Справа № 2а-1635/11/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
Справа №
53607/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02 червня
2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до
начальника територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Івано-Франківській області про
визнання протиправними постанов , -

В С Т А Н О В И В :

03.02.2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся з адміністративним позовом
до начальника територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в особі структурного
підрозділу територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Івано-Франківській області (далі -
відповідач) про визнання протиправними
постанов № 106252 та № 106253 від 27.07.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що не вчиняв
зазначені в актах № 180149 та № 180178
правопорушення, на підставі яких
винесені оскаржувані постанови
відповідача. Перевірка, за
результатами якої винесені
оскаржувані постанови, не відповідає
вимогам законодавства, оскільки
транспортний засіб не облаштований як
таксі. Крім того, позивачем зазначено,
що він не є власником даного
транспортного засобу, а експлуатував
його згідно довіреності як водій.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 02
червня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено. Суд виходив з того, що при
перевірці не представлено всіх
необхідних документів, а той факт, що
автомобіль використовувався по
дорученню, правового значення для
вирішення справи по суті немає.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В основному покликається на те, що в
обох актах перевірки не вказано місце
зупинки керованого ним автомобіля, не
вказано, що це була стоянка таксі, чи
перебували в салоні автомобіля
пасажири. Крім того, він не є власником
даного автомобіля, а експлуатував як
водій. Він не займався перевезенням.

Відповідачем подано заперечення на
апеляційну скаргу зі змісту якого
вбачається, що виявлено автомобіль,
який позивачем був облаштований як
таксі, без ліцензійної картки, причому
акт перевірки підписав і надав
письмові пояснення, що документи
виготовляються. В актах перевірки №
180149 та № 180178 йдеться саме про
експлуатацію легкового автомобіля
облаштоваиого як таксі, а не стоянку
легкового автомобіля, який не
облаштований як таксі і не має
ліцензійної картки, та посадку
пасажирів на стоянці таксі.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 24.06.2010 року
працівниками територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області складено акт № 180149 про
порушення вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
експлуатації ОСОБА_1 легкового
автомобіля, облаштованого як таксі. Під
час перевірки встановлено таке
порушення вимог законодавства, як
відсутність ліцензійної картки (а.с. 18).

27.07.2010 року, враховуючи допущені
порушення позивачем, начальником
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Івано-Франківській
області щодо фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 винесено постанову
№ 106252 на суму 510 грн. за порушення,
передбачені абз. 4 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
від 23 лютого 2006 року (а.с.19).

Статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що автомобільні перевізники, водії,
пасажири, повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення
та експлуатується транспортний засіб.

Статтею 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлено,
що державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Відповідно до ч.4 ч.1 ст.60 вказаного
Закону, за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільного перевізника
застосовуються санкції, зокрема: за
експлуатацію легкового автомобіля
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки - штраф у розмірі
тридцяти неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

Здійснивши системний аналіз
вищенаведених правових норм, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апелянта є безпідставними, оскільки
відповідні акти перевірки позивачем
підписані, а отже визнано ним
порушення, які в них зазначено.

Відтак, з огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги в цілому суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02 червня
2011року по справі № 2а-1635/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга