Справа № 808/4620/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року о 09 год. 45 хв.Справа №
808/4620/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Школової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов від
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, позивач) до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя,
відповідач), в якому позивач просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 27.12.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
13.12.2013 фахівцями відповідача проведено
фактичну перевірку діяльності ФОП
ОСОБА_1 щодо дотримання норм чинного
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
розрахункових та касових операцій, за
результатами якої складено акт б/н від
13.12.2013. На підставі вказаного Акту
відповідачем видане та направлене
податкове повідомлення-рішення №
від 27.12.2013, яким позивачу нараховані
штрафні санкції у сумі 5282,90 грн. Позивач
також звертає увагу, що вказане
податкове повідомлення-рішення
оскаржувалось в адміністративному
порядку, проте скарги були залишені без
розгляду, а рішення без змін. Позивач
вважає податкове повідомлення-рішення
№ від 27.12.2013 протиправним та
підлягає скасуванню. Позивач звертає
увагу, що Наказ на проведення перевірки
не відповідає вимогам чинного
законодавства та є незаконним. Також
вказує, що ні перед початком перевірки,
ні під час її проведення, ні пізніше
відповідне направлення на проведення
перевірки ФОП ОСОБА_1 не надавалось, що
свідчить про незаконність дій
посадових осіб відповідача при
проведенні перевірки. Також вказує, що
в порушення норм чинного законодавства
відповідачем несвоєчасно
зареєстровано Акт перевірки, та такий
Акт не містить передбачених чинним
законодавством реквізитів. Позивач
зазначає, що відповідачем при
перевірці навмисно проігноровано та не
взято до уваги наявність у ФОП ОСОБА_1
всіх необхідних документів, які
підтверджують дотримання ним всіх
вимог чинного законодавства. Таким
чином позивач вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 27.12.2013
прийнято з грубими порушеннями чинного
законодавства а тому є протиправним та
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив задовольнити
позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, просив відмовити у
задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень зазначає,
що в ході проведення перевірки
позивача було виявлено порушення вимог
чинного податкового законодавства, а
саме - не оприбуткування готівкових
коштів в повній сумі у день їх
надходження, а також відсутність
записів в Книзі обліку розрахункових
операцій згідно Z-звітів. Відповідач
зазначає, що під час проведення
перевірки та при прийнятті відповідних
податкових повідомлень-рішень
посадові особи відповідача діяли в
межах повноважень, визначених
Податковим кодексом України.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

09.12.2013 відповідачем видано наказ №779
«Про проведення фактичної перевірки»
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.10).

09.12.2013 відповідачем видано направлення
на перевірку №1173 та №1174 (а.с.34).

13.12.2013 фахівцями ДПІ у Шевченківському
районі м. Запоріжжя проведено фактичну
перевірку господарської одиниці кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована за
адресою АДРЕСА_1 - суб'єкта
господарської діяльності ОСОБА_1, за
результатами якої складено Акт
фактичної перевірки від 13.12.2013 (а.с.7-8).

Проведеною перевіркою встановлено не
оприбуткування готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень в
книзі обліку розрахункових операцій
№/р 2 від 04.06.2013 згідно Z-звітів РРО:
№0546 від 05.12.2013 на суму 129,13 грн.; №0549 від
06.12.2013 на суму 145,68 грн.; №0550 від 07.12.2013 на
суму 160,61 грн.; №0551 від 08.12.2013 на суму 153,05
грн.; №0552 від 09.12.2013 на суму 78,33 грн.; №0553
від 10.12.2013 на суму 144,45 грн.; №0554 від
11.12.2013 на суму 150,00 грн.; №0555 від 12.12.2013 на
суму 95,33 грн.; всього не оприбутковано
готівки на суму 1056,78 грн.(а.с.8, 38).
Відповідно до висновків акту перевірки
під час перевірки встановлено
порушення п. 2.6 «Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637 (а.с.8-зворот, 39).

На підставі Акту фактичної перевірки
від 13.12.2013 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
27.12.2013 №, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 5282,90 грн. (а.с.9).

Позивачем вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось до
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, та за
результатами розгляду скарги прийнято
Рішення від 05.02.2014 №67/14/08-01-10-04-13, яким
скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без
розгляду (а.с.12-16).

Позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення від 27.12.2013 №
та Рішення Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області від
05.02.2014 №67/14/08-01-10-04-13 до Міністерства
доходів і зборів України. За
результатами розгляду скарги Рішенням
від 04.03.2014 №1371/л/99-99-10-01-02-15 оскаржувані
рішення залишені без змін, а скарга -
без задоволення (а.с.17).

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням відповідача
від 27.12.2013 № ФОП ОСОБА_1 оскаржив
його до суду.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
та перевіривши їх доказами, приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначає Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» №265/95-ВР від
06.07.1995 (далі - Закон України №265/95-ВР). Дія
його поширюється на усіх суб'єктів
господарювання, їх господарські
одиниці та представників
(уповноважених осіб) суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції у готівковій
та/або безготівковій формі.

За визначенням, наведеним у статті 2
Закону України №265/95-ВР, книга обліку
розрахункових операцій - це
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах доходів і
зборів книга, що містить щоденні звіти,
які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг).

Стаття 8 Закону України №265/95-ВР
встановлює, що форма, зміст
розрахункових документів, порядок
реєстрації та ведення розрахункових
книжок, книг обліку розрахункових
операцій, а також форма та порядок
подання звітності, пов'язаної із
застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій або
використанням розрахункових книжок,
встановлюються органами доходів і
зборів.

Форма, зміст та порядок ведення
розрахункових документів, а також
форма та порядок подання звітності,
пов'язаної із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій
при здійсненні операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти,
встановлюються Національним банком
України за погодженням з органами
доходів і зборів.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою визначає «Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затверджене Постановою Національного
банку України №637 від 15.12.2004 (далі -
Положення №637).

Пунктом 2.2 Розділу 2 Положення №637
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

Готівка (готівкові кошти) - це грошові
знаки національної валюти України -
банкноти і монети, у тому числі
розмінні, обігові, пам'ятні монети, які
є дійсними платіжними засобами (п.1.2
Розділу 1 Положення №637).

За визначенням, наведеним у п.1.2 Розділу
1 Положення №637, готівкова виручка
(виручка) - це сума фактично одержаних
готівкових коштів від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) і
позареалізаційні надходження.

Відповідно до п.1.2 Розділу 1 Положення
№637 каса - це приміщення або місце
здійснення готівкових розрахунків, а
також приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів.

Оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій (п.1.2
Розділу 1 Положення №637).

За приписами п.2.6 Розділу 2 Положення
№637 уся готівка, що надходить до кас,
має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно п.1.2 Розділу 1 Положення №637
книга обліку розрахункових операцій
(далі - КОРО) - це прошнурована і
належним чином зареєстрована в органах
державної податкової служби України
книга, що містить щоденні звіти, які
складаються на підставі відповідних
розрахункових документів щодо руху
готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до п.1.2 Розділу 1 Положення
№637 розрахунковий документ - це
документ встановлених форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
Законом України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", і зареєстрований
у встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Позивачем під час судового розгляду
надано суду для огляду Книгу обліку
розрахункових операцій №/р 2 від
04.06.2013.

Судом під час судового засідання
оглянуто таку книгу, до матеріалів
справи долучено копії спірних Z-звітів
РРО з такої книги ОРО, та копії сторінок
обліку руху готівки (а.с.45-49).

Суд, оглянувши надану Книгу ОРО дійшов
висновку вказана Книга ОРО відповідає
нормам чинного законодавства України,
та спростовує твердження відповідача
про не оприбуткування позивачем
готівкових коштів, а тому податкове
повідомлення-рішення від 27.12.2013 №
прийнято безпідставно, а отже є
протиправним підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх
сукупності приходить до висновку, що
відповідачем не доведено обставини
встановлені в акті перевірки, докази
позивача не спростовані, тому з огляду
на викладене, суд вважає, що висновки
податкового органу, викладені в Акті
фактичної перевірки від 13.12.2013 (а.с.7-8)
про порушення Фізичною
особою-підприємця ОСОБА_1 п. 2.6
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637 - є безпідставними та
спростовуються дослідженими під час
розгляду справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем не доведена
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, у
зв'язку із чим позовні вимоги є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
винесене Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
податкове повідомлення - рішення від
27.12.2013 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 182,70грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.
Шара