Справа № 591/4714/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м. Київ
К/800/53330/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Іваненко Я.Л.,

суддів: Мойсюка М.І.,

Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах на
постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 20 серпня 2014 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах, в
якому просила визнати дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
протиправними та зобов'язати
відповідача з 01 червня 2014 року
здійснити перерахунок раніше
призначеної пенсії на підставі ст. 37
Закону України «Про державну службу», з
урахуванням довідки Сумського
обласного центру зайнятості від 27
травня 2014 року № 0-6-10/847.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 20 серпня 2014 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову. В обґрунтування доводів
касаційної скарги зазначає, що
оскільки пенсія позивачу призначена
відповідно до Закону України «Про
державну службу», то при призначенні
пенсії не береться в обрахунок
індексація грошових коштів,
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працювала в
Сумському обласному центрі зайнятості
та звільнилася у зв'язку з виходом на
пенсію.

23 серпня 2010 року ОСОБА_2 було призначено
пенсію державного службовця. При
нарахуванні та призначенні пенсії,
позивачу не було враховано матеріальну
допомогу на оздоровлення та
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань.

28 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Суми із заявою про перерахунок
раніше призначеної пенсії з
урахуванням довідки Сумського
обласного центру зайнятості від 27
травня 2014 року № 0-6-10/847 про складові
заробітної плати.

Листом від 02 червня 2014 року за №251/М
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Сумах було відмовлено ОСОБА_2 в
перерахунку пенсії. Відмова мотивована
тим, що суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, а також індексація не є
надбавками. Обчислення пенсії
державним службовцям з урахуванням
таких складових заробітної плати
законодавством не передбачено.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань, матеріальна допомога на
оздоровлення, на які нараховувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, включаються до складу
заробітної плати державного службовця
та враховуються при обчисленні розміру
його пенсії.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Згідно частин 2 та 5 статті 37 Закону
України «Про державну службу» (у
редакції, яка була чинною на момент
призначення пенсії позивачу) пенсія
державним службовцям призначається у
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на один відсоток заробітку, але не
більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 1 статті 37-1 Закону України
«Про державну службу» встановлено, що у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку з набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 33 цього ж
Закону заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

За змістом частини 7 вказаної статті
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 2 Закону України «Про
оплату праці» вказує, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
п.2.2.2, п.2.2.7 та п.2.3.3 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 року за №114/8713, де вказано, що у склад
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди в тому
числі за вислугу років, які мають
систематичний характер, суми виплат,
пов'язаних з індексацією заробітної
плати працівників та матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованною особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови в перерахунку
пенсії позивача з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань та про зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплату пенсії
з врахуванням вказаних складових.

Висновки судів ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права та відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій у справах цієї
категорії, зокрема, у постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року у справі №21-430а11.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального та процесуального права.
Оскаржувані судові рішення є законним
та обґрунтованими, а тому підстави для
їх зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення, а постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 20
серпня 2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Я.Л. Іваненко

Судді:
М.І. Мойсюк

В.В. Тракало