Справа № 2а-14741/10/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/95984/11

№ К/9991/95984/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко
В.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.03.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.04.2011

у справі № 2а-14741/10/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи -підприємця
(СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції (ДПІ)
у Жовтневому районі м. Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.03.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.04.2011,
позов задоволено: скасовано податкові
повідомлення-рішення від 07.10.2010
№ /0 та від 10.11.2010 № /1 про
визначення СПД ОСОБА_4 суми податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 190985,56 грн.

У касаційній скарзі ДПІ у Жовтневому
районі м. Харкова просить скасувати
ухвалені у справі рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
27.09.2010 ДПІ у Жовтневому районі м.
Харкова проведено позапланову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 за період з
13.11.2009 по 03.09.2010, результати якої
оформлені актом перевірки від 27.09.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пункту 19.2 статті 19,
підпунктів 6.3.3, 6.3.4 пункту 6.3 статті 6
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а саме: не утримано та
не перераховано до бюджету податок з
доходів фізичних осіб у сумі 63600,46 грн.
при виплаті грошових коштів за товар,
придбаний у суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб у період з
23.03.2010 по 07.07.2010 (а.с.11 -13).

На підставі зазначеного акту перевірки
та за результатами процедури
апеляційного узгодження визначеної
суми податкового зобов'язання ДПІ
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 07.10.2010 №
/0 та від 10.11.2010 № /1 про
визначення податкового зобов'язання з
доходів фізичних осіб у сумі 190985,56 грн.,
у т.ч. 63784,64 грн. - основний платіж та
127200,92 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включаються доходи у вигляді
заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені)
платнику податку відповідно до умов
трудового або цивільно-правового
договору.

Згідно з пунктом 1.15 ст. 1 вказаного
Закону податковий агент - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ) або фізична
особа чи представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.
Податковим агентом, зокрема, є фізична
особа, що є суб'єктом підприємницької
діяльності чи здійснює незалежну
професійну діяльність, яка
використовує найману працю інших
фізичних осіб, щодо виплати заробітної
плати (інших виплат та винагород) таким
іншим фізичним особам.

Відповідно до підпункту 8.1.1 пункту 8.1
ст. 8 цього ж Закону податковий агент,
який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок за
ставкою податку, визначену у
відповідних пунктах ст. 7 цього Закону.

Особи, які відповідно до цього Закону
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок (підпункт «а» пункту 19.2 ст. 19
цього Закону).

Ані в акті перевірки, ані під час
судового процесу податковий орган не
наводить даних про існування між
позивачем та фізичними особами
трудових відносин та/або укладання між
ними цивільно-правового договору, з
виплатою доходів яким у позивача
виникають обов'язки податкового
агента. Акт перевірки містить лише
посилання на те, що позивач працю
найманих працівників не
використовувала, а під час перевірки
надала документи про придбання товарів
(видаткові та податкові накладні,
виписки банку) з 23.03.2010 по 07.07.2010 на
загальну суму 185152,92 грн. для подальшої
реалізації юридичним особам та
фізичним особам-підприємцям, а також
про реалізацію за цей період товарів на
загальну суму 658547,00 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що позивач по
відношенню до самостійних суб'єктів
господарювання не є податковим
агентом, у зв'язку з чим, враховуючи
відсутність будь-яких даних щодо
виплати позивачем доходів фізичним
особам, щодо яких позивач виступав би
податковим агентом, податкове
зобов'язання визначено неправомірно.

Доводи касаційної скарги правильність
цього висновку суду не спростовують.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.03.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.04.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко