Справа № 810/4449/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №810/4449/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішень про коригування
митної вартості товарів від 22.01.2014 року
№100270004/2014/310015/2, №100270004/2014/310010/2,
№100270004/2014/310011/2,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів від 22.01.2014 року
№100270004/2014/310015/2, №100270004/2014/310010/2,
№100270004/2014/310011/2.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову Київського
окружного адміністративного суду від 08
серпня 2014 року та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
посилаючись на те, що судом першої
інстанції було ухвалене законне та
обґрунтоване рішення, а підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 12
серпня 2013 року між позивачем (покупець)
та Компанією «Nowako A/S» (продавець)
укладено контракт №343, відповідно до
якого останній продає продукцію в
асортименті, кількості, за цінами, у
відповідності до інвойсів, які є
невід'ємною частиною контракту. Ціни на
товар визначаються в інвойсах на кожну
партію товару. Ціна включає вартість
продукту, тари, термоусадочної
упаковки, маркування, навантаження,
видатки по митному оформленню вантажу
в країні продавця.

21.01.2014 року позивачем до відповідача
були подані митні декларації
№100270004/2014/339017, №100270004/2014/339003,
№100270004/2014/339009, на товар - риба
свіжоморожена - хек (Argentinian seafrozen Hake
HGT/Meriuccius Hubbsi), тушка, без голови.

До митної декларації №100270004/2014/339017
позивачем було надано: картку обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
від 06.11.2013 року №125/2012/0000146; міжнародну
автомобільну накладну (CMR) від 22.12.2013
року №023364; рахунок - фактуру (інвойс)
від 06.10.2013 року №563687; пакувальний лист
від 06.10.2013 року б/н;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 12.08.2013 року №343;
внутрішній договір складського
зберігання від 29.12.2012 року №7/8-2; інші
документи, зокрема, свідоцтва,
сертифікати, висновки, декларації
виробника.

До митної декларації №100270004/2014/339003
позивачем було надано: картку обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
від 06.11.2013 року №125/2012/0000146; міжнародну
автомобільну накладну (CMR) від 22.12.2013
року №023365; рахунок - фактуру (інвойс)
від 06.10.2013 року №563692; пакувальний лист
від 06.10.2013 року б/н;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 12.08.2013 року №343;
внутрішній договір складського
зберігання від 29.12.2012 року №7/8-2; інші
документи, зокрема, свідоцтва,
сертифікати, висновки, декларації
виробника.

До митної декларації №100270004/2014/339009
позивачем було надано: картку обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
від 06.11.2013 року №125/2012/0000146; міжнародну
автомобільну накладну (CMR) від 22.12.2013
року №023418; рахунок - фактуру (інвойс)
від 02.11.2013 року №564343; пакувальний лист
від 02.11.2013 року б/н;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 12.08.2013 року №343;
внутрішній договір складського
зберігання від 29.12.2012 року №7/8-2; інші
документи, зокрема, свідоцтва,
сертифікати, висновки, декларації
виробника.

Митна вартість товару була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
контракту щодо товарів, які
імпортуються.

Однак, під час митного оформлення
товару та визначення митної вартості
товару, відповідач дійшов до висновку
про те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (документи мають
розбіжності), у зв'язку із чим у
позивача були витребувані додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товару.

Вимоги про надання додаткових
документів позивачем були виконані
частково. Так, на виконання вимог
інспектора позивачем було надано для
підтвердження митної вартості за МД
№100270004/2014/339003 платіжне доручення від
06.12.2013 року №13325, прайс - лист від 06.10.2013
року, комерційну пропозицію від 06.10.2013
року; за МД №100270004/2014/339009 платіжне
доручення від 18.12.2013 року №13395, прайс -
лист від 06.10.2013 року, комерційну
пропозицію від 06.10.2013 року; за МД
№100270004/2014/339017 платіжне доручення від
06.12.2013 року №13325, прайс - лист від 06.10.2013
року, комерційну пропозицію від 06.10.2013
року.

22.01.2014 року митним органом винесені
рішення про коригування митної
вартості товару:

- №100270004/2014/310015/2, яким було скориговано
митну вартість товару з 59320,38 доларів
США до 79093,84 доларів США;

- №100270004/2014/310010/2, яким було скориговано
митну вартість товару з 59337,60 доларів
США до 79116,80 доларів США;

- №100270004/2014/310011/2, яким було скориговано
митну вартість товару з 60034,18 доларів
США до 77822,08 доларів США.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погоджується колегія
суддів виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - Митний
кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною першою статті 54 МК України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини
четвертої статті 54 Митного кодексу
України, митний орган під час
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачем відповідно до вимог чинного
законодавства, для підтвердження
заявленої митної вартості товару до
декларацій митної вартості були подані
всі обов'язкові та передбачені митним
законодавством документи, перелік яких
зазначений в гр. 44 митної декларації.

Відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої
статті 54 вказаного Кодексу, митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (частина перша статті
55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (частина одинадцята
статті 264).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1
цієї статті, митна вартість
визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена частиною другою
статті 58 МК України. Так, відповідно до
вказаної правової норми метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Пороте, на думку колегії суддів,
позивачем у відповідності до вимог
митного законодавства для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до митного
органу всі необхідні для цього
документи.

Разом з тим, надання додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Обґрунтовуючи свій сумнів у
правильності визначення декларантом
митної вартості, контролюючий орган
послався на те, що в п. 2.1 контракту від
12.08.2013 року №343 ціна включає вартість
продукту, тари, упаковки і маркування
товару , завантаження та фрахт, але в
інвойсах відсутні дані складові
вартості товару, що унеможливлює
перевірити правильність визначення
митної вартості.

Проте, згідно частини десятої статті 58
Митного кодексу України при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додається
вартість тари, упаковки і маркування
товару, завантаження та фрахт.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
загальні посилання в оскаржуваних
рішеннях на норми Митного кодексу
України щодо причин незастосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості не розцінюються як
достатні доводи обґрунтованості
прийнятого суб'єктом владних
повноважень рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов.

Відповідно до частини першої статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
17.11.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.