Справа № 818/2030/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.Справа № 818/2030/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Комунального підприємства
"Сумижилкомсервіс" Сумської міської
ради на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 818/2030/14

за позовом Державної фінансової
інспекції в Сумській області

до Комунального підприємства
"Сумижилкомсервіс" Сумської міської
ради

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна фінансова інспекція
в Сумській області, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
комунального підприємства
"Сумижилкомсервіс" Сумської міської
ради (далі - відповідач, КП
"Сумижилкомсервіс") про зобов'язання
виконати лист-вимогу від 16.06.2014 року
№18-05-14-14/4203, а саме: п.2 щодо стягнення з
осіб, винних у незабезпеченні
стягнення у порядку встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження" та проведенні зайвих
виплат, заподіяну шкоду в сумі 180561,57
грн., у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України; п.3 щодо
стягнення з ТОВ "Грінко-Суми"
недоотримані кошти в сумі 30227,65 грн. з
ПДВ за надані послуги з прийому твердих
побутових відходів у нічний та
неробочий час або виконання ним
відповідного обсягу робіт чи надання
послуг, а в іншому випадку стягнути з
осіб, винних у не донарахуванні коштів
за надані підприємством послуги, шкоду
в сумі 30227,65 грн. у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст.130-136 Кодексу
законів про працю України.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково, зобов'язано комунальне
підприємство "Сумижилкомсервіс"
Сумської міської ради (м. Суми, вул.
Комсомольська, 27, )
виконати частково лист-вимогу від
16.06.2014 року №18-05-14-14/4203, а саме: п.2 щодо
стягнення з осіб, винних у
незабезпеченні стягнення у порядку
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" та проведенні
зайвих виплат, заподіяну шкоду в сумі
180561,57 грн., у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України. В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням в частині задоволених
позовних вимог, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без повного і
всебічного з'ясування обставин справи,
що мають значення для справи.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули,
повідомлені належним чином про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує
постанову суду першої інстанції лише в
частині задоволення позовних вимог,
колегія суддів не вбачає підстав для
надання правової оцінки рішенню суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову, в межах розгляду
даної апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Державною фінансовою
інспекцією в Сумській області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
"Сумижилкомсервіс" за період з 01.01.2011
року по 28.02.2014 року, з питання стану
розрахунково-платіжної дисципліни та
виконання господарських договорів,
правильності відображення
дебіторської та кредиторської
заборгованості, стану
претензійно-позовної роботи - за період
з 01.12.2008 по 28.02.2014 року, за результатами
якої складено акт від 02.06.2014 №05-08/08.

На підставі акту ревізії, комунальному
підприємству "Сумижилкомсервіс"
направлено вимогу від 16.06.2014 року
№18-05-14-14/4203 про усунення виявлених
ревізією порушень чинного
законодавства в строк до 13 липня 2013
року. Зазначена вимога відповідачем у
встановленому законом порядку не
оскаржувалася.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
п.2 щодо стягнення з осіб, винних у
незабезпеченні стягнення у порядку
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" та проведенні
зайвих виплат, заподіяну шкоду в сумі
180561,57 грн., у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України відповідачем
в добровільному порядку не виконані.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).
Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших
активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах,
в установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Згідно з п. 7 статті 10 цього Закону,
органу державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 15
названого Закону, вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 10
вищезазначеного Закону встановлене
право органу державного фінансового
контролю звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Згідно з п. 4.3 Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України, від
03.10.2011 № 1236 (далі - Положення № 1236)
Інспекція вживає в установленому
порядку заходів щодо усунення
виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме:

- вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства;

- звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відповідно до абз. 1 п. 4.1 Положення № 1236
Інспекція відповідно до покладеного на
неї завдання здійснює державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у місцевих органах
виконавчої влади, органах місцевого
самоврядування, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів.

Згідно з пунктом 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550 якщо вжитими в
період ревізії заходами не забезпечено
повне усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
Українизобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Із системного аналізу вказаних норм
слідує, що на підставі виявлених
ревізією порушень законодавства,
контроль за дотриманням якого
віднесено до компетенції служби,
остання пред'являє вимогу про усунення
цих порушень.

Для усунення порушень законодавства
ДФІ використовує механізми,
встановлені чинним законодавством, а
зокрема п. 50 названого Порядку.

Як свідчать письмові докази, КП
"Сумижилкомсервіс" при наявності
отриманого виконавчого листа не вжито
заходів (дій) у відповідності до вимог
п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче
провадження" в частині не звернення до
Державної виконавчої служби з
відповідною заявою щодо відкриття
виконавчого провадження та стягнення
коштів з ТОВ "Сумикомунтранс" в сумі
180561,57 грн., 1805,61 грн. державного мита та
118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, чим не
дотримано вимоги ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України, та
призвело до втрати боржника в
зобов'язанні, чим не забезпечено
надходження відповідної суми коштів за
рішенням суду та завдано матеріальної
шкоди (збитків) комунальному
підприємству на суму 180561,57 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що п.2
вимоги від 16.06.2014 року № 18-05-14-14/4203 щодо
стягнення з осіб, винних у
незабезпеченні стягнення у порядку
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" та проведенні
зайвих виплат, заподіяну шкоду в сумі
180561,57 грн., у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст.130-136 Кодексу
законів про працю України, комунальним
підприємством "Сумижилкомсервіс"
Сумської міської ради в строк до 13
липня 2013 року відповідачем в
добровільному порядку не виконаний.

Таким чином, оскільки на час розгляду
справи вимога контролюючого органу є
дійсною та враховуючи, що в
добровільному порядку відповідачем в
повному обсязі не виконана, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог щодо зобов'язання відповідача
виконати частково лист-вимогу від
16.06.2014року №18-05-14-14/4203, а саме: п.2 щодо
стягнення з осіб, винних у
незабезпеченні стягнення у порядку
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" та проведенні
зайвих виплат, заподіяну шкоду в сумі
180561,57 грн., у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Сумижилкомсервіс"
Сумської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р. по
справі № 818/2030/14 в частині задоволення
позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С.
Старостін В.В.