Справа № 2а-14958/10/0470
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/82990/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Північної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
11.01.2011

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.11.2011

у справі №2а-14598/10/0470

за позовом Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація
№31"

до Північної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі

про скасування податкових
повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
11.01.2011, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.11.2011,
позов задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення Північної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі №/0 та
№/0 від 29.10.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку з питань
своєчасності сплати позивачем податку
на додану вартість за період з 31.08.2009 по
19.10.2010, за результатами якої складено
акт №149/150/20280438 від 19.10.2010.

За висновками акта перевірки позивачем
порушено вимоги пп. п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", а саме: платником несвоєчасно
сплачено суму податку на додану
вартість, нараховану відповідно до
податкових декларацій з податку на
додану вартість № від 21.09.2009,
№ від 20.10.2009, №8 від 19.11.2009,
№5 від 21.12.2009, № від 20.01.2010,
№900347025 від 19.02.2010, №900756967 від 22.03.2010,
№ від 20.04.2010.

На підставі акта перевірки, відповідно
до пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» за
порушення граничних строків сплати
узгоджених сум податкових зобов'язань,
прийнято оспорювані податкові
повідомлення-рішення, якими: за
затримку сплати на 90 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання у
розмірі 17718,5 грн. КП
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 20 % на загальну суму 3540,70 грн.
(повідомлення-рішення № /0); за
затримку сплати на 223 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання у
розмірі 2624858,23 грн. КП
«Житлово-експлуатаційна організація
№31» зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 50 % на загальну суму 1312429,58 грн.
(повідомлення-рішення № /0).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем сплачено: в
період з 01.09.2009 по 30.09.2009 - 346850 грн.
узгодженої суми податкового
зобов'язання по декларації № від
21.09.2009; в період з 01.10.2009 по 30.04.2010 - 1712530,35
узгодженої суми податкового
зобов'язання по деклараціям № від
20.10.2009, № від 19.11.2009, №5 від
21.12.2009, № від 20.01.2010, № від
19.02.2010, № від 22.03.2010, № від
20.04.2010. Грошові кошти були сплачені
позивачем у строки, встановлені
законодавством, що підтверджується
платіжними дорученнями, наявними у
матеріалах справи, однак, податковий
орган, не взявши до уваги банківські
документи, зарахував сплачені суми
податкового зобов'язання в порядку
календарної черговості погашення
податкового боргу, тим самим
самостійно змінивши призначення
платежу.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування» платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових) платежів у встановлені
законами терміни.

Обов'язок юридичної особи щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) припиняється із сплатою
податку, збору (обов'язкового платежу)
або його скасуванням або списанням
податкової заборгованості відповідно
до Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Виходячи із змісту пп. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, пп.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, та
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації.

Згідно із пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 цього ж Закону
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фонами»
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою визначено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Разом з тим, Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначені заходи, які вживаються
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу
і які не передбачають можливості зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Таким чином, податковий орган не має
права самостійно змінювати
призначення платежу визначеного
платником податків при здійсненні
розрахунків зі сплати податків,
зокрема, з метою погашення податкового
боргу змінювати період, за який
сплачується податкове зобов'язання.

Вищенаведеним спростовуються доводи
податкового органу, які наведені ним в
касаційній скарзі, як підставу для
скасування постановлених су справі
рішень судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, висновки суду
першої та апеляційної інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Північної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м.Кривому Розі відхилити, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
11.01.2011 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.11.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун