Справа № 2а/0370/1720/11
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року Справа № 2а/0370/1720/11

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак
Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради до Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціальної політики
Луцької міської ради звернувся в суд із
позовом про визнання протиправною та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження пдрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області (далі - Ппдрозділ примусового
виконання рішень ВДВС Головного
управління юстиції у Волинській
області) від 30 травня 2011 року по
виконавчому провадженню № 27009276.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
всупереч вимог статтей 17, 22 Закону
України «Про виконавче провадження» 30
травня 2011 року відповідачем винесено
постанову ВП № 27009276 про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню постанови про
накладення штрафу № 18113000 виданої 13
січня 2011 року підрозділом примусового
виконання рішень ВДВС Головного
управління юстиції у Волинській
області про стягнення з Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради 680 грн. штрафу. Проте, постанова №
8113000 від 13 січня 2011 року про накладення
штрафу була оскаржена позивачем до
суду. Просить визнати протиправною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 30 травня
2011 року по виконавчому провадженню №
27009276.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року провадження у справі № 2а/0370/1720/11
було зупинено до набрання законної
сили судовим рішенням у справі №
2а/0370/171/11 за позовом Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради до Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду 6 листопада 2014
року провадження у справі було
поновлено.

Представник відповідача в поданих
письмових запереченнях від 19 липня 2011
року № 4-33/3558 позовні вимоги не визнав,
мотивуючи тим, що Законом України «Про
виконавче провадження» не визначено
порядок виділення в окреме виконавче
провадження постанови про накладення
штрафу, тому, застосовуючи аналогію
закону, відкриття виконавчого
провадження за таким документом
здійснювалося за правилами статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження». Крім того, зазначає, що
відповідно до пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про накладення штрафу є
виконавчими документами і підлягають
виконанню державною виконавчою
службою.

Оскільки, виконавче провадження №18113000
по виконанню виконавчого листа № 2а-223,
виданого 15 березня 2010 року Луцьким
міськрайонним судом Волинської
області про зобов'язання Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради надати ОСОБА_1 безпроцентну позику
в розмірі 50 мінімальних заробітних
плат на сім'ю закінчене 27 травня 2011
року, тому державним виконавцем 30
травня 2011 року (на наступний робочий
день) відкрито виконавче провадження
за постановою про накладення штрафу.
Просив в задоволенні позову відмовити
повністю.

Позивач в судове засідання
представника не направив, причини
неявки суду не повідомив, хоча про дату,
час та місце судового засідання був
належним чином повідомлений.

В судове засідання 12 листопада 2014 року
відповідач представника не направив
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду справи.

У відповідності до статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
справу вирішено у відсутності сторін
на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Так, умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року №
606-XIV.

Відповідно до частини першої статті 24
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції від 30 липня 2010
року) державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 87
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, та рішення про поновлення на
роботі державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу в розмірі від
двох до десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, на
посадових осіб - від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на боржника - юридичну особу
- від двадцяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та призначає новий строк для
виконання.

Судом встановлено, що 13 січня 2011 року
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції у
Волинській області винесено постанову
по примусовому виконанню виконавчого
листа № 2а-223 виданого 15 березня 2010 року
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області про накладення
штрафу у розмірі 680 грн. на Департамент
соціальної політики Луцької міської
ради за невиконання рішення суду.

Пунктом 7 частини другої статті 17
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції від 9 березня
2011 року) визначено, що виконанню
державною виконавчою службою
підлягають постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

Оскільки, постанова №18113000 від 13 січня
2011 року про накладення штрафу за
змістом пункту 7 частини другої статті
17 Закону України «Про виконавче
провадження» є окремим виконавчим
документом, тому державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС Головного управління
юстиції у Волинській області 30 травня
2011 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню постанови про
накладення штрафу №18113000 виданої 13
січня 2011 року підрозділом примусового
виконання рішень ВДВС Головного
управління юстиції у Волинській
області про стягнення з Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради 680 грн. штрафу.

Разом з тим, постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 вересня 2014 року в
адміністративній справі № 2а/0370/171/11
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради щодо
визнання протиправною та скасування
постанови від 31 січня 2011 року про
накладення штрафу у розмірі 680 грн. по
виконавчому провадженню №18113000.

Відповідно до частини другої статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що державний виконавець
при винесенні постанови №18113000 від 13
січня 2011 року про накладення штрафу в
сумі 680 грн. діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», тому позовні вимоги не
ґрунтуються на законі та задоволенню
не підлягають.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
А.Я. Ксензюк