Справа № 815/5887/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5887/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року

м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Харченко
Ю.В.

Суддів Бжассо
Н.В.

Соколенко
О.М.

При секретарі Кипаренко
Н.Ю.

Розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної інспекції ядерного
регулювання України про визнання
протиправною бездіяльності в частині
не об'єктивного і не всебічного
розгляду скарги, зобов'язання
розглянути у терміни передбачені
законом скаргу щодо протиправної
бездіяльності посадових осіб
Південної держінспекції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд визнати
протиправною бездіяльність
Держатомрегулювання України в частині
не об'єктивного і не всебічного
розгляду скарги, зобов'язати
Держатомрегулювання України
розглянути у терміни передбачені
законом скаргу щодо протиправної
бездіяльності посадових осіб
Південної держінспекції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що надаючи відповідь
від 16.04.2014р. №09-14/2525-07з, відповідачем -
Державною інспекцією ядерного
регулювання України не розглянуто по
суті порушені у скарзі питання,
зокрема, щодо ненадання відповіді на
запит до публічної інформації, а лише
переадресовано скаргу до Південної
держінспекції. Остаточну відповідь
щодо порушених у скарзі питань було
надано лише 23.06.2014р. №09-22/4067-21з, тобто з
перевищенням, на думку позивача,
встановленого ст.20 Закону України «Про
звернення громадян», строку розгляду
звернення громадян.

Відповідач - Державної інспекції
ядерного регулювання України, з
позовними вимогами не погоджується та
вважає їх необґрунтованими з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
адміністративний позов (вхід.№ЕП/1368/14
від 07.11.2014р., вхід.№ЕП/1371/14 від 10.11.2014р.),
наголошуючи, зокрема, що за
результатами розгляду звернення
ОСОБА_2 Державною інспекцією ядерного
регулювання України відповідь була
надана своєчасно та по суті
поставлених питань, виключно в межах
повноважень Держатомрегулювання
України, та з дотриманням норм ст.19
Закону України «Про звернення
громадян», в частині об'єктивної,
всебічної та своєчасної перевірки
заяви, забезпечення поновлення
порушеного права, письмового
повідомлення про результати перевірки
заяви чи скарги, та суті прийнятого
рішення.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від
позивача - ОСОБА_2 до суду надійшла
заява від 14.10.2014р. про розгляд справи за
його відсутності, а також з огляду на
відсутність потреби у витребуванні
додаткових доказів, виклику у судове
засідання свідка, експерта, судом
ухвалено рішення щодо розгляду даної
адміністративної справи в порядку
письмового провадження, відповідно до
ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, позивач - ОСОБА_2 звернувся
до Голови Державної інспекції ядерного
реагування України Миколайчук О.А. із
Запитом до публічної інформації від
03.10.2013р., у якому заявником, окрім
іншого, викладено прохання щодо
надання копії наказу, розпорядження,
або т.п. про створення в Південній
державній інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Громадської
приймальні з надання безоплатної
первинної допомоги.

Судом з'ясовано, що за результатами
розгляду вищеозначеного звернення
ОСОБА_2 від 03.10.2013р., Державною
інспекцією ядерного реагування
України надано відповідь від 04.10.2013р.
№09-15/6990-32із, за підписом першого
заступника Голови - Головного
державного інспектора з ядерної та
радіаційної безпеки України Гашева
М.Х., у якій зазначено, що відповідно до
частини 3 статті 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У зв'язку з тим, що
запитуваною інформацією володіє
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки, запит ОСОБА_2
листом від 04.10.2013р. №09-17/6988-32із
направлено до належного розпорядника,
яким є Південна державна інспекція з
ядерної та радіаційної безпеки.

Зокрема, 04.10.2013р. Державною інспекцією
ядерного реагування України на адресу
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
надіслано Лист №09-17/6988-32із, за підписом
першого заступника Голови - Головного
державного інспектора з ядерної та
радіаційної безпеки України Гашева
М.Х., яким з підстав того, що запитуваною
інформацією володіє Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки, та відповідно до частини 3
статті 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», вищеозначений
запит ОСОБА_2 переадресовано Південній
державній інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки для надання
відповіді у встановленому
законодавством порядку.

Також, за результатами розгляду скарги
ОСОБА_2 від 26.03.2014р., Державною
інспекцією ядерного реагування
України на адресу заявника надіслано
Лист №09-14/2525-07з від 16.04.2014р., за підписом
першого заступника Голови - Головного
державного інспектора з ядерної та
радіаційної безпеки України Гашева
М.Х., з повідомленням, що у Південній
державній інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України відсутня
інформація, яка запитувалась у запиті
до публічної інформації від 03.10.2013р.
(вхід.№32із від 03.10.2014р.), зокрема, наказ,
розпорядження, або т.п. про створення в
Південній державній інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Громадської приймальні з надання
безоплатної первинної правової
допомоги; порядок надання безоплатної
первинної правової допомоги в
Південній державній інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки; графік
прийому громадян у Громадській
приймальні з надання безоплатної
первинної правової допомоги у в
Південній державній інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки. Щодо
встановленого факту ненадання
Південною держінспекцією відповіді на
запит на публічну інформацію від
03.10.2013р., який листом
Держатомрегулювання України від
04.10.2013р. №09-17/6988-32із направлено до
належного розпорядника інформації, та
враховуючи відсутність на робочому
місці в цей період начальника
Південної держінспекції (відрядження
згідно наказу Держатомрегулювання
України від 11.09.2013р. №129-Вд, та наказу
Південної держінспекції від 04.10.2013р.
№37-Вд), йому надано доручення провести
з порушеного питання перевірку та
вжити відповідних заходів.

10.06.2014р. ОСОБА_2 на ім'я Голови Державної
інспекції ядерного регулювання
України Божко С.Г. був надісланий Лист,
у якому зазначено, що листом 26.03.2014р. на
адресу Держатомрегулювання України
надіслано скаргу щодо протиправної
бездіяльності посадових осіб
Південної держінспекції, а саме
ненадання відповіді на запит до
публічної інформації щодо надання
безоплатної правової допомоги, яку
Держатомрегулювання України
переадресувало до Південної
держінспекції для з'ясування обставин
по даній справі, однак жодної відповіді
не отримано, у зв'язку з чим викладено
прохання щодо надання відповіді
Держатомрегулювання України на лист
від 26.03.2014р., яким скаргу було надіслано
на адресу Південної держінспекції.

За результатами розгляду
вищеозначеного звернення Державною
інспекцією ядерного реагування
України на адресу заявника надіслано
Лист від 23.06.2014р. №09-22/4067-21з «Щодо
розгляду звернення», за підписом
першого заступника Голови - Головного
державного інспектора з ядерної та
радіаційної безпеки України Гашева
М.Х., у якому зазначено, що за
результатами розгляду звернення від
26.03.2014р. (вхід.№07з від 02.04.2014р.)
Держатомрегулювання України в межах
компетенції листом від 16.04.2014р.
№09-14/2525-07з надано відповідь та
направлено до Південної держінспекції
Лист від 16.04.2014р. №09-15/2524 щодо
проведення перевірки з порушених у
зверненні від 26.03.2014р. питань, у зв'язку
з чим, на виконання доручення
Держатомрегулювання України, наданого
листом від 16.04.2014р. №09-14/2524, начальником
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки були
надані письмові пояснення.

Вищеозначене послугувало підставою
для звернення позивача - ОСОБА_2 до
Одеського окружного адміністративного
суду з даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання протиправною
бездіяльності Держатомрегулювання
України в частині не об'єктивного і не
всебічного розгляду скарги,
зобов'язання Держатомрегулювання
України розглянути у терміни
передбачені законом скаргу щодо
протиправної бездіяльності посадових
осіб Південної держінспекції, є
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства України, з урахуванням
наступного.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції
України, кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес, визначено Законом України "Про
доступ до публічної інформації" від 13
січня 2011року №2939-VI (зі змінами та
доповненнями), відповідно до ст.1 якого
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.2 означеного Закону, його
метою є забезпечення прозорості та
відкритості суб'єктів владних
повноважень і створення механізмів
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" право
на доступ до публічної інформації
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено,
що доступ до публічної інформації
здійснюється на принципах: прозорості
та відкритості діяльності суб'єктів
владних повноважень; вільного
отримання та поширення інформації,
крім обмежень, встановлених законом;
рівноправності, незалежно від ознак
раси, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних або
інших ознак.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про
доступ до публічної інформацію" доступ
до інформації забезпечується шляхом
надання інформації за запитами на
інформацію.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; розпорядники інформації -
суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 вищеозначеного
Закону розпорядниками інформації для
цілей цього Закону визнаються: суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів;
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.13 Закону України "Про
доступ до публічної інформацію" до
розпорядників інформації, зобов'язаних
оприлюднювати та надавати за запитами
інформацію, визначену в цій статті, у
порядку, передбаченому цим Законом,
прирівнюються суб'єкти господарювання,
які володіють: інформацією про стан
довкілля; інформацією про якість
харчових продуктів і предметів побуту;
інформацією про аварії, катастрофи,
небезпечні природні явища та інші
надзвичайні події, що сталися або
можуть статися і загрожують здоров'ю та
безпеці громадян; іншою інформацією, що
становить суспільний інтерес
(суспільно необхідною інформацією). На
розпорядників інформації, визначених у
пунктах 2, 3, 4 частини 1 та в частині 2
цієї статті, вимоги цього Закону
поширюються лише в частині
оприлюднення та надання відповідної
інформації за запитами.

Відповідно до ст.14 означеного Закону
розпорядники інформації, у тому числі,
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також у разі
потреби перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" встановлено, що
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту. Запит на інформацію
може бути індивідуальним або
колективним. Запити можуть подаватися
в усній, письмовій чи іншій формі
(поштою, факсом, телефоном, електронною
поштою) на вибір запитувача. Письмовий
запит подається в довільній формі.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачено, що розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Указом Президента України від 6 квітня
2011року №403/2011 затверджено Положення
про Державну інспекцію ядерного
регулювання України, відповідно до п.1
якого Держатомрегулювання України є
центральним органом виконавчої влади,
який є головним у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та реалізації державної політики у
сфері безпеки використання ядерної
енергії.

Відповідно до п.8 означеного Положення
Держатомрегулювання України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через утворені в установленому порядку
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на кілька
адміністративно-територіальних
одиниць) територіальні органи.

Держатомрегулюванням України створено
вісім територіальних органів -
державних інспекцій з ядерної та
радіаційної безпеки, у тому числі й
Південну державну інспекцію з ядерної
та радіаційної безпеки, повноваження
якої поширюється на Миколаївську,
Херсонську та Одеську області.

Відповідно до п.п.60 п.4 Положення про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, Указом Президента
України від 6 квітня 2011року №403/2011
Держатомрегулювання України
відповідно до покладених на неї
завдань, у тому числі, організовує
розгляд звернень громадян з питань,
пов'язаних з діяльністю
Держатомрегулювання України, її
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери її управління, а також стосовно
актів, які нею видаються.

Відповідно до п.п.5.4, 5.5 п.4 Положення про
державні регіональні інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України,
затвердженого Наказом Державної
інспекції ядерного регулювання
України від 11.10.2011р. №142,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 жовтня 2011р. за №1229/19967
Держінспекції з метою організації
своєї діяльності, у тому числі,
організовують розгляд звернень
громадян з питань, що належать до їх
компетенції, виявляють та усувають
причини, що призводять до подання
громадянами скарг; забезпечують доступ
до публічної інформації, що перебуває у
їх володінні.

Зокрема, як встановлено судом та
зазначено вище, запит до публічної
інформації ОСОБА_2 від 03.10.2013р.
Державною інспекцією ядерного
реагування України скеровано для
розгляду Південній державній
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки, відповідно до частини 3 статті
22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», у зв'язку з тим,
що запитуваною інформацією володіє
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки, про що
Держатомрегулювання України заявника
повідомлено Листом від 04.10.2013р.
№09-15/6990-32із.

Отже, з урахуванням вищевикладеного,
судом встановлено, що Державною
інспекцією ядерного реагування
України запит до публічної інформації
ОСОБА_2 від 03.10.2013р., на розгляд до
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки,
переадресовано правомірно, оскільки
саме означений орган, відповідно до
покладених на нього Положенням про
державні регіональні інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України,
повноважень, у даному випадку є
належним розпорядником інформації.

Не отримавши від Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки жодної відповіді позивач -
ОСОБА_2 26.03.2014р. звернувся до Державної
інспекції ядерного реагування України
зі скаргою, за результатами розгляду
якої Державною інспекцією ядерного
реагування України на ім'я скаржника
надіслано Лист-відповідь від 16.04.2014р.
№09-14/2525-07з.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, судом встановлено, що
Державною інспекцією ядерного
реагування України, в межах
законодавчо визначених строків, для
розгляду означених звернень позивача -
ОСОБА_2, були надані відповіді на всі
його звернення, що відповідно
спростовує твердження ОСОБА_2 щодо
бездіяльності Держатомрегулювання
України в частині не об'єктивного та не
всебічного розгляду скарги.

Також, судом встановлено, що приписами
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" не встановлено порядок та
строки розгляду скарг вищим органом
управління розпорядника інформації.

Згідно з ч.7 ст.9 КАС України у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
"Про звернення громадян" звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, судом з»ясовано, що ОСОБА_2
звернувся до Держатомрегулювання
України зі скаргою від 26.03.2014р., за
результатами розгляду якої
відповідачем на його адресу був
надісланий Лист-відповідь від 16.04.2014р.
№09-14/2525-07з, тобто в межах визначеного
Законом України "Про звернення
громадян" строку.

Вищевикладене повністю спростовує
твердження позивача, наведені у
позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно з ч.3 ст. 105
КАС України позивач, у тому числі має
право вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене та
оцінюючи надані сторонами по справі
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 до Державної інспекції ядерного
регулювання України про визнання
протиправною бездіяльності в частині
не об'єктивного і не всебічного
розгляду скарги, зобов'язання
розглянути у терміни передбачені
законом скаргу щодо протиправної
бездіяльності посадових осіб
Південної держінспекції, не
обґрунтовані, документально не
підтверджені, не ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства, отже
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128,
ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Державної інспекції
ядерного регулювання України про
визнання протиправною бездіяльності в
частині не об'єктивного і не всебічного
розгляду скарги, зобов'язання
розглянути у терміни передбачені
законом скаргу щодо протиправної
бездіяльності посадових осіб
Південної держінспекції, відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Головуючий суддя
Харченко Ю.В.

Судді
Бжассо Н.В.

Соколенко О.М.