Справа № 2а-0770/3956/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.
Справа №
104185/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника позивача:
Лендєла О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Закарпатська продовольча група» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И Л А:

17.11.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.09.2011
року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення прийнято відповідачем
всупереч норм чинного законодавства.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Закарпатської області
№ від 05.09.2011 року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що позивачем допущено порушення
п.п.7.7.1, 7.7.2, п.7.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість». п.200.1 ст.200
Податкового кодексу України та п.п.4.6.7,
4.6.8 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, а саме не відображено
в податковій декларації платника
податків за квітень 2011 року в рядку 21.3
декларації зменшення залишку
від`ємного значення податку в сумі 144 063,
00 грн.

У ході апеляційного розгляду
представник позивача Лендєл О.В. надав
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Вошв особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було допущено порушення
вимог чинного податкового
законодавства при формуванні
податкового кредиту по податку на
додану вартість, а висновки акту
перевірки в цій частині не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи. що Мукачівською
ОДПІ 14.04.2011 року було проведено
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Закарпатська
продовольча група» щодо правомірності
декларування сум ПДВ по операціях з
контрагентом ТОВ «Перун», код 21090355, за
грудень 2010 року. Наслідком цієї
перевірки став Акт № 463/23-01/31326993, у
відповідності до висновків якого
перевіркою встановлено порушення п.п.
7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» і зменшено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування ПДВ (значення рядка 26
Декларації з ПДВ) за грудень 2010 року на
суму 144063,34 грн.

На зазначений Акт перевірки позивач
подав свої письмові заперечення,
надіславши їх на адресу податкового
органу листом від 19.04.2011 року № 471 з
доданням копій підтверджуючих
документів. У відповідь на ці
заперечення листом від 28.04.2011 року №
4865/10/23-01 Мукачівською ОДПІ було
надіслано відповідь на заперечення.

Відповідач не оформляв та не надіслав
позивачеві податкове
повідомлення-рішення про зменшення
від'ємного значення суми ПДВ платника
за формою «В4», що є порушенням п. 86.8. ст.
86 Податкового кодексу України, Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 22.12.2010 р. № 984 та Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010 р. № 985, чинних станом на квітень
2011 року.

Посилання податкового органу на те, що
позивач, у відповідності до підпунктів
4.6.7, 4.6.8 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України від 25.01.2011 р. № 41 повинен був
самостійно відкоригувати рядок 21.3
декларації за квітень 2011 року шляхом
зменшення залишку від'ємного значення
з ПДВ на суму 144063,00 грн. лише на підставі
згадуваного акту перевірки №
463/23-01/31326993 від 14 квітня 2011 року суд
відхиляє, оскільки, як зазначено у
підпунктах 4.6.7, 4.6.8 цього Порядку, рядок
21.3 передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
органом державної податкової служби.
При цьому відповідачем не враховано,
що, згідно положень Податкового
кодексу України, Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010 р. № 984 та Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 985
результатом податкової перевірки, у
разі зменшення від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
додану вартість, є податкове
повідомлення-рішення відповідної
форми, оформлене на підставі акту
перевірки, а не сам акт перевірки.

Таким чином відсутність винесеного
податковим органом податкового
повідомлення - рішення за наслідками
перевірки, яка оформлена актом №
463/23-01/31326993 від 14 квітня 2011 року,
висновки за яким в свою чергу покладено
в основу акту перевірки від 18.08.2011 року
№ 1004/16-40/31326993 (а.с. 12), на підставі якого і
винесено оскаржуване податкове
повідомлення - рішення суд вважає
протиправним та таким, що порушує право
позивача на його оскарження в
адміністративному чи судовому порядку
у випадку незгоди з таким рішенням.

Камеральна перевірка, результатом якої
став Акт перевірки від 18.08.2011 року №
1004/16-40/31326993, та яка встановила, що
платник - ТОВ «Закарпатська
продовольча група» не відобразив в
декларації за квітень 2011 року №
від 20.05.2011 р. в рядку 21.3 суму зменшеного
актом перевірки від 14.04.2011 р. №
463/23-01/31326993 від'ємного значення об'єкту
оподаткування з ПДВ в розмірі 144063,00
грн., в порушення п. 300.10 статті 300
Податкового кодексу України, була
проведена протягом більшого строку ніж
30 календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації.

Мукачівською ОДПІ Закарпатської
області було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Закарпатська
продовольча група» щодо правомірності
декларування сум ПДВ по операціях з
контрагентом ТОВ «Перун» код 21090355 за
грудень 2010 року (акт Мукачівської ОДПІ
№ 463/23-01/31326993 від 14.04.2011 р.), якою
встановлено порушення ТОВ
«Закарпатська продовольча група» пп.
7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 р.
№ 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" та згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215,
ч. 2 ст. 228 ЦК України встановлено, що
договори між ТОВ «Перун» та ТОВ
«Закарпатська продовольча група» є
нікчемними, в результаті чого ТОВ
«Закарпатська продовольча група»
зменшено від'ємне значення об'єкту
оподаткування ПДВ за рудень 2010 року в
розмірі 144063,34 грн. Як зазначено у
вказаному акті перевірки, підставою
для зменшення податковим органом
позивачу від'ємного значення об'єкту
оподаткування ПДВ став висновок про те,
що договори між ТОВ «Перун» та ТОВ
«Закарпатська продовольча група» є
нікчемними (недійсними в силу закону).
Висновок про нікчемність відповідного
правочину було зроблено на основі
інформації, отриманої від Дубенської
ОДПІ Рівненської області, що міститься
в матеріалах щодо встановлення
нікчемних правочинів, відповідно до
якої встановлено, що у контрагента
позивача, який приймав участь у
формуванні податкового кредиту,
відсутні трудові ресурси, складські
приміщення, виробничі потужності для
здійснення будь-якого виду діяльності.
У зв'язку з цим Дубенською ОДПІ
зроблено висновок, про те, що у ТОВ
«Перун» відсутні необхідні умови для
ведення господарської діяльності,
відсутні відповідні основні фонди,
технічний персонал, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби, а, отже, відповідно до частини 1,
5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного
кодексу України, зазначена угода має
ознаки нікчемності.

10 січня 2010 року між позивачем та ТОВ
«Перун» було укладено договір
купівлі-продажу, предметом якого є
постачання цукру-піску в мішках по 50 кг.

І */

Реальний характер вказаного договору
підтверджується фактичним здійсненням
господарських операцій по придбанню
цурку-піску, про що свідчать наявні в
матеріалах справи копії первинних
документів, а саме видаткові накладні,
договори експедиційних послуг, що
укладалися позивачем з перевізниками
на кожну поставку, акти приймання-
передачі послуг з перевезення,
посвідчення про якість, сертифікати
відповідності. Фактична поставка
цукру-піску від ТОВ «Перун» позивачу,
здійснена в грудні 2010 року та
підтверджена документально, становить
загальну суму 864380,00 грн. (в тому числі
ПДВ 144063,32 грн.).

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що за наявності
всіх вищевказаних первинних
документів, які підтверджують реальний
характер спірного договору,
відсутність у ТОВ «Перун» відповідних
основних фондів, технічного персоналу,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів не є
достатньою підставою для визначення
спірного правочину нікчемними,
оскільки вони не є необхідними для
здійснення господарської діяльності
щодо постачання цукру-піску на умовах
зазначеного договору (самовивіз з
визначеного складу).

Позивачем виконані усі передбачені
законом умови для формування
податкового кредиту на підставі
податкової накладної, отриманої від
ТОВ «Перун», а також понесені витрати
по сплаті відповідних сум ПДВ.

Підпунктом 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Вказана правова норма забороняє
включення до складу податкового
кредиту тільки тих сум податку на
додану вартість, які взагалі не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями. Суд констатує,
що спірні суми податкового кредиту
позивача за відповідний звітний
податковий період повністю
підтверджені належним чином
оформленими податковими накладними, а
відповідні господарські операції
належним чином відображені у
податковому обліку позивача.
Обставини, що наведені відповідачем в
акті перевірки, знаходяться поза
межами вимог пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року у справі №2а-0770/3956/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний