Справа № 2а-0770/2495/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Справа №
876/4787/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Закарпатській області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року в адміністративній справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Закарпатській області про визнання
протиправними дій посадових осіб та
скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

6 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Закарпатській області
про визнання протиправними дій
посадових осіб Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області щодо проведення
перевірки 05 червня 2012 року за місцем
здійснення діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, складання
акту перевірки від 05 червня 2012 року
№07-03-022/0481 та винесення припису від 05
червня 2012 року №07-03-022/0481-0492; визнання
незаконним та скасування припису
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Закарпатській області
від 05 червня 2012 року №07-03-022/0481-0492.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року позов задоволено, визнано
протиправними дії посадових осіб
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Закарпатській області
щодо проведення перевірки 05 червня 2012
року за місцем здійснення діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
складання акту перевірки від 05 червня
2012 року №07-03-022/0481 та винесення припису
від 05 червня 2012 року №07-03-022/0481-0492,
визнано протиправним та скасовано
припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Закарпатській області від 05 червня 2012
року №07-03-022/0481-0492.

Не погодившись із таким судовим
рішенням, його оскаржила Територіальна
державна інспекція з питань праці у
Закарпатській області, подавши
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову - про
відмову в позові. Обгрунтовуючи свою
незгоду із судовим рішення апелянт
зазначив, що перевірка позивача як
суб'єкта підприємницької діяльності
була проведена у повній відповідності
до чинного законодавства. Частиною 2
статті 12 Конвенції Міжнародної
організації праці №81 1947 року про
інспекцію праці у промисловості й
торгівлі, ратифікованої Законом
України №1985-ІV від 08.09.2004 року,
передбачено, що у разі інспекційного
відвідування інспектори повідомляють
про свою присутність роботодавцю або
його представнику, якщо тільки вони не
вважатимуть, що таке повідомлення може
завдати шкоди виконанню їхніх
обов'язків. Разом з цим, з самого
початку перевірки інтереси позивачки
представляла уповноважена особа
(менеджер закладу), яка надавала
необхідні документи, забезпечувала
пояснення та діяла (за її поясненнями) з
відому приватного підприємця.
Перевіркою було виявлено порушення, а
саме неоформлення позивачем трудових
відносин з двома особами, які
здійснювали трудову діяльність у
ресторані. Тому було надіслано
позивачу припис з метою забезпечення
захисту трудових прав громадян. Цей
припис є законним і підстав для його
скасування немає. На думку апелянта,
суд першої інстанції неправильно
встановив факти та не дав їм належної
оцінки.

Представники сторін в судове засідання
повторно не з'явилися.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 червня 2012 року головним державним
інспектором праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області за участю
заступника начальника ОСОБА_2 була
проведена первинна перевірка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
додержання трудового законодавства в
частині оформлення трудових відносин з
найманими працівниками, за
результатами якої складено акт
№07-03-022/0481 від 05.06.2012 року.

Проведеною перевіркою встановлено, що
позивачкою з 02.04.2012 року залучається до
роботи в якості головного бухгалтера
ОСОБА_3, з якою укладено
цивільно-правовий договір №2 від 02.04.2012
року, що містить ознаки трудового
договору. Також, на посаді кухонного
працівника залучено до роботи ОСОБА_4, з
якою не укладався трудовий договір
встановленого взірця, чим порушено ст.
24, ст. 24-1 КЗпП України.

Приписом від 05.06.2012 року №07-03-022/0481-0492
зобов'язано приватного підприємця
ОСОБА_1 оформити трудові відносини з
найманими працівниками привести
відповідно до вимог ст. 24, 24-1 КЗпП
України.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про незаконність дій
посадових осіб Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області щодо проведення
перевірки, складання акту та припису з
таких підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Державний нагляд і контроль за
додержанням законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
забезпечення прав і гарантій
застрахованих осіб в Україні здійснює
Державна інспекція України з питань
праці та територіальні державні
інспекції праці АР Крим, областей, мм.
Києва та Севастополя, що діють на
підставі Положення про Державну
інспекцію України з питань праці,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 386/2011,
шляхом проведення перевірок
роботодавців та робочих органів
виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Порядок проведення перевірки стану
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що проводиться
посадовими особами Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю та його
територіальних органів, затверджено
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 21
березня 2003 року №72, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 03 червня
2003 року за №432/7753 (надалі - Порядок), що
був чинний на момент проведення
перевірки, відповідно до якого
посадові особи Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю України та
територіальних державних інспекцій
праці контролюють додержання
законодавства про працю та про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
забезпечення прав і гарантій
застрахованих осіб шляхом проведення
перевірок роботодавців та робочих
органів виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (пункт 1.3).

Пунктом 1.4. зазначеного Порядку
перевірки додержання законодавства
про працю проводяться, зокрема, за
дорученням керівництва Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю України та
територіальних державних інспекцій
праці, правоохоронних органів.

Перевірка проведена на підставі
доручення начальника Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області від 01.06.2012 року
№01-12/450.

Відповідно до п. 3.1 Порядку інспектор
праці розпочинає здійснення перевірки
з повідомленням керівництва об'єкта
перевірки про проведення перевірки
додержання законодавства про працю чи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Інспектор
повинен відрекомендуватись (показати
посвідчення), у разі потреби розповісти
про свої обов'язки і повноваження,
ознайомити з питаннями, які будуть
розглядатися під час проведення
перевірки; обумовити, які документи
необхідно надати для перевірки.

Виходячи зі змісту п. 3.3.2 Порядку, при
оформленні акту, в якому фіксуються
виявлені порушення, інспектором
отримуються підтвердні документи і
необхідні пояснення від роботодавця
або працівника.

У відповідності до п. 4.1 Порядку за
результатами кожної перевірки
обов'язково складається акт перевірки,
а в разі виявлення порушень
законодавства про працю чи
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - припис щодо їх
усунення. Один примірник акта та
припису під розпис надається керівнику
підприємства, установи, організації (у
т.ч. керівникам робочих органів
виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування) чи фізичній
особі, яка використовує найману працю,
або особі, що виконує його обов'язки в
день їх винесення. У разі неможливості
особистого вручення акта та припису
керівнику (про це робиться відмітка в
акті та приписі із зазначенням причини)
вони надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Приписи підлягають обов'язковому
виконанню з письмовим повідомленням
особи, що його видала, про вжиті заходи
в установлений нею термін.

Отже, здійснюючи перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності на предмет
додержання ним вимог законодавства про
працю, склавши за результатами
перевірки акт та припис, де вказав
виявлені ним порушення, відповідач
діяв в межах наданих йому повноважень,
у спосіб, що передбачений чинним
законодавством України.

Також суд зазначає, що чинним
законодавством не передбачено
завчасне повідомлення підприємства
про здійснення перевірки. Враховуючи
викладене, державний інспектор
повідомивши уповноважену особу
позивача (менеджера), яка знаходилася у
закладі, що перевірявся, виконав вимоги
щодо повідомлення про початок
перевірки додержання законодавства
про працю.

За таких обставин, підстав для визнання
дій неправомірними немає. Тому
постанова суду в цій частині пілягає
скасуванню з прийняттям нової - про
відмову в задоволенні цих позовних
вимог.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
незаконності припису з таких підстав.

Як вбачається з акту перевірки та
припису, перевіркою встановлено, що
позивачем з 02.04.2012 року залучається до
роботи в якості головного бухгалтера
ОСОБА_3, з якою укладено
цивільно-правовий договір №2 від 02.04.2012
року, що містить ознаки трудового
договору. Також, на посаді кухонного
працівника залучено до роботи ОСОБА_4, з
якою не укладався трудовий договір
встановленого взірця, чим порушено ст.
24, ст. 24-1 КЗпП України.

Приписом від 05.06.2012 року №07-03-022/0481-0492
зобов'язано позивача трудові відносини
з найманими працівниками привести
відповідно до вимог ст. 24, 24-1 КЗпП
України.

Судом встановлено, що 02 квітня 2012 року
між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
та ОСОБА_3 було укладено
цивільно-правовий договір №2,
предметом якого є надання послуг
бухгалтерського обліку та звітності.

Відповідності до ст. 21 КЗпП України
трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 24-1 КЗпП України у разі
укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою, фізична
особа або за нотаріальним дорученням
уповноважена нею особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи
зареєструвати укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній
службі зайнятості за місцем свого
проживання у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Зазначений цивільно-правовий договір з
ОСОБА_3 по надання послуг є дійсним, а
тому відсутні підстави вважати його
трудовим договором, укладеним за
невстановленою формою.

Також, актом перевірки встановлено, що
позивачем залучено до роботи на посаді
кухонного працівника ОСОБА_4, з якою не
укладався трудовий договір
встановленого взірця, чим порушено ст.
24, ст. 24-1 КЗпП України.

Однак, судом першої інстанції
встановлено, що в приміщенні
кафе-ресторану, розташованого за
адресою: м. Ужгород, пл. Корзо, 17 також
здійснює господарську діяльність і
Приватне підприємство «Фанфан». Цей
факт не заперечується відповідачем.

В матеріалах справи наявний
цивільно-правовий договір №9 від 02
квітня 2012 року, укладений між приватним
підприємством «Фанфан» та ОСОБА_4,
предметом якого є надання кухонних
послуг.

Сама ОСОБА_4 підтвердила, що нею було
укладено договір цивільно-правового
характеру з ПП «Фанфан», трудових
відносин з позивачем вона немає.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність порушень законодавства
про працю, що викладені в акті
перевірки та оскаржуваному приписі.

Тому припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Закарпатській області від 05 червня 2012
року №07-03-022/0481-0492 як форма рішення
суб'єкта владних повноважень
зобов'язального характеру є
протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційну скаргу Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області слід
задовольнити частково, скасувавши
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року в частині визнання протиправними
дій.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області задовольнити
частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року у справі № 2а-0770/2495/12 скасувати та
прийняти нову, якою позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Закарпатській області від 05 червня 2012
року №07-03-022/0481-0492.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

М.А. Пліш

Повний текст постанови виготовлено 11
листопада 2014 року.