Справа № 813/5323/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
Справа № 876/12633/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 р. по
справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

12.07.2013 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова звернулося до суду із
адміністративним позовом до
відповідача - Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просить суд :
визнати протиправними дії головного
державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Львівській області щодо
проведення позапланової перевірки та
скасувати Акт перевірки № 7 від
21.06.2013 року; визнати протиправним та
скасувати припис № 13-01-006/0837-0559 від
21.06.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що у відповідача
були відсутні підстави для проведення
перевірки згідно вимог ст. 6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та Порядку
проведення перевірки підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
що використовують найману працю. З акту
перевірки від 21.06.2013 року вбачається, що
його форма передбачена для суб'єктів
господарювання, однак позивач є
центральним органом виконавчої влади і
під час здійснення своїх повноважень
діє як суб'єкт владних повноважень, а не
суб'єкт господарювання.

Позивач зазначає, що згідно п. 4.1.
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах, штатний розпис та кошторис
видатків на утримання Управління
затверджується начальником
відповідного регіонального управління
Фонду. Посади, передбачені штатним
розписом управління, відповідають
функціям і завданням, які виконують
органи Пенсійного фонду. Створення
інших робочих місць, поза штатного
розпису, не допускається. Державні
службовці та працівники управління
призначаються та звільняються з посад,
згідно Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах, з врахуванням Закону
України «Про державну службу».

Згідно ст. 15 Закону України «Про
державну службу», прийняття на
державну службу на посади третьої -
сьомої категорій, передбачених ст. 25
Закону, здійснюється на конкурсній
основі.

Згідно наказу управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова № 6 від 16.01.2013 року оголошено
конкурс на заміщення тимчасово
вакантної посади провідного
спеціаліста відділу персоніфікованого
обліку, інформаційних систем та мереж
управління. Вимоги до посад та
оголошення про проведення конкурсу
розміщено в газеті «Львівські
оголошення» № 1 від 22.01.2013 року. Для
участі у вищевказаному конкурсі заяву
з необхідними документами подав один
кандидат. Так, 26.02.2013 року в управлінні
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова відбувся конкурс на
заміщення вакантної посади, однак заяв
особами - інвалідами подано не було.
Крім цього позивач зазначає, що станом
на сьогоднішній день в управлінні
працює 3 інваліди.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем надано до справи
копії звітів УПФ України в Галицькому
районі м. Львова про наявність вакансій
станом на 04.09.2012 року, 11.10.2012 року, 15.10.2012
року, 27.12.2012 року, 10.01.2013 року, 16.01.2013 року,
03.07.2013 року, які подані до Львівського
міського центру зайнятості, у яких
зазначено характеристику вакантних
посад, в графі «Окрема категорія
громадян у рахунок броні, а також
інваліди, пенсіонери, студенти та інші»
відомості про вказані категорії осіб -
інвалідів відсутні. Лише з копії звіту
позивача про наявність вакансій станом
на 03.04.2012 року яка подана до Львівського
міського центру зайнятості, вбачається
зазначення у вищевказаній графі про
наявність вакантних посад інвалідів
ІІІ групи в кількості - 3 особи.

Суд зазначив, що позивачем, як
роботодавцем, не були виконані вимоги
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» про
вжиття всіх необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів та
створення для них робочих місць щодо
однієї особи - інваліда так, як
законодавством зобов'язано позивача
працевлаштувати чотирьох осіб -
інвалідів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі
(аналогічних тим, що були наведені у
позовній заяві). Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити а оскаржувану постанову
скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, 21.06.2013 року Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Львівській області проведено
позапланову перевірку управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова щодо додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За результатами
проведеної перевірки складено акт №
7 (а.с.7-18).

Проведеною перевіркою встановлено
порушення вимог законодавства, а саме,
в частині недотримання нормативу
робочих місць призначених для
працевлаштування інвалідів. В
Управлінні станом на 21.06.2013 року
середньооблікова кількість штатних
працівників - 99 осіб. Кількість
інвалідів, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» при такій
кількості працівників складає 4 особи
(4%), а працевлаштовано - 3 інваліди.

21.06.2013 року Територіальною державною
інспекцією з питань праці у Львівській
області винесено припис № 13-01-006/0837-0559,
яким приписано усунути порушення ст. 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» в
частині недотримання нормативу
робочих місць призначених для
працевлаштування інвалідів.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII,
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Частиною 3 ст 18-1 Закону України № 875-XII
передбачено, що державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, та з урахуванням його
побажань.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 17
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", з
метою реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII,
прийняття на державну службу
здійснюється на конкурсній основі.

Порядок проведення конкурсу та
прийняття на державну службу
регулюється Порядком проведення
конкурсу на заміщення вакантних посад
державних службовців, що затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 15.02.2002 р. № 169.

Так, особи, які не відповідають вимогам
Закону України "Про державну службу"
(освіта за фахом відповідного рівня,
стаж роботи, в тому числі та зокрема,
стаж роботи на державній службі, вільне
володіння державною мовою, практичні
навики роботи з комп"ютером тощо) на
роботу не приймаються. Окрім цього,
інвалідам робота на зазначених посадах
не повинна бути протипоказана за
станом здоров"я.

Відтак, прийняття на роботу поза
конкурсом, навіть категорії громадян,
які потребують соціального захисту і
не здатні на рівних умовах конкурувати
на ринку праці чи надання їм пільг або
переваг під час прийняття на посаду
державного службовця неможливе та
заборонене законом.

Так, колегією суддів встановлено, що
станом на 21.06.2013 р. при
середньообліковій кількості штатних
працівників - 99 осіб, в управлінні
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова працює 3 інваліда.

Згідно наказу управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова від 16 січня 2013 року № 6 оголошено
конкурс на заміщення тимчасово
вакантної посади провідного
спеціаліста відділу персоніфікованого
обліку, інформаційних систем та мереж
управління.

Вимоги до посад та оголошення про
проведення конкурсу розміщено в газеті
"Львівські оголошення" від 22.01.2013 р. № 1.

Так, колегією суддів встановлено, що
для участі в конкурсі на заміщення
вакантної посади провідного
спеціаліста відділу персоніфікованого
обліку, інформаційних систем та
мереж заяву з необхідними документами
подав лише один кандидат.

26 лютого 2013 року в управлінні
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова відбувся конкурс на
заміщення вакантної посади, проте заяв
особами, які є інвалідами подано не
було.

В контексті наведеного, суд
апеляційної інстанції звертає увагу на
те, що відповідно до ч.1 ст. 18 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України",
обов'язок працевлаштування інвалідів
покладається на відповідні органи, а не
на роботодавця.

Як вбачається із матеріалів справи,
роботодавець, в даному випадку -
Пенсійний фонд України в Галицькому
районі м. Львова постійно подавав звіти
до центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
та потребу в працівниках форми 3-ПН,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 р. № 420 за погодженням з
Держкомстатом України (а.с.34-41).

Судом першої інстанції не взято до
уваги, що відсутність інвалідів на
займаних посадах в управлінні, у
кількості, передбаченій ст. 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України" не
може бути виною позивача, оскільки не
направлення для працевлаштування
інваліда відповідними органами, не
може вважатися виною управління та
підставою для винесення
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Львівській області
припису № 13-01-006/0837-0559 від 21.06.2013 року.

Крім того, у матеріалах справи відсутні
докази про те, що управлінням здійснено
відмову в працевлаштуванні інвалідів.

Як наслідок, колегія суддів приходить
до переконання, що управлінням
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова виконано вимоги Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України",
зокрема виділено та створено робочі
місця для працевлаштування інвалідів,
надано державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.ч.1-3 ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Так, суд апеляційної інстанції оцінив
наявні у матеріалах справи належні та
допустимі письмові докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні та прийшов до висновку, що
відповідач приймаючи припис №
13-01-006/0837-0559 від 21.06.2013 року - не діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
нормами чинного законодавства України.

Крім того, колегією суддів не
враховуються обґрунтування позивача в
частині визнання протиправними дій
головного державного інспектора
Територіальної державної з питань
праці у Львівській області щодо
проведення позапланової перевірки,
оскільки вказана перевірка позивача
проведена згідно вимог чинного
законодавства та на виконання
доручення Державної інспекції України
з питань праці № 32-04/01-22/01-1126 від 17.06.2013
року щодо проведення перевірок
додержання законодавства про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів в органах виконавчої влади
та на підприємствах установах та
організаціях, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного та
місцевого бюджету, згідно доданого
Фондом соціального захисту інвалідів
переліку. Відповідно позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Судом апеляційної інстанції також не
враховуються обґрунтування позовних
вимог в частині визнання протиправним
і скасування Акту перевірки № 7
від 21.06.2013 року щодо додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки Акт
перевірки не є формою рішення органу
державної влади, а лише службовим
документом, який стверджує факт
проведення перевірки і є носієм
доказової інформації. Акт перевірки не
є рішенням, нормативно - правовим актом
чи правовим актом індивідуальної дії,
яке б в силу вимог закону порушувало
права, свободи чи інтереси позивача у
сфері публічно - правових відносин.
Відтак, позовні вимоги в цій частині
також задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова задовольнити частково,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 р. по
справі № 813/5323/13-а в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
Припису № 13-01-006/0837-0559 від 21.06.2013 року -
скасувати.

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
Припис № 13-01-006/0837-0559 від 21.06.2013 року.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар

Постанова складена в повному обсязі
10.11.2014 року.