДРЕСА_1.
Також прокуратура вимагала надати
інформацію про те, які заходи вживались
з приводу скасування розпорядження
голови Галицької районної
адміністрації ЛМР № 79 згідно рішення
апеляційного суду Львівської області
від 28.11.2011 року; чи приймалися
відповідні рішення, розпорядження
Галицькою районною адміністрацією
щодо приведення зазначених технічних
підпіль у попередній стан.

17 липня 2012 року Галицька районна
адміністрація прийняла розпорядження
№ 362 ,,Про розгляд вимоги прокурора
Галицького району м. Львова від 14
червня 2012 року №25/04", яким вирішила
внести зміни в розпорядження голови
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради від 11 лютого 2003
року №79 ,,Про розгляд заяви ОСОБА_1.", а
саме: скасувати п.2 вказаного
розпорядження про дозвіл
реконструювати нежитлові приміщення
загальною площею 48,2 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1 під офіс з розширенням та
влаштуванням окремого входу згідно з
поданими проектними пропозиціями - в
частині ,,з розширенням".

Крім того, пунктом 2 розпорядження
Галицька районна адміністрація
зобов'язала ОСОБА_1 привести нежитлові
приміщення (в проекті під літ.6 пл.2,14
кв.м., під літ.7 пл. 6,0 кв.м.) до
попереднього стану згідно рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 28 листопада 2011 року (а.с.3).

Згідно реєстраційного посвідчення
серії КММ №011877 від 06 травня 2001 року,
виданого Львівським обласним БТІ,
нежитлове приміщення загальною площею
48,2 кв.м. в цілому у АДРЕСА_1
зареєстроване на праві приватної
власності за ПП ,,Галмед" на підставі
договору №402 купівлі-продажу,
посвідченого четвертою львівською
державною нотаріальною конторою 26
березня 2001 року (а.с.7).

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 28 листопада 2011 року
ухвалено визнати незаконним та
скасувати п.2 розпорядження № 79 від 11
лютого 2003 року голови Галицького
районної адміністрації Львівської
міської ради ,,Про розгляд заяви
ОСОБА_1." про дозвіл реконструювати
нежитлові приміщення загальною площею
48,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 під офіс з
розширенням та влаштуванням окремого
входу згідно з поданими проектними
пропозиціями - в частині ,,з
розширенням" (а.с.68).

Також апеляційний суд заборонив ПП
,,Галмед" та ОСОБА_1 проводити
будівельні роботи по розширенню
підвального приміщення в будинку
АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням апеляційного суду, яке
набрало законної сили та в силу ст.124
Конституції України є обов'язковим до
виконання на всій території України,
скасований п.2 розпорядження № 79 від 11
лютого 2003 року. Апеляційний суд також
розглядав питання приведення
позивачем до попереднього стану
належних йому нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1, та прийняв відповідне рішення
з цього питання, яке вступило в законну
силу.

Тому, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність у відповідача
підстав для дублювання зазначеного
рішення апеляційного суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язанні діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Згідно з ч.10 ст.59 Закону України ,,Про
місцеве самоврядування в Україні" акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

На підставі викладеного апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності у
відповідача повноважень щодо
скасування свого попереднього рішення,
яке скасоване судом в установленому
законодавством порядку.

Згідно пункту 1.4.1 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства, від
17.05.2005 року № 76 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року за № 927/11207 (надалі - Правила),
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

До елементів перепланування жилих
приміщень належать: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових
будинків (пункт 1.4.3 Правил).

Власник, наймач (орендар) жилого
будинку, жилого чи нежилого у жилому
будинку приміщення, що припустив
самовільне переобладнання або
перепланування, що призводить до
порушення конструктивних елементів
або засобів протипожежного захисту,
зобов'язаний за свій рахунок привести
це приміщення до попереднього стану. У
разі, якщо самовільне перепланування
або переобладнання приводить до
погіршення технічного стану жилого
будинку в цілому та порушуються права
інших споживачів, зазначені роботи
виконуються виконавцем послуг, питання
відшкодування вартості цих робіт
власником, наймачем (орендарем) жилого
будинку, жилого чи нежилого у жилому
будинку приміщення вирішується у
судовому порядку (пункт 1.4.6 Правил).

Пунктом 1.4.6 Правил передбачено
зобов'язання власника жилого
приміщення, що припустив самовільне
переобладнання або перепланування, яке
призводить до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту, за свій
рахунок привести це приміщення до
попереднього стану.

Приймаючи оскаржене розпорядження в
частині зобов'язання ОСОБА_1 привести
нежитлові приміщення до попереднього
стану Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради на порушення
приписів Правил не встановила яке саме
самовільне переобладнання або
перепланування допустив позивач та чи
призводить це до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту.

Крім того, під час розгляду справи
апеляційний суд Львівської області
встановив, що саме ПП ,,Галмед"
допустило порушення прав мешканців
будинку внаслідок проведення
будівельних робіт та стягнув з
підприємства 1000 грн. моральної шкоди в
користь мешканців цього будинку.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що розпорядження Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради від 17 липня 2012 року за № 362
прийняте з порушенням наведених
пунктів Правил та ч.3 ст. 2 КАС України, а
тому є незаконним та підлягає
скасуванню.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги щодо
невідповідності рішення суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст.
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Галицького районного суду м. Львова
від 17 липня 2013 року у справі № 461/1251/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим