Справа № 2а-203/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року

Справа № 9104/69893/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 04 листопада 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області про
зобов'язання зробити перерахунок та
виплатити недоотриману суму допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 02.06.2009 звернулася в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Червоноградської міської
ради Львівської області в якому
просила визнати неправомірними дії
відповідача, стягнути недоплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01.06.2006 року по квітень 2009 року
та зобов'язати призначити відповідно
до ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, з 01.04.2009
року у розмірах, які дорівнюють
прожитковому мінімуму для дітей віком
до 6 років до закінчення строку
передбаченої законом виплати.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 04
листопада 2010 року, позов задоволено
частково, визнано дії управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_1 по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог ст.
15 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неправомірними, зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області
провести нарахування та виплату з
09.07.2007р. по 31.12.2007 р. включно ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України « Про державну допомогу сім'ям
з дітьми», в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області
оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ст. 13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
цим законом має особа (один з батьків
дитини, усиновитель, опікун, баба, дід
або інший родич), яка фактично здійснює
догляд за дитиною, а покриття витрат на
виплату вказаного виду допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України у вигляді
субвенції до місцевих бюджетів (стаття
4 Закону України).

Відповідно до п. 2 ст. 4 Бюджетного
кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції. Бюджетного кодексу
України та Закону про Державний бюджет
України. Згідно з п. 8 ст.7 Бюджетного
кодексу України, бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
відповідно до статті 23 цього ж кодексу
будь-які платежі можна здійснювані
лише за наявності бюджетного
призначення.

Виходячи з цього, відповідними
статтями законів України про Державний
бюджет України розміри допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, встановлюються
виходячи із обсягу видатків, виділених
на цю мету при формуванні показників
Державного бюджету на відповідний рік.

Також апелянт зазначає, що у 2007 році
виплата допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
застрахованим особам проводилась
відповідно до ст. 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007рік» у
розмірі, що дорівнював різниці між 50%
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень - для незастрахованих осіб і не
менше 23% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб -
для застрахованих осіб.

Рішення Конституційного суду № 6-рп/2007,
визнано неконституційними положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», щодо розмірів
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
винесено 09.07.2007р. і діяло до кінця
бюджетного року. У Законах України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2009
рік» не передбачено коштів на
проведення доплат сум вказаного виду
допомоги за рішенням Конституційного
суду від 09.07.2007 року за 2007 рік, а
передбачено лише кошти на поточні
виплати, відповідно управління не може
проводити зазначені доплати.

На підставі наведеного просить
скасувати суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркував.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 має на утриманні дитину віком до
трьох років ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 01.09.2006 року.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.

Що стосується вимог позивача за 2006 рік,
то колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
такі задоволенню не підлягають,
оскільки положеннями Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» були внесені зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», які на предмет
конституційності не визнавались та
неконституційними визнані не були.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними положення п.14 ст.71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими було зупинено
дію ч.1 ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Дане рішення
Конституційного України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положення
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно з вимогам ст.62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 1
січня 2007 року - 434 грн., з 1 квітня 2007 року
- 463 грн., з 1 жовтня 2007 року - 470 грн.
Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки оспорювана позивачем
допомога по догляду за дитиною з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
виплачувалась не у повному розмірі,
тому позов в частині зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
недоплачену допомогу за вказаний вище
період підлягає до задоволення.

Стосовно вимог, щодо вплати
неотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2008-2009 роки, то суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку, що в задоволенні таких слід
відмовити з огляду на наступне.

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік», який набрав чинності з 01 січня 2008
року, внесено зміни до частини 1 статті
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», відповідно
до яких допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановлених для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані
такими, що не відповідають Конституції
України, зокрема, положення пунктів 24-34
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік».
При цьому, пункт 23 не був визнаний
неконституційним.

Разом з тим згідно зі статтею 46 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» у 2009 році допомога
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України, яка
неконституційною не визнавалась.

На виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
Кабінет Міністрів України постановою
від 27 грудня 2001 року № 1751 затвердив
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
відповідно до пункту 22 якого у 2009 році
допомога виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між 75 % прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку за
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130.00 грн.

Посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування, як на причину
невиконання взятих на себе державою
зобов'язань, до уваги судом апеляційної
інстанції не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 04 листопада 2010
року по справі № 2а-203/10/1327- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

І.В. Глушко