Справа № 806/3953/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/3953/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року Житомир справа № 806/3953/14

категорія 10.1

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Спільного виробничо-торгівельного підприємства "Механік" до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішень,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.154), визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 07.04.2014 року № Ю-3118 про оплату боргу.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вказана вимога була отримана підприємством 09.04.2014 року та в межах процедури узгодження оскаржувалась до Пенсійного фонду України. Однак рішенням останнього від 24.04.2014 року № 8447/05-01 вимогу було залишено без змін. Підставою для формування оспорюваної вимоги стала картка особового рахунку страхувальника, за результатами аналізу якої, Управлінням визначено заборгованість в сумі 6352,59 грн, в тому числі недоїмка - 4534,17 грн та фінансові санкції - 1818,42 грн. Дана заборгованість була сформована з врахуванням сум, встановлених рішеннями судів та недоїмки по картці. Однак вимога є незаконною, оскільки з останнього підписаного сторонами акту звірки за період з 21.12.2009 року по 01.01.2012 року, вбачається, що недоїмка зі сплати страхових внесків станом на 01.01.2012 року у СВТП "Механік" відсутня та вказане підтверджується судовими рішеннями, а саме постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.08.2013 року по справі № 0670/3365/11 та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 року по зазначеній справі, постановою Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 0670/3364/11 від 27.09.2013 року та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року по вказаній справі. Крім того, у вказану вимогу неправомірно включено рішення про застосування фінансових санкцій № 1356 від 13.07.2010 року, оскільки воно є виконавчим документом, який підлягає виконанню Державною виконавчою службою, і його включення до оскаржуваної вимоги про сплату боргу від 07 квітня 2014 року, який також є виконавчим документом, не допускається. Також не підлягають включенню до розрахунку заборгованості суми фінансових санкцій, законність яких підтверджено в судовому порядку, за рішеннями № 703 та № 704 від 04.12.2007 року на суму 1533,52 грн. та 336,13 грн., оскільки дані рішення прийняті не 24.05.2011 року, а 04.12.2007 року, крім того ці суми сплачені на рахунок управління ще 05.12.2007 року. Управлінням не враховано, що кошти в сумі 73,24 грн. згідно узгодженого рішення № 2430 сплачені згідно платіжних доручень № 1767 та № 1768 від 27.12.2011року. Сплата даної суми підтверджується також і рішенням УПФУ в м. Житомирі від 22.01.2014 року № 1480/04-01 про скасування вимоги № Ю - 3118, в якому управління, скасовуючи свою ж вимогу, зазначає, що кошти в сумі 73,24 грн. згідно рішення № 2430 є сплаченими згідно платіжних доручень № 1767-1768 від 27.12.2011 року. Також неправомірно було розраховувати заборгованість, виходячи з повернутих рішеннями судів сум штрафів та недоїмок, оскільки кошти в розмірі 4076,67 грн не можуть автоматично повертатися з особового рахунку СВТП "Механік" в рахунок оспорюваної заборгованості. Враховуючи що відсутні дані документальних перевірок результатів діяльності СВТП "Механік" про донарахування сум страхових внесків, на кінець звітного базового періоду у СВТП "Механік" були відсутні недоїмки зі сплати страхових внесків та зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені, станом на 01.01.2012 р. за СВТП "Механік" рахується переплата в сумі 2041,26 грн., вимога № Ю-3118 від 07.04.2014 року про сплату недоїмки не ґрунтується на нормах закону та є безпідставною, з огляду на що підлягає скасуванню.

Представник відповідача подав письмове заперечення (а.с.55-58), в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимогу було сформовано відповідно до норм ст.ст.20, 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абз.5 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п.83 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Заборгованість була нарахована за період з 20.11.2008 року по 19.02.2014 року на підставі даних картки особового рахунку, згідно якої за вказаний період нараховано 152183,90 грн, які підлягають сплаті та з них підприємством сплачено 145831,31 грн. Формування суми боргу та сплаченої суми відбулось за рахунок сум, визначених судовими рішеннями та переплат.

В судове засідання представники сторін не з'явились, відповідно до поданих заяв просять розглядати справу у письмовому провадженні.

Враховуючи зазначене, відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (далі - Управління) відповідно до ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на підставі картки особового рахунку платника, рішення № 1356 від 13.07.2010 року, було складено вимогу від 07.04.2014 року № Ю-3118 про стягнення з СВТП "Механік" суми недоїмки зі сплати страхових внесків в сумі 4534,17 грн та фінансових санкцій в сумі 1818,42 грн, а всього 6352,59 грн (а.с.7).

Як видно із письмових заперечень, рішень, прийнятих в межах процедури узгодження, сума боргу в розмірі 6352,59 грн була визначена відповідачем з врахуванням наступного.

За період з 20.11.2008 року по 19.02.2014 року відповідно до поданих СВТП "Механік" звітів всього нараховано страхових внесків на суму 145923,83 грн.

Фінансові санкції, узгоджені з позивачем відповідно до рішення № 2430 від 26.12.2011 року - 73,24 грн.

За період з 20.11.2008 по 19.02.2014 позивачем сплачено на рахунки Пенсійного фонду всього 146249,81 грн.

Таким чином, за період з 20.11.2008 по 19.05.2014 відповідно до облікових даних, що перебувають в Управлінні по особовому рахунку СВТП "Механік" відбувся наступний рух коштів: 145923,83 грн. + 73,24 грн. + 6186,83 грн. = 152183,90 грн. (нараховано);

146249,81 грн. -4076,67 грн. + 3658,17 грн. = 145831,31 грн. (сплата).

Отже, станом на 19.05.2014 за СВТП "Механік" рахується борг у розмірі 6352,59 грн., в тому числі недоїмка по сплаті страхових внесках - 4534,17 грн, по фінансовій санкції - 1818,42 грн.

Як з'ясовано судом, фактично розрахунок заборгованості за оспорюваною вимогою був сформований за рахунок:

- сум фінансових санкцій розмірі 6186,83 грн, встановлених рішеннями управління в період до 01.01.2011 року і які були в судовому порядку визнані обгрунтованими, в тому числі у оспорювану вимогу безпосередньо входить рішення №1356 від 13.07.2010 на суму 1818,42 грн;

- узгодженого рішення № 2430 від 26.12.2011 року;

- переплат СВТП "Механік" по страховим внескам.

Стосовно питання джерела походження сум фінансових санкцій, які зазначені у розрахунку управління, законність яких підтверджено у судовому порядку.

Щодо фінансових санкцій за рішеннями Управління від 04.12.2007 року №703 на суму 1533,52 грн та №704 на суму 336,13 грн, а всього 1869, 65 грн, то відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року по справі № 806/677/14, яка набрала законної сили 04.09.2014 року, у задоволенні позову СВТП "Механік" про визнання рішення № 704 від 4 грудня 2007 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальником страхових внесків частково недійсним на суму 260,24 грн, визнання недійсним та скасування рішення № 703 від 4 грудня 2007 року щодо застосування штрафних санкцій до СВТП "Механік" за несвоєчасну сплату страхових внесків; зобов'язання відповідача в місячний строк повернути одержану суму штрафних санкцій - 1609,41 грн. на поточний рахунок позивача – відмовлено (а.с.196-200), тобто відмовлено на суму 1869, 65 грн.

Щодо фінансових санкцій за рішенням №1356 від 13.07.2010 на суму 1818,42 грн, то постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 року по справі № 2а-6611/10/0670, яка набрала законної сили, було відмовлено у задоволенні позову СВТП "Механік" до Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі про визнання недійсним рішення №1356 від 13.07.2010 року, винесеного начальником Управління про застосування фінансових санкцій з донарахування сум своєчасно не нарахованих страхових внесків в сумі 1818,42 грн (а.с.201-203).

Досліджуючи правомірність включення до розрахунку боргу у розмірі 6352,59 грн сум фінансових санкцій, рішення №1356 та узгодженого рішення № 2430 від 26.12.2011 року і відтак правомірності вимоги Ю-3118 на вказану суму, судом встановлено наступне.

Порядок сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією "Про порядок обчислення сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003р. (далі по тексту - Інструкція). Відповідно до зазначеного законодавства на позивача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в установлені строки та в повному обсязі.

Положеннями п. 7 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, до правовідносин, які виникли до 01.01.2011 року застосовуються норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" (далі - Закон), які були чинні до 01.01.2011 року.

Відповідно до ч.ч.2,3,8 ст. 106 Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

На недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

В той же час абз.4 ч.14 ст.106 цього Закону передбачено, що суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Пунктом 8.2 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція) також передбачено випадки, коли органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки.

У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

З аналізу вищевказаних норм встановлено, що недоїмка розуміється як прострочена заборгованість зі сплати страхових внесків і вона підлягає включенню до вимоги, крім того у вимогу можуть бути включені штраф та пеня, які безпосередньо пов'язані із даною сумою недоїмки, тобто простроченими платежами.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що недоїмка в розумінні норм Закону у позивача відсутня, оскільки вимога сформована за рахунок сум фінансових санкцій за окремими самостійними рішеннями Управління Пенсійного фонду, які були визнані судом обгрунтованими, а не прострочених внесків, і ці суми фінансових санкцій не можуть утворювати недоїмку і бути включені у вимогу, оскільки стягуються за відповідними рішеннями Управління про застосування фінансових санкцій.

Відсутність прострочених внесків також підтверджується:

- карткою особового рахунку, відповідно до якої за позивачем станом на 20.11.2008 року рахується переплата в сумі 3658,17 грн;

- актом звірки за період з 23.11.2007 року по 26.12.2008 року (а.с.16), з якої видно, що внесків сплачено в більшій сумі, ніж нараховано;

- постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 року по справі № 2а-8844/09, яка набрала законної сили 05.02.2013 року, відповідно до якої у позивача за період з 26.12.2008 року по 21.12.2009 року не існувало порушення строків сплати страхових внесків (а.с.208-211);

- постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.2013 року року по справі № 3364/11, яка набрала законної сили 14.11.2013 року, відповідно до якої у позивача за період з 21.12.2009 року по 01.01.2012 року не існувало порушення строків сплати внесків (а.с.189-191).

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, як видно із письмових матеріалів, наданих відповідачем, прострочених платежів по страхових внесках у позивача немає.

Суд наголошує на тому, що суми фінансових санкцій можуть бути включені у вимогу лише при безпосередній пов'язаності з простроченими платежами (недоїмкою), а оскільки недоїмка відсутня, суми санкцій нараховані за самостійними рішеннями, розрахунок боргу в такий спосіб за вимогою є необгрунтованим.

Також необгрунтованим є включення відповідачем до оспорюваної вимоги окремим пунктом рішення Управління №1356 від 13.07.2010 року про застосування фінансових санкцій з донарахування сум своєчасно не нарахованих страхових внесків в сумі 1818,42 грн з вже викладених судом мотивів та крім цього з наступних підстав.

Відповідно до норми ч.13 ст.106 Закону, про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Відповідно до ч.14 ст.106 Закону, рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

Таким чином і вимога, і рішення є окремими виконавчими документами.

Оскільки рішення Управління №1356 від 13.07.2010 року про застосування фінансових санкцій з донарахування сум своєчасно не нарахованих страхових внесків в сумі 1818,42 грн є самостійним виконавчим документом і підлягає виконанню, його включення у вимогу, яка також є виконавчим документом є неправомірним. Крім того, судом встановлено, що вказане рішення вже перебувало на виконанні, що підтверджується постановою Житомирського від 08.04.2014 року по справі № 1524/14, якою визнано протиправною та скасовано постанову Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №42484941 з примусового виконання рішення №1356, виданого 13.07.2010 року Управлінням пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про застосування фінансових санкцій до Спільного виробничо-торгівельного підприємства "Механік" у вигляді стягнення штрафу та пені в розмірі 1818,42 грн. Вказана постанова набрала законної сили 26.05.2014 року. Дані обставини свідчать про те, що управління Пенсійного фонду намагається виконати рішення №1356 від 13.07.2010 року шляхом внесення його до оспорюваної вимоги, оскільки вже пропустило строк такого виконання, в обхід норми ч.14 ст.106 Закону.

Також суд зазначає, що суми фінансових санкцій, які вплинули на розрахунок боргу по сформованій вимозі, а саме:

- узгоджені з позивачем відповідно до рішення №2430 від 26.12.2011 року - 73,24 грн сплачені позивачем на користь управління 27.12.2011 року згідно платіжних доручень № 1767,1768 (а.с.20) та вказаний факт додатково був підтверджений рішенням про результати розгляду скарги № 1480/04-01 (а.с.21-22);

- законність яких підтверджено у судовому порядку за рішеннями управління №703,704 від 04.12.2007 року на суму 1869,65 грн були сплачені 05.12.2007 року згідно платіжних доручень № 482, 483 (а.с.28);

З огляду на вказане, включення вказаних сум у розрахунок заборгованості по вимозі є необгрунтованим, оскільки ці суми є погашеними.

Суд також зазначає, що такого механізму розрахунку боргу, який проведений відповідачем і за яким цей борг підлягає включенню у сформовану вимогу, нормативні акти не містять.

Згідно до пп.1, 3 ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіривши спірну вимогу на відповідність критеріям ст. 2 КАС України, суд прийшов до висновку про необгрунтованість розрахунку суми боргу в сумі 6352,59 грн та виведення суми недоїмки (прострочених внесків) за рахунок сум фінансових санкцій та інших досліджених судом платежів, а відтак і до висновку про безпідставність винесення вимоги № Ю-3118.

Відповідач при прийнятті владного рішення діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідачем не надано беззаперечних та достатніх доказів щодо правомірності прийнятого рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 128, 158-163, 254 КАС України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про сплату боргу від 07.04.2014 року № Ю-3118.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос