Справа № 826/14052/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/47304/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. при секретарі судового
засідання Єгоровій І.В.

за участю представників сторін:
позивача - Благодатна Ю.В.

відповідача - Недешківська Н.С.

третя
особа - Ткачук О.В.

прокурор - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Спільне
підприємство Ен Ес Ай Констракшн»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2014 р.

у справі № 826/14052/13-а

за позовом приватного акціонерного
товариства «Спільне підприємство Ен Ес
Ай Констракшн»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

третя особа публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк»

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року приватне акціонерне
товариство «Спільне підприємство Ен Ес
Ай Констракшн» (далі - позивач,
Товариство) звернулось до окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач, ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві), третя особа без самостійних
вимог - публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» (далі - третя особа, Банк),
в якому просило суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 01.08.2013 р. №
8.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 26.02.2014 р., рішення
суду першої та апеляційної
інстанцій, якими були задоволені
позовні вимоги щодо скасування
спірного податкового-повідомлення
рішення, скасовані та справу
направлено на новий судовий розгляд
до окружного адміністративного суду
міста Києва.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.04.2014 р. позов задоволено повністю:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві від 01.08.2013 р. № 8.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2014 р.
постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.04.2014 р. -
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні адміністративного
позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з посиланням на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2014 р. та
залишити в силі постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.04.2014 р.

Відповідач та третя особа в письмових
запереченнях та в судовому засіданні
29.10.2014 р. проти доводів касаційної
скарги заперечували, вважають
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції законним, обґрунтованим та
прийнятим у відповідності до норм
діючого законодавства, а тому просили
суд касаційну скаргу позивача залишити
без задоволення, рішення суду
апеляційної інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 14.06.2013 р. по
25.06.2013 р. на підставі наказу від 14.06.2013 р.
№ 87, направлень від 14.06.2013 р. №262/15.6, №
261/15.6, на виконання постанови
прокуратури Печерського району м.
Києва від 16.05.2013 р. посадовими особами
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві, згідно із підпунктом 75.1.2
пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ПрАТ
«Спільне підприємство Ен Ес Ай
Констракшн» з питань дотримання вимог
податкового законодавства України при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ПАТ «Укрсоцбанк» за
період 01.01.2011 р. по 01.05.2013 р., за
результатами якої складено акт від
03.07.2013 р. № 45/26-55-22-08/22959559 та встановлено
порушення позивачем вимог підпункту
14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 153.6
статті 153, пункту 187.1 абзацу «б» статті
187 Податкового кодексу України, в
результаті чого ПрАТ «Спільне
підприємство Ен Ес Ай Констракшн»
занижено податок на додану вартість,
який підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет (рядок 25 Декларації) за листопад
2012 року, всього в сумі 76 466 000 грн.

Не погоджуючись з зазначеним актом
податкової перевірки ПрАТ «Спільне
підприємство Ен Ес Ай Констракшн»
подало заперечення від 25.07.2013 р. № 64,
які, згідно листа податкового органу
від 30.07.2013 р. № 5454/10/26-55-22-08-10, були
залишені без задоволення.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 01.08.2013 р. винесено
податкове повідомлення-рішення №
8, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 95 582 500 грн., у тому
числі: 76 466 000 грн. - за основним платежем
та 19 116 500 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Як вбачається з акту № 45/26-55-22-08/22959559 від
03.07.2013 р., підставою для донарахування
позивачу вказаних податкових
зобов'язань слугувало те, що позивачем
не відображено в бухгалтерському та
податковому обліку за листопад 2012 року
операції по передачі права власності
ПАТ «Укрсоцбанк» на предмети іпотеки,
а саме адміністративно-побутову
будівлю загальною площею 860,70 кв.м.,
розташовану за адресою: м. Київ, вул.
Миколи Амосова, 12 (літера А); -
нежитловий будинок загальною площею 18
405,0 кв.м., розташований за адресою: м.
Київ, вул. Миколи Амосова, 12 (літера С); -
нежитловий будинок загальною площею 20
372,9 кв.м., розташований за адресою: м.
Київ, вул. Миколи Амосова, буд. 12;-
нежитловий будинок загальною площею 3
388,4 кв.м., розташований за адресою: м.
Київ, вул. Миколи Амосова, буд. 12 (корпус
3).

Судом першої інстанції позовні вимоги
були задоволені з тих мотивів, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним податкового
повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції постанову
окружного адміністративного суду
скасував та прийняв нову постанову про
відмову у задоволені позову, з чим
погоджується колегія суддів
касаційної інстанції, виходячи з
наступного.

13.06.2007 р. між Товариством та Банком було
укладено Договір про надання
невідновлюваної кредитної лінії №
18/062-КН (далі Кредитний договір) із
змінами та доповненнями, внесеними
додатковими угодами від 24.01.2008 р. №
18/062-КН/1, від 08.03.2008 р. № 18/062-KH/2, від 27.06.2008
р. № 18/062-КН/З, за умовами якого надання
кредиту здійснюється окремими
частинами, зі сплатою 11% річних та
комісій, в розмірі та порядку
визначеними тарифами на послуги по
наданню кредитів, в межах
максимального ліміту заборгованості
до 54 000 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання по Кредитному договору
від 13.06.2007 р. № 18/062-КН щодо погашення
заборгованості між позивачем та
третьою особою було укладено
іпотечні договори від 13.06.2007 р. та від
24.01.2008 р.

