Справа № 2а-12958/11/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/19950/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Ланченко Л.В.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 26.10.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012

у справі № 2а-12958/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Будівельно-Інвестиційна

група „Мега Сіті"

до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
„Будівельно-Інвестиційна група „Мега
Сіті" звернулось до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова про скасування податкового
повідомлення - рішення № від
19.09.2011.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.10.2011
позовні вимоги задоволено, скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 19.09.2011.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.10.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведена
камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість позивача
та складено акт №2027/15-02-36 від 07.09.2011.0

За результатами перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 19.09.2011,
яким визначено позивачу податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість по вітчизняних товарах у сумі
332620 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 201.10 ст. 201 розділу V
Податкового кодексу України до
податкового кредиту декларації з
податку на додану вартість за липень 2011
року безпідставно віднесені податкові
накладні, які видані підприємством ТОВ
„Нью Лайн Трейд", №1 від 02.07.2011 на
загальну суму 952128 грн., в тому числі
податок на додану вартість 158688 грн., №6
від 15.07.2011 на загальну суму 1456145, 64 грн., в
тому числі податок на додану вартість
242690, 94 грн., а також всупереч вимогам п. 11
розділу ХХ Податкового кодексу України
не віднесені до Єдиного держаного
реєстру податкові накладні №1 від
02.07.2011 на загальну суму 952128 грн., в тому
числі податок на додану вартість 158688
грн. та №6 від 15.07.2011 на загальну суму
1456145, 64 грн., в тому числі податок на
додану вартість 242690, 94 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у зв'язку із ненаданням
ТОВ „Нью Лайн Трейд" належним чином
зареєстрованих у Єдиному реєстрі
податкових накладних №1 від 02.07.2011 та №6
від 15.07.2011, позивачем 19.08.2011 разом із
податковою декларацією по податку на
додану вартість за липень 2011 року,
додатком №5 подало в електронному
вигляді додаток №8 заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну.

Датою виникнення права платника
податку на формування податкового
кредиту, відповідно до п. 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно абз. 1 п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 цього
Кодексу податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Положеннями статті 201 цього
Кодексу визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
що є підставою для включення вказаних у
ній сум податку до складу податкового
кредиту за умови дотримання інших
вимог Кодексу щодо формування
податкового кредиту. При цьому при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг продавець зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних (абзац 2 п. 201.10 ст.
201 цього Кодексу).

У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту.

До заяви додаються копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Позивачем на виконання норми п.
201.10 Кодексу та п. 20 Порядку „Про
затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість"
№41 від 25.01.2011, у зв'язку з ненаданням
своїм контрагентом належно
зареєстрованих податкових накладних,
подало до відповідача додаток №8 до
податкової декларації по податку на
додану вартість "Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну" та копії первинних
документів, що підтверджують факт
отримання таких товарів і послуг.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої та апеляційної інстанції
стосовно того, що позивачем виконало
вимги чинного законодавства та подало
заяву до ДПІ у Жовтневому районі м.
Харкова, яка є підставою для включення
сум податку до складу податкового
кредиту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Харкова на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.10.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 у
справі № 2а-12958/11/2070 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.10.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 у
справі № 2а-12958/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Л.В.
Ланченко О.І. Степашко