Справа № 804/8662/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2014 рокусправа № 804/8662/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2014
року в адміністративній справі

за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до Селянського (фермерського)
господарства «Людмила»

про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів у липні 2014 року
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просило стягнути з
Селянського (фермерського)
господарства «Людмила» на користь
держави адміністративно-господарські
санкції у розмірі 14567,09 грн. та пеню у
розмірі 4,37 грн.

Постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду та прийняту
нову постанову, якою позов
задовольнити. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
обставинам справи та нормам чинного
законодавства, що призвело до
прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено,
матеріалами справи, що СФГ «Людмила» до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів було надано звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ від
15.04.2014, відповідно до якого
середньооблікова кількість штатних
працівників на підприємстві становить
12 осіб, а кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до статті 9 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» - 1 особа.

Разом з тим судом
встановлено, що у 2013 році на
підприємстві не працювали особи, яким
було встановлено інвалідність, тобто
норматив по працевлаштуванню
інвалідів СФГ «Людмила» не було
виконано. Вказана обставина не
заперечується відповідачем.

У зв'язку з
невиконанням відповідачем нормативу
по працевлаштуванню інвалідів
Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів розраховано суму
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 14567,09 грн. та пені у розмірі 4,37
грн., проте СФГ «Людмила» вказані кошти
не були сплачені у добровільному
порядку.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам суд апеляційної
інстанції зазначає, що відповідно до
статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи, в
яких за основним місцем роботи працює 8
і більше осіб, реєструються у
відповідних відділеннях Фонду
соціального захисту інвалідів за своїм
місцезнаходженням і щороку подають цим
відділенням звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Згідно зі статтею 20
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Статтею 218
Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Аналіз наведених норм
права дає змогу дійти висновку, що
накладення
адміністративно-господарських санкцій
у сфері правовідносин, що регулюються
Закон України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
можливе у випадку винної протиправної
поведінки особи, яка полягає у
незабезпеченні та не здійсненні
заходів щодо працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативів
визначених законом.

Окрім того, суд
зазначає, що відповідно до статті 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця
здійснюється переважно на
підприємстві, де настала інвалідність,
з урахуванням побажань інваліда,
наявних у нього професійних навичок і
знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Отже реалізація
інвалідом права на працевлаштування
можлива у випадку безпосереднього
звернення останнього до підприємств,
установ, організацій чи до державної
служби зайнятості.

Як вбачається з
матеріалів справи, у період з січня по
грудень 2013 року СФГ «Людмила» надавало
до Софіївського районного центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій для інвалідів та створення
для останніх робочих місць, а саме:
підсобний робочий,
тракторист-машиніст, водій, механік.

Вказані обставини
свідчать про належне виконання
відповідачем вимог Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо виконання
нормативів працевлаштування
інвалідів.

Таким чином суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
необґрунтованості та безпідставності
застосування до СФГ «Людмила»
адміністративно-господарських санкції
у сумі 14567,09 грн. та пені у розмірі 4,37
грн.

Враховуючи сукупність
викладених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2014 року в адміністративній
справі № 804/8662/14 - без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів з дня
складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 07
листопада 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова