Справа № 623/2213/14-а
Суддя: Бутенко В. М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/2213/14-а
Номер провадження 2-а/623/141/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді - Бутенка В.М.

при секретарі судового засідання -
Шишко В.О.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Дегтярьова
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ізюмського
міськрайонного суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в
и в:

17 липня 2014 року позивач, ОСОБА_2,
звернувся до Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області, в якому
просив суд:

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області про зняття з
обліку позивача як пільговика щодо
сплати комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою, - протиправною;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області відновити статус пільговика з
моменту припинення, надання ОСОБА_2
пільг щодо сплати комунальних послуг
за житло, передбачених діючим
законодавством України.

- стягнути з відповідача на його
користь суму сплачених судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2
зазначав, що він має статус пенсіонера
МВС України з 2002 року, був звільнений зі
служби за вислугою років. З часу виходу
на пенсію перебував на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області як пільговик
з 2003 року з кодом категорії «Пожежник
на пенсії».

Згідно довідки управління МВС України
в Харківській області від 05 лютого 2003
року № 100/26434 він мав довічно право як
пенсіонер МВС України на 50-відсоткову
знижку за оплату за житлову площу,
комунальні послуги та паливо
відповідно до статті 22 Закону України
«Про пожежну безпеку», і користувався
цим правом в повному обсязі до 01.07.2013
року.

У липні 2013 року надання пільг на оплату
комунальних послуг із 50-відсотковою
знижкою було зупинено Управлінням
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області у зв'язку з втратою чинності
Законів України «Про пожежну безпеку»
і «Про правові засади цивільного
захисту».

Право на пільги він мав на підставі
саме цих законів, але з 01 липня 2013 року
введено в дію Кодекс цивільного
захисту населення України, відповідно
до прикінцевих та перехідних положень
Кодексу цивільного захисту України
втратили чинність Закон України «Про
пожежну безпеку» та Закон України «Про
правові засади цивільного захисту».

У червні 2014 року він письмово звернувся
до Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області стосовно
надання пільг щодо сплати комунальних
послуг за житло, передбачених діючим
законодавством України.

Але, Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області листом від
09.07.2014 року № 4442 повідомили його, що у
відповідності до прикінцевих та
перехідних положень Кодексу
цивільного захисту України втратили
чинність Закон України «Про пожежну
безпеку» та Закон України «Про правові
засади цивільного захисту» і тому він
втратив право на знижку у розмірі 50%
плати за користуванням житлом та
комунальними послугами, в зв'язку з чим
в Єдиному державному автоматизованому
реєстрі пільговиків категорія
«пожежник на пенсії» була автоматично
закрита як «втрата статусу».

Позивач вважає дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо припинення з липня 2013 року
надання йому пільг щодо сплати
комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, неправомірними, так як із
введенням в дію з 01 липня 2013 року
Кодексу цивільного захисту України
соціальний захист працівників
державної пожежної охорони став
регулюватися ст. 120 цього Кодексу, право
на пільги він не втратив. У зв'язку з
чим, з 01.07.2013 року Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області має відновити йому пільги на
житлово-комунальні послуги пожежникам
на пенсії із 50-відсотковою знижкою.

(а.с. 2-4, 21-23)

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги і просить суд
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Відповідач Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області адміністративний позов не
визнали, надали суду письмові
заперечення в яких вказали, що з
позовом ОСОБА_2 не згодні з наступних
підстав:

1. Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області згідно свого
положення та виду діяльності не
здійснює надання пільг по оплаті
житлово-комунальних послуг
пільговикам. Оформлення та надання
пільг громадянам згідно діючого
законодавства України здійснюють
комунальні підприємства.

2. Ніяких рішень про зняття з обліку як
пільговика стосовно позивача ОСОБА_2
Управлінням праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області не
приймалось, надання пільг позивачеві
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області не зупиняло,
так як на такі дії відсутні
повноваження. З адміністративного
позову не зрозуміло, на які
неправомірні дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області або прийняте рішення
посилається позивач.

3. Для внесення до Єдиного державного
реєстру пільговиків уточнень,
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області необхідні
підтверджувальні документи (довідка)
про внесення позивача до категорії
пільговиків, про що повідомлялося
ОСОБА_2. Позивач такої довідки до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області не надав.

4. На даний час в Єдиному державному
реєстрі пільговиків відсутня
категорія пільговика «пожежник на
пенсії».

5. В адміністративному позові позивач
просить суд зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області відновити статус пільговика,
але Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області за своєю
діяльністю не встановлює (знімає,
відновлює та інше) статус пільговиків.

6. Як зазначає в своєму позові ОСОБА_2,
надання пільг йому припинено з липня 2013
року, тобто пропущений термін
звернення до суду.

Просять суд адміністративний позов
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області залишити без розгляду або
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

(а.с. 17)

Представник відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області Дегтярьов О.І. в судовому
засіданні підтримав заперечення на
позов і просить суд адміністративний
позов ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області залишити без розгляду або
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2
та представника відповідача
Дегтярьова О.І., перевіривши і
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права.

Згідно з вимогами частин 1 і 2 статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом 17 липня 2014
року із вимогами до суб'єкта владних
повноважень (Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області) щодо захисту його порушених
прав на отримання пільг щодо сплати
комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, а саме відповідно до ст. 120
Кодексу цивільного захисту України, що
мали місце за період з 01.07.2013 року.

З аналізу положень Кодексу цивільного
захисту України судом встановлено, що
надання пільг щодо сплати комунальних
послуг за житло, передбачені
зазначеним Кодексом, є заходами
соціального захисту пенсіонерів МНС
(МВС) України на 50-відсоткову знижку за
оплату за житлову площу, комунальні
послуги та паливо, та за своєю правовою
природою є відповідною соціальною
допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
«Стаббігс на інші проти
Великобританії», справа «Девеер проти
Бельгії»).

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453-VI) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
строку звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
необхідно з'ясувати, яким саме
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, коли розпочався
перебіг цього строку.

Позивач вказав, що у липні 2013 року
надання пільг на оплату комунальних
послуг із 50-відсотковою знижкою було
зупинено Управлінням праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області у зв'язку з втратою чинності
Законів України «Про пожежну безпеку»
і «Про правові засади цивільного
захисту», відповідач зняв його з обліку
як «пожежник на пенсії» та надіслав
листи-повідомлення комунальним
підприємствам м. Ізюм щодо втрати
позивачем право на знижку у розмірі
50-відсотків плати за користуванням
житлом та комунальними послугами, про
що ОСОБА_2 дізнався із квитанцій на
оплату комунальних послуг за
газопостачання та водопостачання,
починаючи з серпня 2013 року.

Слід відмітити, що як вбачається з
матеріалів справи, порушення прав
позивача в частині надання пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, відбувалося періодично -
кожного місяця, починаючи з липня 2013
року, а тому кожного разу при отриманні
квитанції стосовно сплати комунальних
послуг за житло (газопостачання,
водопостачання, енергопостачання)
позивач ОСОБА_2 був обізнаний про
порушення його прав та мав змогу
звернутись до суду за їх захистом
(квитанції а.с. 44).

Крім цього, Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області листом від 12.09.2013 року № 5820
повідомив позивача ОСОБА_2, що із
введенням в дію з 1 липня 2013 року
Кодексу цивільного захисту України,
втратив чинність Закон України «Про
пожежну безпеку». У зв'язку з чим, з
01.07.2013 року Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області не має права відшкодовувати
пільгу на житлово-комунальні послуги
пожежникам на пенсії. Просили
звернутися до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області у разі наявності іншого
посвідчення, яке надає право на
користування пільгою по оплаті за
житлово-комунальні послуги (а.с. 20).

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (17.07.2014р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом (17.01.2014р.),
період, за який позивач просить суд
захистити його права - з 01.07.2013 року, суд
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
17.01.2014 року.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Статтею 57 Конституції України
встановлено, що кожному гарантується
право знати свої права і обов'язки.

Закони та інші нормативно-правові акти,
що визначають права і обов'язки
громадян, мають буди доведені до відома
населення у порядку, встановленому
законом.

Всі правові акти, на які посилається
позивач були доведені до громадян
належним чином, шляхом публікації в
засобах масової інформації.

Незнання чи не бажання знати позивачем
правові норми не є підставою для
поновлення йому строку для звернення
до суду.

Доказів, які б підтверджували підстави
для визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду до
17.01.2014 року поважними, позовна заява та
додані до неї матеріали не містять.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду - 14.07.2014 року,
шестимісячний строк на звернення до
суду з позовом та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, - з 01 липня 2013 року, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
за період з 01.07.2013 року по 16.01.2014 року
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до суду, і
доказів, які б підтверджували підстави
для визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду до
17.01.2014 року поважними, позовна заява та
додані до неї матеріали не містять,
відповідно права позивача за цей
період не підлягають захисту.

Крім того, законодавцем змінено
приписи щодо правових наслідків
пропуску строку звернення до суду.
Чинними положеннями ч.1 ст. 100 КАС
України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановлюється
ухвала.

Частиною 4 ст. 102 КАС України
передбачено, що правила даної статті
(поновлення та продовження
процесуальних строків) не поширюються
на строки звернення до
адміністративного суду.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем порушенні вимоги ст.ст.
99-100 КАС України, а тому у відповідності
до ст. 100 КАС України позовні вимоги
позивача про визнання неправомірним
дії відповідача щодо зняття з обліку
позивача як пільговика стосовно сплати
комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою, протиправною, та
зобов'язати відповідача відновити
статус пільговика з моменту
припинення, надати позивачу пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, за період з 01.07.2013 року по 16.01.2014
року слід залишити без розгляду, як
подані з пропуском встановленого
законом строку звернення до суду без
поважних причин.

Відносно позовних вимог позивача про
визнання неправомірним дії
відповідача щодо зняття з обліку
позивача як пільговика стосовно сплати
комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою, протиправною, та
зобов'язати відповідача відновити
статус пільговика з моменту
припинення, надати позивачу пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, за період з 17.01.2014 року суд
зазначає наступне.

Як установлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є
пенсіонером МВС України за вислугу
років з 27 грудня 2002 року, пенсійне
посвідчення НОМЕР_1 від 05 лютого 2003 року
(а.с. 5).

Згідно довідки Управління МВС України
в Харківській області від 05 лютого 2003
року № 100/26434 позивач ОСОБА_2, як
пенсіонер МВС, і члени його сім'ї мають
право з 27 грудня 2002 року довічно
відповідно до Закону України від 17
грудня 1993 року № 3745-ХІІ «Про пожежну
безпеку» на 50-відсоткову знижку по
оплаті жилої площі, комунальних послуг,
а також палива (а.с. 11, 36).

На звернення позивача ОСОБА_2 від 26.06.2014
року № 08-Б до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо оформлення та надання
пільг згідно діючого законодавства
України, відповідач Управління праці
та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області листом від 09.07.2014 року № 4442
повідомили позивача, що оформленням та
наданням пільг громадянам згідно
діючого законодавства України
займаються комунальні підприємства
міста, а саме: енергозбут, ІКПТМ, КП
«Благоустрій», ЖРЕП та інші.

До компетенції УПСЗН відноситься
взяття на облік та внесення пільгової
категорії громадян до Єдиного
Державного автоматизованого реєстру
пільговиків України на підставі
відповідного пакету документів,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України. В пакет документів обов'язково
входить: довідка про склад сім'ї, копія
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера у Державному
реєстрі фізичних осіб платників
податків та інших обов'язкових
платежів, копія довідки про те, на
підставі якого законодавчого
нормативного акту надається
громадянину пільга і до якої категорії
пільговика він віднесений.

На теперішній час в Єдиному Державному
автоматизованому реєстрі осіб, які
мають право на пільги, ОСОБА_2 не
зареєстрований.

Після введення з 01 липня 2013 року в дію
Кодексу цивільного захисту України та
втрати чинності Законів України «Про
пожежну безпеку» і «Про правові засади
цивільного захисту», в Єдиному
Державному автоматизованому реєстрі
пільговиків категорія «пожежник на
пенсії» відсутня.

(а.с. 6)

Згідно ст. 16 Закону України «Про
пожежну безпеку» в редакції від
01.10.2002р., державна пожежна охорона
формується на базі існуючих
воєнізованої та професійної пожежної
охорони органів внутрішніх справ
України, входить до системи
Міністерства внутрішніх справ України
і здійснює державний пожежний нагляд.

У тексті Закону слова «Міністерство
внутрішніх справ України», «Міністр
внутрішніх справ України» та «органів
державної виконавчої влади» в усіх
відмінках замінено відповідно словами
«Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи», «Міністр
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи»
та «органів виконавчої влади» у
відповідних відмінках згідно із
Законом № 1181-IV від 18.09.2003 «Про внесення
змін до деяких законів України»

Згідно ст. 22 Закону України «Про
пожежну безпеку» держава гарантує
соціальний захист.

У відповідності до ч.6 ст. 22 вказаного
закону, особовому складу державної
пожежної охорони та членам їх сімей
надається 50-відсоткова знижка плати за
жилу площу, комунальні послуги, а також
паливо.

(положенням частини шостої статті 22
дано офіційне тлумачення згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.99 р. № 5-рп/99).

Частиною 7 зазначеної статті
встановлено, що за особами рядового та
начальницького складу державної
пожежної охорони, звільненими зі
служби за віком, через хворобу або за
вислугою років, зберігається право на
пільги відповідно до цього Закону.

(положенням частини сьомої статті 22
дано офіційне тлумачення згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 06.07.99 р. № 8-рп/99).

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 06.07.1999 року у праві за
конституційним поданням Міністерства
внутрішніх справ України і
Міністерства фінансів України щодо
офіційного тлумачення положень
частини 6 ст. 23 Закону України «Про
пожежну безпеку» та ч.7 ст. 22 Закону
України «Про пожежну безпеку», в
мотивувальній частині якого зазначено,
що Україна як соціальна держава взяла
на себе зобов'язання щодо соціального
захисту громадянина, забезпечення
права кожного на достатній життєвий
рівень для себе і своєї сім'ї, тощо.
Позбавлення членів сім'ї працівника
міліції чи особового складу державної
пожежної охорони права на
житлово-комунальні пільги, якими вони
користувались протягом усього періоду
перебування останнього на службі в
міліції чи державній пожежній охороні,
у разі його звільнення за віком, через
хворобу чи за вислугою років означало б
не лише суттєве обмеження прав особи,
звуження їх змісту та обсягу, а й
дискримінацію непрацездатних,
приниження людини, зневаження її честі
й гідності, повагу до яких закріплено
на конституційному рівню.

Крім того, ч.5 ст. 17 Конституції України
встановлює обов'язок держави щодо
забезпечення соціального захисту
громадян України, які перебувають на
службі в Збройних Силах України та в
інших військових формуваннях, а також
членів їх сімей. Фундаментальним
правовим підґрунтям для закріплення
цього обов'язку держави є визнання
Конституцією України людини найвищою
соціальною цінністю (ст.3), проголошення
України соціальною державою
(преамбула, ст.1), конституційний
обов'язок держави і відповідні йому
права України, які перебувають або
перебували на службі у Збройних Силах
України та інших військових
формуваннях, а також членів їх сімей,
отримали свій розвиток та
конкретизацію, зокрема в ст. 22 Закону
України «Про міліцію», держава
гарантує працівникам міліції
соціальний захист.

3 01 липня 2013 року введено в дію Кодекс
цивільного захисту України № 5403-VI від
02.10.2012р. та відповідно до ч.2 розділу ХІІ
прикінцеві та перехідні положення
Кодексу цивільного захисту України
втратили чинність Закон України «Про
пожежну безпеку» та Закон України «Про
правові засади цивільного захисту».

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу
цивільного захисту України знижка у
розмірі 50 відсотків плати за
користування житлом (квартирна плата)
та комунальними послугами
(водопостачання, газ, електрична,
теплова енергія та інші послуги) у
жилих будинках незалежно від форми
власності у межах норм споживання,
передбачених законодавством, та
вартості палива, у тому числі рідкого, у
межах встановлених норм для осіб, які
проживають у будинках, що не мають
централізованого опалення, надається,
зокрема, особам, звільненим із служби
цивільного захисту за віком, через
хворобу або за вислугою років, та які
стали інвалідами під час виконання
службових обов'язків, та членам їхніх
сімей.

Згідно ст. 8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 22 Конституції України, при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Отже, відповідно до викладеного і
обставин справи, з введенням в дію
Кодексу цивільного захисту України і
втратою чинності Законом України «Про
пожежну безпеку» відбулося чергове
перепідпорядкування органів державної
пожежної охорони із збереженням їх
основних завдань та функцій.

Таким чином, суд відзначає, що зміна
нормативно-правового акту, яким
регулюються спірні правовідносини, не
позбавляє позивача права на пільги,
оскільки підстави набуття таких пільг
в новому законодавчому акті збереглися
в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Безпідставно знявши позивача з обліку
пільговиків відповідач не надав суду
доказів, в силу ч.2 ст. 71 КАС України,
правомірності своїх дій у
відповідності до ст. 19 Конституції
України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача про
визнання неправомірним дії
відповідача стосовно зняття з обліку
позивача як пільговика щодо сплати
комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою, протиправною, та
зобов'язати відповідача відновити
статус пільговика та надати позивачу
пільг щодо сплати комунальних послуг
за житло, передбачених діючим
законодавством України, за період з
17.01.2014 року підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 10-18, 99-100, 158-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати неправомірним дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо зняття з обліку
пільговика ОСОБА_2 стосовно надання
пільг щодо сплати комунальних послуг
за житло із 50-відсотковою знижкою, за
період з 17 січня 2014 року.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області відновити облік пільговика
ОСОБА_2, стосовно надання пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою відповідно до ст.
120 Кодексу цивільного захисту України,
за період з 17 січня 2014 року.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області на користь ОСОБА_2 судовий збір
в сумі 73,08 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01 липня 2013 року по 16 січня 2014
року - залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги в строк
десяти днів з дня проголошення
постанови до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Ізюмський міськрайонний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається до суду апеляційної
інстанції.

Головуючий: суддя -