Відповідно до укладеного сторонами
Кредитного договору у ПрАТ «Спільне
підприємство Ен Ес Ай Констракшн»
виникла заборгованість перед ПАТ
«Укрсоцбанк» на загальну суму 40 000 000
доларів США.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 10.09.2012 р., яке залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.11.2012 р.,
позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено у
повному обсязі та звернуто стягнення
на предмети іпотеки згідно з
іпотечними договором від 13.06.2007 р. та
від 24.01.2008 р. на:
адміністративно-побутову будівлю
загальною площею 860,70 кв.м., розташовану
за адресою: м. Київ, вул. Миколи Амосова,
12 (літера А); нежитловий будинок
загальною площею 18 405,0 кв.м.,
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Миколи Амосова, 12 (літера С); нежитловий
будинок загальною площею 20 372,9 кв.м.,
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Миколи Амосова, буд. 12; нежитловий
будинок загальною площею 3 388,4 кв.м.,
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Миколи Амосова, буд. 12, а також визнано
право власності за Банком на
вищезазначене нерухоме майно.

Відповідно до положень закріплених в
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяження,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Як убачається з матеріалів справи, а
саме витягів з Державного реєстру прав
на нерухоме майно про реєстрацію права
власності за Банком зареєстровано
право власності на нерухоме майно, що
розташоване по вул. Миколи Амосова, буд.
12 у м.Києві (а.с.77-80 том 3).

Посилаючись на набрання рішення
господарського суду м. Києва від 10.09.2012
р. законної сили 14.112012 р., податковий
орган мотивував прийняття спірного
податкового-повідомлення рішення тим,
що позивачем не включено до складу
податкових зобов'язань суми від
відчуження об'єктів застави та
передачі права власності, у зв'язку з
чим ним було занижено податок на додану
вартість.

Відповідно до абзацу «а» пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що постачання товарів - це будь-яка
передача права на розпоряджання
товарами як власник, у тому числі
продаж, обмін чи дарування такого
товару, а також постачання товарів за
рішенням суду.

Згідно підпункту 14.1.244 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України, під
товаром слід розуміти, зокрема,
матеріальні активи, до яких
відноситься нерухоме майно.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Отже, у платника податкове зобов'язання
з податку на додану вартість виникає
або в момент, що фіксує проведення
розрахунків за поставлений товар, або в
момент передачі (відвантаження) такого
товару, в залежності від того, яка подія
настала раніше.

Матеріалами справи підтверджується, що
13.06.2007 р. між Товариством та Банком було
укладено Кредитний договір № 18/062-КН з
додатковими угодами до нього.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання по Кредитному договору
щодо погашення заборгованості між
сторонами було укладено іпотечні
договори від 13.06.2007 р. та від 24.01.2008 р.

У зв'язку з виникненням у позивача
заборгованості перед Банком за
договором кредиту, останній звернувся
до господарського суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та визнання права власності на
нерухоме майно.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 10.09.2012 р., яке набрало законної сили,
позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме нерухоме майно, що розташоване
за адресою: м. Київ, вул. Миколи Амосова,
12, а також визнано право власності за
Банком на вищезазначене нерухоме
майно.

Іпотекою, згідно Закону України
«Про іпотеку», є вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки.

Відповідно до витягів з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності за Банком
зареєстровано право власності на
нерухоме майно, що розташоване по вул.
Миколи Амосова, буд. 12 у м. Києві (а.с.77-80
том 3).

Реєстрація права власності на нерухоме
майно у разі звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом набуття на
нього іпотекодержателем права
власності може свідчити про те, що
кредиторські зобов'язання у позивача
припинилися, а кошти, які раніше були
перераховані банківською установою,
можуть розглядатися як компенсація
вартості набутого кредитором майна.

Погашення кредиту іпотекодавцем за
рахунок набуття права власності на
предмет іпотеки іпотекодержателем
свідчить про те, що з відповідної дати
перераховані кошти в межах
кредиторської операції та перехід
права власності можуть розглядатися як
настання першої події у розумінні
пункту 187.1 статті 187 Податкового
кодексу України.

В той же час, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу, що висновок податкового
органу при складанні акту перевірки
від 03.07.2013 р. та посилання суду
апеляційної інстанції у постанові від
19.08.2014 р. на порушення позивачем
положень статті 153 Податкового кодексу
України, зокрема на пункту 153.6 є
безпідставним, оскільки вказана норма
регулює інші відносини у сфері
оподаткування, а саме порядок
визначення доходів і витрат
заставодавця та заставоутримувача
при справлянні податку на прибуток
підприємств.

Разом із тим, незважаючи на допущені
апеляційним судом вказані помилки,
такі помилки не призвели до ухвалення
незаконного по суті судового рішення.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції було правильно скасовано
постанову суду першої інстанції та
вірно прийнято рішення про відмови у
задоволені позовних вимог щодо
скасування спірного
податкового-повідомлення рішення.

З урахуванням викладеного, постанова
суду апеляційної інстанції підлягає
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 220, 221, 223, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Спільне
підприємство Ен Ес Ай Констракшн»
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2014 р. у
справі № 826/14052/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко