Справа № 356/1267/14-а
Суддя: Дудар Т. В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Номер провадження 2-а/356/31/14
Справа № 356/1267/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 року Березанський міський
суд Київської області у складі:

головуючого судді
Дудар Т. В.,

при секретарях
Настич Н.А., Дереза І.С., Мамей Н.І.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Онашко А.О.

третьої особи
Приходька О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Березань Київської області, третя
особа - начальник Управління
Пенсійного фонду України у м. Березань
Київської області Приходько Олександр
Миколайович, про визнання незаконним
звільнення та поновлення на
роботі,стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року до суду із позовом
звернулася ОСОБА_1 Свої вимоги
обґрунтувала тим, що вона працювала на
посаді головного спеціаліста відділу
надходження доходів в УПФУ в м.
Березань з 19 квітня 2001 року. 17 квітня 2013
року під тиском керівництва вона
подала заяву на звільнення за власним
бажанням і між нею та керівником була
досягнута домовленість про звільнення
з 30 квітня 2013 року. З 18 квітня 2013 року по
30 квітня 2013 року позивач перебувала на
лікарняному, а вийшовши на роботу 30
квітня 2013 року дізналася, що вона
звільнена з 18 квітня 2013 року. Вважала
своє звільнення незаконним, тому
просила суд визнати її звільнення з
посади головного спеціаліста з
контрольно-перевірочної роботи за
нарахуванням та сплатою платежів
відділу обліку надходження платежів
надходження доходів в УПФУ в м.
Березань незаконним та поновити на
вказаній посаді з 17 квітня 2013 року з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Під час судового
розгляду позивач уточнила позовні
вимоги і просила визнати незаконним її
звільнення і поновити на посаді з 18
квітня 2013 року, виплативши 6 401 гривню 86
коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Березанського міського
суду Київської області від 14 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року, у задоволенні позову було
відмовлено. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 3
вересня 2014 року зазначені судові
рішення були скасовані і справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

25 вересня 2014 року суддею Березанського
міського суду призначено справу до
розгляду, після чого від ОСОБА_1
надійшла заява про уточнення
адміністративного позову, в якій, по
суті, позивачем були змінені підстави
позову при тому самому предметі позову,
а також збільшено розмір позовних
вимог, а саме ОСОБА_1 просила визнати
незаконним та скасувати наказ про
звільнення від 18 квітня 2013 року та
поновити її на посаді, зобов'язати
відповідача виплатити їй допомогу у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності з 18 квітня 2013 року по 29
квітня 2013 року, компенсацію за
невикористану відпустку та середній
заробіток за період з 30 квітня 2013 року
по день фактичного розрахунку. А також,
просила стягнути з відповідача на свою
користь 3 000 гривень у якості
компенсації за моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач і її
представник позов підтримали у повному
обсязі, обґрунтувавши його доводами,
викладеними в уточненій позовній заяві
від 06 жовтня 2014 року.

Представник відповідача та третя особа
проти задоволення позову заперечували,
вказавши що під час звільнення ОСОБА_1
не було жодних порушень трудового
законодавства з боку УПФУ в м. Березань.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третьої особи,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є угода сторін.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноваженого ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк,
який просить працівник. Якщо працівник
після закінчення строку попередження
про звільнення не залишив роботи і не
вимагає розірвання трудового договору,
власник або уповноважений ним орган не
вправі звільнити його за поданою
раніше заявою, крім випадків, коли на
його місце запрошено іншого
працівника, якому відповідно до
законодавства не може бути відмовлено
в укладенні трудового договору.

В ході судового розгляду встановлено,
що між ОСОБА_1 та заступником
начальника УПФУ в м. Березань Якобчук
І.Є склалися неприязні відносини, тому
позивач вирішила написати заяву про
звільнення. Жодних вимог з приводу
звільнення з боку керівництва до
ОСОБА_1 не було, навпаки начальник УПФУ
в м. Березань просив залишитися ОСОБА_1
на роботі. Однак ОСОБА_1, не бажаючи далі
продовжувати роботу у відповідача 17
квітня 2013 року написала заяву, у якій
просила звільнити її відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 36 КЗпП України з 17 квітня 2014 року.
У цей же день на її заяву начальником
УПФУ в м. Березань було накладено
резолюцію про звільнення за власним
бажанням з 30 квітня 2013 року. Зазначену
резолюцію було закреслено і накладено
ще одну резолюцію, датовану 17 квітня 2013
року про звільнення за власним
бажанням з 18 квітня 2013 року (а.с. 16). На
виконання вказаного розпорядження 18
квітня 2013 року було видано наказ № 9-О
про звільнення з посади ОСОБА_1

Судом встановлено, що 18 квітня 2013 року в
УПФУ в м. Березань відбулася оперативна
нарада, в ході якої ОСОБА_1 підтвердила
своє небажання далі працювати у
відповідача, у зв'язку із чим начальник
Приходько О.М. вирішив її звільнити з 18
квітня 2014 року (а.с. 17, 22).

Аналізуючи норми трудового
законодавства суд приходить до
висновку, що звільнення працівника по
ст. 38 КЗпП України можливе лише за
ініціативи працівника, а не власника чи
уповноваженого ним органу за умови
попереднього письмового повідомлення
про це з боку працівника.

Судом встановлено, що жодних заяв про
звільнення за власним бажанням по ст. 38
КЗпП України ОСОБА_1 не писала,
натомість нею була написана заява про
звільнення її за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП з 17
квітня 2014 року. Однак сторони не дійшли
згоди і звільнення у цей день не
відбулося.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про порушення
норм трудового законодавства з боку
УПФУ в м. Березань під час звільнення
ОСОБА_1 з роботи.

Отже вимога про скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі
підлягає задоволенню. Окрім цього суд
зауважує, що оскільки ОСОБА_1 було
звільнено з 18 квітня 2013 року, то й
поновлювати її на посаді слід з цієї ж
дати, а не з 30 квітня 2013 року, коли у неї
був закритий лікарняний листок.

Частино 2 статті 235 КЗпП України
встановлено, що при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, але не більше
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
звернулася до суду із вимогою про
поновлення її на посаді і виплатою
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу 07 травня 2013 року. Справа
розглядалася у судах різних інстанцій.
ОСОБА_1 або її представники були
присутні у всіх судових засіданнях,
куди їх викликали, тому суд приходить
до висновку про відсутність вини
ОСОБА_1 у тривалості розгляду її заяви
понад один рік і вважає за необхідне
стягнути на користь позивача середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу, тобто з 18 квітня 2013 року по 11
листопада 2014 року.

Згідно з довідкою УПФУ в м. Березань від
19 вересня 2014 року середньоденна
заробітна плата ОСОБА_1 становить 115
гривень 24 коп.

Листами Мінсоцполітики від 21 серпня 2012
року №9050/0/14-12/13 04 вересня 2013 року №
9884/0/14-13/13 було визначено кількість
робочих, вихідних та святкових днів у
2013-2014 роках.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд приходить до висновку, що час
вимушеного прогулу з 18 квітня 2013 року
по 11 листопада 2014 року складає 397
(триста дев'яносто сім) робочих днів.
Отже, сума, яка повинна бути сплачена
ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу,
складає 45 750 гривень 28 коп. (397 днів х на
115 гривень 24 коп. середньоденного
заробітку).

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Вимоги про відшкодування моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню, оскільки судом було
встановлено, що роботодавцем всупереч
закону було звільнено ОСОБА_1 із
займаної нею посади, що стало причиною
звернення позивача до суду, тобто
змусило її докладати додаткові зусилля
для організації свого життя.

На підставі ст. 36, 38, 235, 237-1 КЗпП України,
керуючись 8-11, 18, 71, 122, 160-162, 256 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1
з посади головного спеціаліста з
контрольно-перевірочної роботи за
нарахуванням та сплатою платежів
відділу обліку надходження платежів
Управління Пенсійного фонду України в
м. Березань Київської області від 18
квітня 2013 року № 9-о.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
спеціаліста з контрольно-перевірочної
роботи за нарахуванням та сплатою
платежів відділу обліку надходження
платежів Управління Пенсійного фонду
України в м. Березань Київської області
з 18 квітня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Березань Київської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 18 квітня 2013 року по 11
листопада 2014 року у розмірі 45 750 (сорок
п'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 28
коп.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в м. Березань Київської області
на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу)
гривень на відшкодування моральної
шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Березанський міський суд Київської
області протягом 10 (десяти) днів з дня
її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т. В. Дудар