Справа № 826/11880/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

за участю секретаря Савін І.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року в
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Правління Пенсійного фонду
України та Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області про визнання бездіяльності та
про зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом про визнання бездіяльності
Правління ПФУ у виконанні обов»язку
про внесенню змін до основного
документу діяльності Пенсійного фонду
України «Порядок подання та оформлення
документів для призначення пенсій» у
відповідності з рішенням КСУ №25-рп/2009
від 07.10.2009 р актом порушення
матеріальних прав позивача; про
зобов»язання Правління ПФУ негайно
внести та затвердити зміни у
вищезазначений Порядок які б
заперечували документальне виконання
та реальну виплату пенсій всім
українським пенсіонерам, які мешкають
за межами України згідно з рішення КС
України від 07.10.2009 року; про
зобов»язання Правління ПФУ та Головне
управління ПФУ в Харківській області
визначити уповноважене територіальне
управління ПФУ (бажано за місцем її
проживання перед виїздом з України) та
дати йому вказівку - поновити виплату
пенсії за віком з 07.10.2009 року за межі
України згідно з конституцією та
чинним пенсійним законодавством
України.

Відповідно до ухвали Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
жовтня 2014 року, позовну заяву в частині
вимог про визнання бездіяльності
Правління ПФУ у виконанні обов»язку
про внесенню змін до основного
документу діяльності Пенсійного фонду
України «Порядок подання та оформлення
документів для призначення пенсій» у
відповідності з рішенням КСУ №25-рп/2009
від 07.10.2009 р актом порушення
матеріальних прав позивача та про
зобов»язання Правління ПФУ негайно
внести та затвердити зміни у
вищезазначений Порядок які б
заперечували документальне виконання
та реальну виплату пенсій всім
українським пенсіонерам, які мешкають
за межами України згідно з рішення КС
України від 07.10.2009 року залишено без
розгляду.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
жовтня 2014 року визнано протиправною
бездіяльність Головного управління
ПФУ в Харківській області у невжитті
заходів по передачі управлінню ПФУ в
Московському районі м. Харкова заяви
ОСОБА_2 від 09.02.2014 року про поновлення
виплати пенсії за віком за межі України
та зобов»язано направити Управлінню
ПФУ в Московському районі м. Харкова
заяву ОСОБА_2 від 09.02.2014 року про
поновлення позивачці пенсії за віком
за межі України для розгляду по суті та
прийняття рішення в порядку частини 2
статті 49 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням права
позивачки на поновлення виплати пенсії
з дня прийняття її заяви Пенсійним
фондом України. У задоволенні решти
вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Харківській області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 03.10.2014 року та ухвалити нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка є громадянкою України,
проживає на території Держави Ізраїль.
До від»їзду в Ізраїль позивачка
мешкала у АДРЕСА_1 та отримувала пенсію
в Московському районному відділі
соціального забезпечення м. Харків.

09.02.2014 року позивачка звернулась до
Пенсійного фонду України із заявою про
поновлення виплати пенсії та
визначення територіального органу ПФУ
щодо розгляду заяви про поновлення
виплати пенсії. Даний лист
відповідачем було отримано та
зареєстровано за вхідним номером від
17.02.2014 року.

Листом від 20.02.2014 року за №2014/А-11
Пенсійний Фонд України направив лист
позивачки до Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області відповідно до ст. 7 Закону
України «Про звернення громадян» за
належністю.

За результатами розгляду заяви
позивачки Головне управління ПФ
України в Харківській області надало
відповідь останній від 28.03.2014 року за №
397/А-12 у якому зазначило, що підстави для
відновлення виплати пенсії позивачці
відсутні, оскільки позивачка у 1999 році
виїхала на ПМЖ за кордон, а Міжнародна
Угода про соціальне забезпечення між
Україною та Державою Ізраїль не
ратифікована.

Колегія суддів погоджується із
доводами суду першої інстанції, що така
відповідь відповідача не відповідає
вимогам закону, оскільки Головне
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області зобов»язано
направити заяву за належностю до
компетентного органу для прийняття
відповідного рішення по даному
зверненню, а саме вирішення витання
відновлення виплати раніше
призначеної пенсії за віком, а не
самостійно приймати рішення про
відсутність підстав для відновлення
виплати пенсії.

Тому, суд на законних підставах вийшов
за межі позовних вимог відповідно до
ст. 11 КАС України та прийняв законне
рішення про визнання протиправною
бездіяльності Головного управління ПФ
України в Харківській області, що
полягає у невжитті заходів по передачі
до УПФ України в Московському районі м.
Харків заяви ОСОБА_3 про поновлення
виплати пенсії за віком та зобов»язав
дану установу направити заяву
позивачки до Управління Пенсійного
фонду України у Московському районі м.
Харків для розгляду по суті та
прийняття рішення у порядку ч.2 ст. 49
Закону України «Про загальноов»язкове
державне пенсійне страхування.

Щодо наявності у позивачки права на
отримання на території України пенсії,
колегія суддів також повністю
погоджується із викладеними в
оскаржуваній постанові доводами та
зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2
Протоколу № 4 Конвенції про захист прав
і основних свобод людини, кожна людина
має право на вільне пересування і
свободу вибору місця проживання. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" реєстрація міста проживання
чи міста перебування особи або її
відсутність не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України,
включаючи пенсіонерів, має право на
вибір свого місця проживання, зі
збереженням усіх конституційних прав.

Позивачка, як громадянин України,
незалежно від країни свого проживання,
вправі користуватися всіма своїми
конституційними правами, в тому числі,
і на пенсійне забезпечення, а тому за
відсутності законодавчих перешкод для
призначення пенсії відповідачі
зобов'язані призначити та здійснювати
виплату пенсії позивачу.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до другого речення статті 51
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Як зазначено у пункті 3.3 Рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року, вказаними нормами Закону (статті
51) конституційне право на соціальний
захист поставлене в залежність від
факту укладення Україною з відповідною
державою міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення. Таким
чином, держава, всупереч
конституційним гарантіям соціального
захисту для всіх осіб, що мають право на
отримання пенсії у старості, на
законодавчому рівні позбавила цього
права пенсіонерів у тих випадках, коли
вони обрали постійним місцем
проживання країну, з якою не укладено
відповідного договору.

Отже, право громадянина на призначення
та одержання пенсії не може
пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні. Держава,
відповідно до конституційних
принципів, зобов'язана гарантувати це
право незалежно від того, де проживає
особа, якій призначена пенсія, в
Україні чи за її межами.

Згідно з частиною другою статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, з 07.10.2009 року відсутні
норми, які унеможливлювали призначення
та виплату пенсії громадянам України,
які проживають за кордоном.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41,160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного Фонду України в
Харківській області залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.