Справа № 823/1117/14
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
справа № 823/1117/14

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі -Чемерин І.В.,

за відсутності представників сторін,
розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду в м. Черкаси
адміністративну справу за позовом
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Хацьки»
до управління Пенсійного фонду України
в Черкаському районі Черкаської
області, управління Пенсійного фонду
України в Згурівському районі
Київської області про визнання дій
неправомірними та скасування
розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариства з
обмеженою відповідальністю «Хацьки»
звернулось до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Черкаському районі Черкаської області,
управління Пенсійного фонду України в
Згурівському районі Київської області,
в якому просить визнати неправомірними
дії відповідачів щодо нарахування до
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до п.
«б» - «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»; скасувати
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій, що видали
управління Пенсійного фонду України в
Черкаському районі Черкаської області
та управління Пенсійного фонду України
в Згурівському районі Київської
області за період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідності до ч. 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, позивач як платник
фіксованого сільськогосподарського
податку не повинен відшкодовувати
витрати органів Пенсійного фонду
України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих Положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». В порушення
положень вищезазначеного Закону
відповідачем, за винятком розрахунку
за квітень 2014р., не були направлені
позивачу оскаржувані розрахунки, та
про їх існування позивач дізнався лише
з ухвали Черкаського окружного
адміністративного суду про відкриття
провадження у справі за позовом УПФУ в
Черкаському районі про стягнення
простроченої заборгованості в розмірі
15 229 грн. 61 коп. за період з січня по
березень 2014р. З огляду на вказані
обставини позивач вважає розрахунки
відповідачів за період з 01.01.2014р. по
30.04.2014р. незаконними.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак надав до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Представник відповідача управління
Пенсійного фонду України в Черкаському
районі Черкаської області у судове
засідання не з'явився, однак надав до
суду клопотання про розгляд справи без
його участі. В наданих до суду
письмових запереченнях зазначив, що у
позивача працювали пенсіонери ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
яким СТОВ «Хацьки» було самостійно
видано довідки про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки, які знаходяться в
пенсійних справах вказаних осіб, та
позивачем не відізвані. Твердження
позивача про те, що він є платником
фіксованого сільськогосподарського
податку, тому не зобов'язаний
відшкодовувати витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, не
відповідають дійсності, оскільки на
запит відповідача ДПІ у Черкаському
районі Черкаської області 25.02.2014р.
надало перелік суб'єктів
господарювання, які зареєстровані як
платники фіксованого
сільськогосподарського податку, в
якому позивач відсутній. Крім того, той
факт, що позивач не є платником
фіксованого сільськогосподарського
податку, підтверджують дані, зазначені
в позовній заяві, що СТОВ «Хацьки» не
веде фінансово-господарську
діяльність, оскільки відповідно до ст.
14 Податкового кодексу України
фіксований сільськогосподарський
податок - це податок, який справляється
з одиниці земельної площі у відсотках
її ненормативної грошової оцінки та
сплата якого замінює сплату окремих
податків і зборів.

Представник відповідача управління
Пенсійного фонду України в
Згурівському районі Київської області
в судове засідання не з'явився, однак
надав до суду заяву про розгляд справи
за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті
128 КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних в ній доказів.

Оскільки сторони повідомлені належним
чином про дату, час та місце судового
розгляду, однак в судове засідання не
з'явилися, суд відповідно до ч. 6 ст. 128
КАС України розглядає справу у їх
відсутність в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи, оцінивши
належність, допустимість та
достовірність кожного доказу окремо та
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд встановив.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Хацьки»
зареєстроване як юридична особа
21.03.2000р., ідентифікаційний код 03793389, що
підтверджується довідкою № 23-1106 про
включення до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах направило на адресу СТОВ
«Хацьки» розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р.

У вказаних розрахунках зазначені
фактичні витрати на виплату пільгових
пенсій за віком, призначених згідно з
пунктам «б»-«з» статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" гр. гр.
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

Зазначені особи були зайняті у
виробництві сільськогосподарської
продукції протягом польового періоду в
рослинництві або протягом
календарного періоду в тваринництві,
та їм призначені пільгові пенсії за
віком відповідно до п.п. «в» та «д» ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на підставі довідок про
уточнюючий характер роботи, виданих
позивачем (а. с. 96-101).

Оцінюючи встановлені фактичні
обставини справи, суд виходить з
наступного.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003р. № 1058-ІV (у подальшому -Закон №
1058) передбачено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
зі шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
вищезазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

До 01.01.2004р., тобто до набрання чинності
вказаним Законом, порядок
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
регулювався Законом України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997р. № 400 (у
подальшому -Закон № 400), пунктом 1 статті
1, пунктом 1 статті 2, статтею 4 якого було
передбачено обов'язок суб'єктів
підприємницької діяльності покривати
фактичні витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого ст. 12 вказаного
Закону (чоловіки - 60 років, жінки - 55
років) шляхом сплати
загальнообов'язкового збору на
пенсійне страхування за ставкою 100
відсотків від вказаних витрат.

Таким чином, з набранням чинності
Законом № 1058 зберігся обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності
по відшкодуванню Пенсійному фонду
України фактичних витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій, призначених
їх працівникам відповідно до п. п.
«б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 та
пунктом 6.1 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. №
64/8663 роботодавці відшкодовують 100
відсотків фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону №1058
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.2 вказаної Інструкції
передбачено, що витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які мають
стаж, що дає право на призначення цих
пенсій на декількох підприємствах,
покриваються цими підприємствами
пропорційно стажу роботи з урахуванням
вимог абзацу третього підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до пункту 6.4 вказаної
Інструкції розмір сум до відшкодування
на поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (додаток 6 до
Інструкції), які надсилаються
підприємствам до 20 січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій. Підприємства
щомісяця до 25 числа вносять до
Пенсійного фонду України зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (п. 6.7
Інструкції).

Пунктом 6.5 вказаної Інструкції
передбачено, що розрахунки складаються
на підставі відомостей відділів з
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України.

Відтак, право органу Пенсійного фонду
України складати та направляти
суб'єктам підприємницької діяльності
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій виникає
за умови призначення та виплати пенсій
їх працівникам, які працювали на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком N 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах і кореспондує з
обов'язком суб'єктів підприємницької
діяльності відшкодовувати Пенсійному
фонду України фактичні витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених їх працівникам відповідно
до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону "Про пенсійне
забезпечення".

Оскільки пільгові пенсії відповідно до
пунктів «в» та «д» статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
призначені працівникам позивача,
останній зобов'язаний відшкодовувати
органам Пенсійного фонду України
фактичні витрати на їх виплату та
доставку. Відтак, відповідач має право
складати та направляти на адресу
позивача розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій.

Суд акцентує увагу на тому, що саме
позивач видав довідки, які
підтверджують право працівників на
отримання пільгової пенсії (за віком),
що, у свою чергу, спростовує твердження
позивача про відсутність у нього
зобов'язань відносно відшкодування
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій переліченим вище особам.

Щодо посилань позивача про те, що він є
платником фіксованого
сільськогосподарського податку, тому
не зобов'язаний відшкодовувати витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, суд зазначає наступне.

На запит відповідача від 17.01.2014р. № 524/02,
ДПІ у Черкаському районі Черкаської
області в листі від 17.02.2014р. (а. с. 94)
зазначило перелік суб'єктів
господарювання, які зареєстровані як
платники фіксованого
сільськогосподарського податку, в
якому позивач відсутній, з огляду на що,
вищезазначені твердження позивача є
безпідставними.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
грунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частина третя статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи встановлені фактичні
обставини справи у сукупності, суд
приходить до висновку, що відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений законом, тому
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
86. п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 159, 162, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України -протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
А.В.
Руденко