Справа № 2-а-496/10
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
Справа № 9104/114831/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук
Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
на постанову Нововолинського міського
суду Волинської області від 07.12.2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
про стягнення заборгованості,

встановив :

07.10.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив визнати дії відповідача щодо
відмови у виплаті йому одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, неправомірними; зобов'язати
відповідача виплатити йому
недоплачену суму одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за 2010 рік, виходячи із розміру
45 мінімальних заробітних плат та
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, із врахуванням
фактично виплаченої суми, передбачених
ст.48 Закону України «про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
відповідачем у 2010р. така допомога
виплачувалась в меншому розмірі, ніж це
передбачено ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Нововолинського міського
суду Волинської області від 07.12.2010 року
позов задоволено. Визнано відмову
відповідача протиправною. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
провести нарахування та виплату
позивачу одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
тридцяти мінімальних заробітних плат
та щорічної допомоги на оздоровлення
за 2009 рік в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
врахуванням раніше виплачених сум.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Апелянт звертає
увагу на те, що стягнення коштів
управління є неможливим, оскільки у
разі, якщо застосування пільг,
компенсацій та гарантій для певних
категорій громадян, у тому числі
виплата допомога на оздоровлення
потребує фінансування за рахунок
коштів Державного бюджету України,
його обсяги не можуть визначатися
будь-яким іншим законом, крім закону
про Державний бюджет України. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до першої категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, являється
інвалідом ІІ групи захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, що
підтверджується копіями відповідних
посвідчень.

Листом відповідача № 3340/04-01 від 07.09.2010р.
стверджується, що 25.06.2010 року виплачена
одноразова компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю в сумі 284,40 гривень
та щорічна допомога на оздоровлення за
2010 рік в сумі 120,00 гривень.

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що під
час проведення виплати і нарахування
позивачу спірної компенсації
відповідач повинен керуватися
вимогами Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», при цьому підлягає
врахуванню мінімальний розмір
заробітної плати, встановлений законом
України про Державний бюджет на 2010 рік
на момент проведення виплати такої
компенсації.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права, виходячи з
наступного.

Абзацом четвертим ч.1 ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується інвалідам II
групи в розмірі 45 (сорок п'ять)
мінімальних заробітних плат.

Постановою КМ України № 836 від 26.07.1996р.
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлені абсолютні
розміри спірної компенсації, які є
відмінними від передбачених
вищевказаним Законом.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, під час вирішення
даного спору суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку спірної компенсації,
передбаченої ч.1 ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік.

У відповідності до вимог ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами II групи, виплачується в
розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат.

Згідно абз. 4 ч.5 ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
другої групи виплачується в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Окрім цього, колегія суддів враховує,
що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Постановою КМ України № 836 від 26.07.1996р.
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якими керувався
відповідач при виплаті позивачу
спірної компенсації, встановлені
конкретні розміри виплат у визначеній
сумі, що суперечить вимогам Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Цим Законом встановлено розмір таких
виплат як кратну величину стосовно
розміру мінімальної заробітної плати
на час виплати.

З моменту прийняття вказаних постанов
КМ України встановлені ними розміри
виплат залишились незмінними, в той час
як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено вказані виплати
в кратному розмірі від мінімальної
заробітної плати в Україні. Даним
Законом (ст.ст.62 та 67) КМ України надано
право проводити лише роз'яснення
порядку застосування цього Закону,
яким, зокрема, є постанова КМ України №
987 від 20.06.2000р. «Про затвердження
Порядку використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення», та
підвищувати розміри доплат, пенсій і
компенсацій, передбачених цим Законом,
відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати, але не зменшувати їх
та встановлювати у твердій сумі, що не
відповідає Закону.

Слід зазначити, що згідно із ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема,
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

З урахуванням наведеного, позивач має
право у зв'язку із встановлення ІI групи
інвалідності на призначення
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Оскільки суд першої інстанції
правильно по суті вирішив спір,
помилково сформулювавши резолютивну
частину щодо стягнення з відповідача
компенсації позивачу як інваліду ІІ
групи у розмірі тридцяти мінімальних
заробітних плат та щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, колегія
суддів визнає можливим змінити
постанову, зазначивши про обов'язок
відповідача нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію позивачу та
щорічну допомогу на оздоровлення у
відповідності ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
врахуванням виплачених сум.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 201, 205, 207, 254
КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради задовольнити частково, а
постанову Нововолинського міського
суду Волинської області від 07.12.2010 року
у справі №2а-496/10 - змінити.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом ІІ групи, внаслідок
Чорнобильської катастрофи на користь
ОСОБА_1 в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, а щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат у відповідності до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та з врахуванням
виплачених сум.

В решті постанову Нововолинського
міського суду Волинської області від 14
травня 07.12.2010 року у справі № 2а-496/10
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньою до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич