Справа № 2а-1284/12/1370
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м.
Львів Справа № 9104/103575/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника відповідача - Гордона Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року по справі № 2а-1284/12/1370 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Сколівському районі Львівської
області Державної податкової служби
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Сколівському районі
Львівської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ у
Сколівському районі) та регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
у Львівській області, в якому просив
визнати недійсними та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Сколівському районі від 24 червня 2011
року № та рішення регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
у Львівській області про застосування
фінансових санкцій від 22 червня 2011 року
№ 130391.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2012
року, яка в апеляційному порядку не
оскаржувалась, позовні вимоги про
визнання недійсним та скасування
рішення регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів у Львівській області
про застосування фінансових санкцій
від 22 червня 2011 року № 130391 залишено без
розгляду.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року в задоволенні решти позову
відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
оскаржив зазначену постанову суду в
апеляційному порядку, посилаючись на
те, що вона прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що судом першої
інстанції безпідставно не взято до
уваги той факт, що перевірка, на
підставі якої прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
проведена протиправно, а також на те, що
жодних порушень вимог Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» ним допущено не було.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржуване рішення прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просив відмовити
в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з'явився,
хоча його належним чином було
повідомлено про дату, час та місце
апеляційного розгляду, що відповідно
до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
не перешкоджає розгляду справи у його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі акта перевірки від 14 червня
2011 року № 87/320/НОМЕР_2, складеного за
результатами перевірки магазину
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1 з питань дотримання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, ДПІ в Сколівському районі
було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24 червня 2011
року № про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі 2769.00 грн.

Підставою для застосування штрафних
(фінансових) санкцій слугував висновок
податкового органу про порушення
позивачем вимог пунктів 1, 2, 6, 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», який
обґрунтований посиланням на
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому чинним законодавством
порядку, проведення розрахункової
операції без застосування
розрахункової книжки, а також
незастосування книги обліку
розрахункових операцій при здійсненні
розрахункових операцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що податкове
повідомлення-рішення від 24 червня 2011
року № прийняте ДПІ у
Сколівському районі правомірно, в
межах наданих повноважень та у спосіб,
встановлений законом.

Суд апеляційної інстанції частково
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Перевірки з питань здійснення контролю
за дотриманням суб'єктами
господарювання встановленого порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, проводяться відповідно до
повноважень органів державної
податкової служби, визначених
Податковим кодексом України.

Зокрема, статтею 75 Податкового кодексу
України встановлено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
органом державної податкової служби
щодо дотримання порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Загальні умови і порядок контролю за
додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги) встановлені Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Так, статтями 15 та 16 Закону
визначено, що контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

У разі порушення відповідачем приписів
статті 81 Податкового кодексу України,
якою встановлені умови та порядок
допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до
проведення документальних виїзних та
фактичних перевірок, суб'єкт
підприємницької діяльності мав право
не допустити посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки, чим позивач не скористався,
визнавши проведення перевірки
правомірним.

Що стосується правомірності
застосованих до позивача штрафних
(фінансових) санкції оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6, 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

забезпечувати зберігання використаних
книг обліку розрахункових операцій та
розрахункових книжок протягом трьох
років після їх закінчення;

вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідно до статті 17 вказаного
Закону за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у таких розмірах:

в розмірі 1 гривні за вчинене вперше
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання;

двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі
невикористання при здійсненні
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, розрахункової
книжки чи книги обліку розрахункових
операцій, або використання
незареєстрованої належним чином
розрахункової книжки чи порушення
встановленого порядку її використання,
або використання незареєстрованих чи
непрошнурованих книг обліку
розрахункових операцій, або
незберігання книг обліку
розрахункових операцій чи
розрахункових книжок протягом
встановленого терміну.

Проведеною в магазині позивача в с.
Тухолька перевіркою було встановлено
здійснення продавцем розрахункової
операції на суму 7.50 грн. без
роздрукування відповідного
розрахункового документа, а також
відсутність книги обліку
розрахункових операцій та
розрахункових книжок за три роки після
їх закінчення, що зафіксовано в акті
перевірки. Згадані вище документи не
були надані позивачем й у встановлений
податковим органом строк - до 16 червня
2011 року.

З огляду на викладене, висновки суду
першої інстанції про правомірність
застосування відповідачем штрафних
(фінансових) санкцій за вказані
порушення є вірним.

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині правомірності
стягнення з позивача штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 2088.00 грн.
за порушення ним пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» з огляду на
наступне.

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством. Облік ведеться з
урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Положення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, а лише вказують на
обов'язок суб'єктів підприємницької
діяльності на ведення такого обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік - це процес виявлення,
вимірювання, реєстрації, накопичення,
узагальнення, зберігання та передачі
інформації про діяльність
підприємства зовнішнім та внутрішнім
користувачам для прийняття рішень.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця. При цьому самі
господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

До документів, що підтверджують
придбання товарів та є підставою для їх
оприбуткування, належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Таким чином, відсутність накладних або
прибуткових документів не може бути
віднесено до порушень установленого
порядку обліку товарних запасів на
складах та/або за місцем їх реалізації,
оскільки вони є підтвердженням витрат
на придбання, а не підставою для обліку
товарних запасів.

Враховуючи те, що відображення
позивачем надходження товарів у
бухгалтерському обліку за
результатами звітного періоду не
досліджувалось відповідачем під час
проведення перевірки, підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій за порушення приписів пункту 12
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не було, а відтак, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Сколівському районі від 24 червня 2011
року № підлягало скасуванню в
частині застосованої фінансової
санкції в розмірі 2088.00 грн.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови та ухвалення
нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року по справі № 2а-1284/12/1370 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Сколівському районі Львівської
області Державної податкової служби
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Сколівському районі Львівської
області Державної податкової служби
від 24 червня 2011 року № в частині
застосування до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі
2088.00 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 11
листопада 2014 року.