Справа № 826/15758/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року №
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Дочірнього підприємства з
іноземною інвестицією "Сантрейд" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
13 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Дочірнє підприємство з іноземними
інвестиціями «Сантрейд» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників (далі по тексту - відповідач)
в якому просить визнати протиправними
та скасувати податкове повідомлення -
рішення від 01 серпня 2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/15758/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 27 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні 27 жовтня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на
підставі пункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78,
відповідно до пункту 200.11 статті 20
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
Дочірнім підприємством з іноземними
інвестиціями «Сантрейд» від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у сумі 17034459,00 грн. та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2014 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 18 липня 2014
року № 749/28-10-37-20/25394566.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1
статті 188, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України що
призвело до завищення податкового
кредиту по операціях, які
оподатковуються на загальних
підставах за податкові періоди: за
квітень 2014 року на суму ПДВ 317965,00 грн. та
підлягає зменшенню;

- пунктів 200.1, 200.3 статті 200
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення суми від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту (р. 19 декларації) за березень 2014
року на суму ПДВ 317 965 грн., яка підлягає
зменшенню;

- підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті
14, пункту 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування (р. 23.1
декларації) за квітень 2014 року на суму
ПДВ 317 965 грн. яка підлягає зменшенню.

Податковим повідомленням -
рішенням Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників від 01 серпня 2014 року
№ Дочірньому підприємству з
іноземними інвестиціями «Сантрейд»
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 317965,00 грн. та
нараховано штрафні санкції у розмірі
158982,50 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, податкове повідомлення -
рішення Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників від 01 серпня 2014 року №
залишено без змін, скарги позивача - без
задоволення (копія рішення Державної
фіскальної служби України від
01 жовтня 2014 року № 4360/6/99-99-10-01-15
міститься в матеріалах справи).

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим повідомленням -
рішенням й мотивує позовні вимоги тим,
що відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ПП
«Агентство маркетингових досліджень».

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 18 липня 2014 року
№ 749/28-10-37-20/25394566.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ПП «Агентство
маркетингових досліджень», обставини
використання придбаних товарів у
власній господарській діяльності
позивача, встановити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Матеріали справи свідчать, що між
позивачем (Замовник) та ПП «Агентство
маркетингових досліджень» (виконавець)
укладено Договір про надання
маркетингових послуг № 119 від 01 лютого
2014 року. Відповідно до умов зазначеного
Договору та Додатків до Договору
виконавець зобов'язувався надати
позивачеві маркетингові послуги, а
саме: проведення дослідження у
фокус-групах; проведення кількісного
маркетингового дослідження у форматі
польового анкетування (відкриті
питання); проведення кількісного
маркетингового дослідження у форматі
польового анкетування (закриті
питання); обробка результатів
маркетингового дослідження та надання
звіту; онлайн опитування споживачів на
базі розробленої анкети з фіксованою
кількістю запитань; телефонне
опитування споживачів; визначення
відносної динаміки продажу продукції у
торгівельній мережі АТБ-Маркет; -
визначення залишків продукції в
магазинах торгівельної мережі
АТБ-Маркет; визначення об'єму продажу
товарів в торгівельних точках
АТБ-Маркет у грошовому виразі;
визначення об'єму продажу товарів в
торгівельних точках АТБ-Маркет у
кількісному виразі.

Відповідно до рахунку - фактури №
3698 від 01 березня 2014 року та акту здачі -
прийняття виконаних робіт № 002057 від 28
лютого 2014 року ПП «Агентство
маркетингових досліджень» надано
послуги на загальну суму 1907790,00 грн.

В свою чергу, ПП «Агентство
маркетингових досліджень» виписано на
адресу позивача податкову накладну від
28 лютого 2014 року № 240 на загальну суму
1907790,00 грн.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджує відповідне платіжне
доручення № 20009997 від 24 березня 2014 року.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за березень
2014 року в складі податкового кредиту
відобразив суми податку на додану
вартість на підставі податкової
накладної, виписаної ПП «Агентство
маркетингових досліджень», у зв'язку з
придбанням послуг.

Суд звертає увагу, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит
з податку на додану вартість виникає в
результаті придбання товарів і послуг
з метою використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податку, підстави для формування даних
податкового обліку - відсутні.

Обґрунтовуючи необхідність
придбання маркетингових послуг,
позивачем зазначено, що дослідження,
про які йде мова у даній справі, були
замовлені на підставі відповідного
керівництва позивача (наказ про
проведення маркетингового дослідження
№ 5/1 від 13 січня 2014 року,
підписаний директором департаменту
продуктів харчування Квілінським Я.А.).
Як вбачається з наказу, метою
дослідження було з'ясування
громадської думки щодо продукції під
торговою маркою «Олейна» та «Золота
краплинка», потенційної реакції
споживачів на підвищення цін на олію
соняшникову, а також оцінка
ефективності здійснюваних
маркетингових заходів, виявлення
необхідності та напрямів їх подальшого
планування та вдосконалення, утримання
позицій з продажу власної продукції на
ринку.

На підтвердження реальності
господарської операції позивача із ПП
«Агентство маркетингових досліджень»
надано звіт про проведення досліджень
у фокус-групах проект «Майонез»; звіт
про проведення маркетингових
досліджень «Ситуація на ринку
соняшникової олії»; звіт про
проведення дослідження «Телефонне
опитування споживачів соняшникової
олії ТАМ «Золота краплинка»; звіт про
проведення дослідження соняшникової
олії в місті Запоріжжя; тощо (том 1 аркуш
справи 180-219, том 2 аркуш справи 1-75).

Крім цього, на підтвердження
реальності операції позивачем надано
бухгалтерську довідку від 17 вересня 2014
року про відпускні ціни на бутильовану
олію соняшникову торгових марок
«Олейна» за період з грудня 2013 по
вересень 2014 року; бухгалтерську
довідку від 17 вересня 2014 року про
відпускні ціни на бутильовану олію
соняшникову торгових марок «Золота
Краплинка» з грудня 2013 року по липень
2014 року; бухгалтерську довідку про
отримані доходи від реалізованої
бутильованої соняшникової олії на
території України за січень-грудень 2013
року та січень-червень 2014 року.

Проте, матеріали справи не містять
доказів на підтвердження
вищезазначених доводів, а саме
економічної доцільності придбання у
ПП «Агентство маркетингових
досліджень» маркетингових послуг.

Разом з тим, позивачем не надано до
перевірки документів на підтвердження
факту придбання послуг з метою та в
цілях господарської діяльності.

Слід звернути увагу, що згідно Договору
та акту про надані послуги, ПП
«Агентство маркетингових досліджень»
надавались, наступні послуги:
проведення дослідження у фокус-групах;
проведення кількісного маркетингового
дослідження у форматі польового
анкетування (відкриті питання);
проведення кількісного маркетингового
дослідження у форматі польового
анкетування (закриті питання); обробка
результатів маркетингового
дослідження та надання звіту; онлайн
опитування споживачів на базі
розробленої анкети з фіксованою
кількістю запитань; телефонне
опитування споживачів; визначення
відносної динаміки продажу продукції у
торгівельній мережі АТБ-Маркет; -
визначення залишків продукції в
магазинах торгівельної мережі
АТБ-Маркет; визначення об'єму продажу
товарів в торгівельних точках
АТБ-Маркет у грошовому виразі;
визначення об'єму продажу товарів в
торгівельних точках АТБ-Маркет у
кількісному виразі.

Матеріали справи не містять доказів,
які свідчили би про реальність
вищезазначених послуг, про їх надання,
адже матеріали справи не містять
кінченого результату наданих послуг.
Також, вищезазначений перелік послуг є
досить широким та не вичерпним, а тому
встановлення яких саме маркетингових
послуг замовлялось позивачем не
вбачається можливим.

Надані позивачем на підтвердження
реальності господарської операції
позивача із ПП «Агентство
маркетингових досліджень» звіт про
проведення досліджень у фокус-групах
проект «Майонез»; звіт про проведення
маркетингових досліджень «Ситуація на
ринку соняшникової олії»; звіт про
проведення дослідження «Телефонне
опитування споживачів соняшникової
олії ТАМ «Золота краплинка»; звіт про
проведення дослідження соняшникової
олії в місті Запоріжжя не свідчать про
реальність надання ПП «Агентство
маркетингових досліджень»
маркетингових послуг.

Наявні у матеріалах справи податкові
накладні та акти надання послуг не
містять інформації про посаду,
прізвище та ініціали особи, яка їх
підписала, або іншої інформації, що
дала б змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарських операції та наявність у
неї відповідних повноважень, а відтак в
силу наведених вище правових норм такі
документи не є належно оформленими
первинними документами для
підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ.

В обґрунтування позиції зазначено, що
економічна обґрунтованість та
доцільність проведеного
маркетингового дослідження полягає в
тому, що позивач за результатами
дослідження отримує інформацію/дані,
які в подальшому використовується його
керівництвом для прийняття
відповідних бізнес-рішень.

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів на підтвердження
вищезазначених доводів позивача. При
цьому, надані звіти про проведені
маркетингові дослідження є лише
роздруківками із відповідною
інформацією, які не підтверджують
реальність господарської операції
позивача та ПП «Агентство
маркетингових досліджень» та не дають
змогу ідентифікувати участь
контрагента у складанні зазначених
звітів.

Проте, суд не приймає посилання
відповідача на акт перевірки ПП
«Агентство маркетингових досліджень»,
оскільки юридична відповідальність
має індивідуальний характер, тому
позивач не може нести відповідальність
за можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

При вирішенні справи по суті судом
враховано посилання позивача на акт
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників від 20
червня 2014 року № 653/28-10-37-20/25394566 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірку
правомірності нарахування Дочірнім
підприємством з іноземними
інвестиціями «Сантрейд» від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у сумі 17034459,00 грн. та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2014 року та винесену на її
підставі податкове повідомлення -
рішення, проте зазначена перевірка
здійснена за березень 2014 року,
натомість в даній адміністративній
справі оскаржуються висновки
перевірки за квітень 2014 року.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак, з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року у справі № 826/17848/13-а.

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого орган про порушення
пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті
188, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3
статті 200 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірного
податкового повідомлень-рішення з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями «Сантрейд» не
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
4872,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 487,20 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 4684,80 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями «Сантрейд»
відмовити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями «Сантрейд» () на користь Державного бюджету
України (отримувач коштів - УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код 38004897,
банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код
банку 820019, р/р 4007, код класифікації
22030001) судовий збір у розмірі 4684
(чотири тисячі шістсот вісімдесят
чотири гривні) 80 коп.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник