Справа № 2а-0310/4041/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року

Справа № 876/5481/13 Колегія суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Любомльської
районної державної адміністрації
Волинської області від 15 вересня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Любомльської
районної державної адміністрації
Волинської області про виплату
недоплаченої разової допомоги
учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, яким просив визнати дії
управління праці та соціального
захисту населення Любомльської
районної державної адміністрації
Волинської області щодо разової
грошової допомоги до 5 травня в
зниженому розмірі неправомірними,
зобов'язати виплатити таку одноразову
грошову допомогу відповідно до ст.12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» як учаснику бойових дій в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком за 2011 рік.

Постановою Любомльського районного
суду Волинської області від 15 вересня
2011 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1, як
учаснику бойових дій, разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня у 2011 році.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області
нарахувати ОСОБА_1, як учаснику бойових
дій, разову щорічну грошову допомогу до
5 травня за 2001 рік відповідно до ст.12
Закону України «Про статус ветеранів
війн, гарантії їх соціального захисту»
в редакції Закону від 25.12.1998 року з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та провести
відповідні виплати з врахуванням
виплачених сум.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач управління праці
та соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області,
вважає її такою, що не відповідає
вимогам чинного законодавства, просить
постанову в цій частині скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що в
Законі України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» чітко вказано, що щорічна
разова грошова допомога до 5 травня
виплачується учасникам бойових дій,
які визначаються Кабінетом Міністрів
України та в межах бюджетних
призначень відповідно до Закону про
Державний бюджет на відповідний рік.
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 року №341
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» учасникам
бойових дій Великої Вітчизняної Війни
розмір щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня встановлено в
розмірі 460 грн.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач має статус
ветерана-учасника бойових дій, що
підтверджується відповідним
посвідченням НОМЕР_1 від 18.09.2008 року.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» учасникам
бойових дій щорічно до 5 травня
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Ст. 17-1 даного закону вказує, що щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
викладено в новій редакції, відповідно
до якої учасникам бойових дій щорічно
до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ч.5 ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги щорічно
до 5 травня учасникам бойових дій має
становити п'ять мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ч.5 ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Однак позивачу разова грошова допомога
до 5 травня як учаснику бойових дій
була виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
року «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» в розмірі
460 грн.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
позивач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної пенсії,
встановленої законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а керувався
положеннями підзаконних нормативно
правових актів - постанов Кабінету
Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. 12 Закону України «Про
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
учасникам бойових дій, може допустити
звуження змісту та обсягу прав
позивача, встановлених Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону, чи
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом із тим, у відповідності до ст. 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи вищевказане та ст.ст. 99, 100
КАС України, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги позивача
щодо зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком відповідно до ст.12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» як учаснику
бойових дій.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 183-2, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області
залишити без задоволення.

Постанову Любомльського районного
суду Волинської області від 15 вересня
2011 року по справі №2а/0310/4041/11 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області про
зобов'язання провести нарахування та
виплату разової грошової допомоги як
учаснику бойових дій - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук