Справа № 706/206/12
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р.

Справа № 162512/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 15 лютого 2012
року у адміністративній справі №706/206/12
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про перерахунок і виплату
пенсії по інвалідності особи,
звільненої з військової служби з
урахуванням надбавки на неповнолітніх
членів сім'ї,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.07.2007 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про перерахунок і виплату
пенсії по інвалідності особи,
звільненої з військової служби з
урахуванням надбавки на неповнолітніх
членів сім'ї.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 15
лютого 2012 року позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі нарахувати і
виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії як
інваліду військової служби відповідно
до ст. 24 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» з урахуванням вимог законів «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні» у розмірі 50% чинного
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність на кожного
непрацюючого члена сім'ї (неповнолітню
дитину) встановлено законами «Про
Державний бюджет України» у
відповідний рік за період з 29.04.2006 року
по вересень 2007 року включно з
урахуванням раніше виплачених сум у
зазначений період. В решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права та невірним
встановленням обставин у справі.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволені
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне.
ОСОБА_1 відбував строкову військову
службу в Афганістані і визнаний
учасником бойових дій.

08.04.2004 року висновком МСЕК йому
встановлена ІІІ групу інвалідності по
причині захворювання, пов'язаного з
виконанням інтернаціонального
обов'язку в ДРА.

22.06.2004 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
йому пенсії по інвалідності.

Протоколом №300 від 21.09.2004 року комісія
відповідача призначила пенсію
позивачу згідно поданої заяви з 08.06.2004
року як інваліду ІІІ групи відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у тому числі з надбавкою
на двох неповнолітніх дітей до 18 років
у сумі по 19,91 грн. на кожну дитину.

15.02.2006 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про
перерахування йому пенсій відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» №2262 -12.

Розпорядженням №1212 від 16.02.2006 року
відповідач призначив позивачу в
порядку перерахунку з виду на вид
пенсію як інваліду - учаснику бойових
дій згідно із законом №2262-12, починаючи
з 01.01.2006 року з виплатою надбавки на
двох неповнолітніх дітей в сумі по 19, 91
грн. На кожну дитину. Відповідач
виплачував позивачу такий розмір
надбавки до звернення в суд, тобто по
вересень 2007 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив
частково з тих підстав, що відповідач
неправомірно виплачував позивачу
надбавку у розмірах, передбачених
постановою Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх такими, що
відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Позивач одержує пенсію як
військовослуживець згідно із законом
№1132-12 з 01.01.2006 р. призначення і
одержання пенсії на законних підставах
з 08.06.2004 р. по 31.12.2005 року позивач не
оскаржував. Отже, його вимоги про
застосування ст. 24 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» за період з 08.06.2004 року по 31.12.2205
року щодо перерахунку розміру надбавки
на двох неповнолітніх дітей не
ґрунтуються на обставинах справи і
вимогах закону.

Статтею 24 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» передбачено, що до пенсії по
інвалідності, що призначається особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби (у тому числі до
обчисленої в мінімальному розмірі),
нараховується надбавка непрацюючим
інвалідам, які мають на своєму
утриманні непрацездатних членів сім'ї
(стаття 30), - на кожного непрацездатного
члена сім'ї в розмірі 50% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

ОСОБА_1 в оспорюваний період не
працював, на його утриманні було двоє
неповнолітніх дітей, які інших видів
виплат державних соціальних допомог не
одержували. Відповідач помилково
вважає, що з часу призначення позивачу
пенсії як інваліду учаснику бойових
дій не підлягає перерахунку розмір
надбавки на неповнолітніх дітей
відповідно до вимог Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», оскільки
зазначений закон має вищу юридичну
силу ніж постанова КМУ, бо зазначені
правовідносини стали прерогативою
закону. Законами про державний бюджет
України на 2006 і 2007 р.р. дія вищевказаної
норми закону не зупинялась і не
змінювалась. Натомість цими законами у
відповідні періоди цих бюджетних років
установлено розміри прожиткових
мінімумів для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, відповідач як орган, який
за законом зобов'язаний нараховувати і
виплачувати пенсії, надбавки до таких,
здійснювати перерахунки пенсій
відповідно до чинного законодавства,
не виконав вимоги ст. 24 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» в редакції закону
від 04.04.2006 року №3591-IV, який набрав
чинності з 29.04.2006 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області - залишити без задоволення, а
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 15 лютого 2012
року у адміністративній справі №706/206/12
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс