Справа № 2а-4992/09/1570
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4992/09/1570

Категорія: 8.4.3Головуючий в 1 інстанції:
Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу засновника приватного малого
підприємства «Гарантія» ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2009
року по справі за позовом Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеській
області до приватного малого
підприємства «Гарантія» про
припинення юридичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

05.02.2009 року Державна податкова
інспекції у Овідіопольському районі
Одеській області звернулась до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до приватного малого
підприємства «Гарантія» про
припинення юридичної особи.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.04.2009 року
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеській
області задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 24.06.2014 року засновник
приватного малого підприємства
«Гарантія» ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Засновник приватного малого
підприємства «Гарантія» посилався на
те, що судом першої інстанції було
порушено вимоги ст.ст. 49, 51, 128 КАС
України, оскільки представник
відповідача участі у судових
засіданнях не приймав, т.к. не був
сповіщений належним чином. При цьому,
апелянт також посилався на те, що
правовстановлюючі документи від
колишнього засновника він отримав
13.06.2014 року, і тільки 19.06.2014 року ним
отримано оскаржувану постанову суду
першої інстанції.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 30.09.2009 року та постановлення
нової, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог державній податковій
інспекції у Овідіопольському районі
Одеській області.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ПМП «Гарантія» 17.10.1996 року
зареєстровано Овідіопольською
районною державною адміністрацією
Одеської області за юридичною адресою:
Одеська область, Овідіопольський
район, с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців,
64, що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію (перереєстрацію)
суб'єкта підприємницької діяльності -
юридичної особи (а.с. 4). Юридична адреса
ПМП «Гарантія» - Одеська область,
Овідіопольський район, с. Сухий Лиман,
вул. Чорноморців, 64.

Також було встановлено, що ПМП
«Гарантія» перебуває на обліку у
Державній податковій інспекції в
Овідіопольському районі Одеської
області з 24.03.1993 року.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції, державна податкова
інспекція в Овідіопольському районі
Одеської області посилалась на те, що
ПМП «Гарантія» з 20.03.2007 року не подавало
до податкового органу документи
фінансової звітності, податкові
декларації, та іншу інформацію про
здійснення підприємницької
діяльності, у зв'язку з чим відповідно
до ст. 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» є підстави для
припинення юридичної особи.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим, з
наступних підстав:

Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» регулюються
відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб-підприємців.

За правилом, встановленим частиною
першою статті 3 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003
№ 755-IV (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), дія цього
Закону поширюється на державну
реєстрацію всіх юридичних осіб
незалежно від організаційно-правової
форми, форми власності та
підпорядкування, а також фізичних
осіб-підприємців.

Частина друга цієї норми містить
застереження про можливість
встановлення законом особливостей
державної реєстрації об'єднань
громадян (у тому числі професійних
спілок), благодійних організацій,
політичних партій, органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, асоціацій органів
місцевого самоврядування, банків,
торгово-промислових палат, фінансових
установ (у тому числі кредитних спілок),
бірж, а також інших установ та
організацій.

Згідно з пунктом 3 частини першої
статті 10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» від 04.12.1990
№ 509-XII (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) до
функцій органів державної податкової
служби належить контроль за
своєчасністю подання платниками
податків бухгалтерських звітів і
балансів, податкових декларацій,
розрахунків та інших документів,
пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів, а також перевірка
достовірності цих документів щодо
правильності визначення об'єктів
оподаткування і обчислення податків,
інших платежів.

Відповідно до абзацу 5 частини другої
статті 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону.

Пункт 2 частини першої статті 9 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 № 1251-XII (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
зобов'язував платників податків і
зборів (обов'язкових платежів) подавати
до державних податкових органів та
інших державних органів відповідно до
законів декларації, бухгалтерську
звітність та інші документи і
відомості, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків і зборів (обов'язкових
платежів).

З матеріалів справи, а саме, з акту №
160/15-01 від 26.01.2009 року, складеного
працівниками державної податкової
інспекції в Овідіопольському районі
Одеської області, вбачається, що за
результатами проведеної начальником
відділу адміністрування податку на
прибуток, старшим державним податковим
інспектором відділу адміністрування
податку на прибуток та головним
державним податковим інспектором
відділу адміністрування податку на
прибуток перевірки з питань неподання
упродовж року в ДПІ податкової
звітності по приватному малому
підприємству «Гарантія», було
встановлено, що підприємство з 20.03.2007
року звітність до податкового органу
не подає. Остання податкова звітність
подана 19.03.2007 року (а.с. 12).

Позивачем також була надана довідка
від 27.01.2009 року № 1228/10-24-О про те, що у ПМП
«Гарантія» заборгованість до бюджету
станом на 21.01.2009 року відсутня.

Таким чином, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає, що
податковим органом доведено, що ПМП
«Гарантія» було допущено порушення
податкової дисципліни, що виразилось у
неподанні підприємством податкової
звітності.

Слід зазначити, що державні органи,
згідно з частиною другою статті 19
Конституції України, зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи положення Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» та Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», органи
державної податкової служби можуть
звертатися з вимогами про припинення
суб'єктів господарювання не в усіх
випадках, визначених статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», а лише в тих, коли
податкові органи діють на реалізацію
своєї владної компетенції.

Компетенція органів державної
податкової служби поширюється саме на
відносини в сфері оподаткування.

Отже, органи державної податкової
служби вправі звертатися з вимогою про
припинення суб'єктів господарювання,
якщо підставою позову є неподання
таким суб'єктом протягом року до
органів державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності згідно з
законодавством.

На час звернення ДПІ в
Овідіопольському районі Одеської
області з даним позовом ПМП «Гарантія»
перебувало на обліку в цій ДПІ, та
протягом року з 20.03.2007 не подавало року
до органів державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності згідно з
законодавством, що обумовлює наявність
у позивача відповідних повноважень на
подання цього позову.

При цьому, при прийнятті оскаржуваної
постанови, суд першої інстанції
виходив з документально
підтвердженого ДПІ факту незвітування
позивачем до податкової інспекції
протягом року, що є підставою для
припинення юридичної особи відповідно
до частини другої статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних особі та фізичних
осіб-підприємців.

Доказів, які спростовують вказані
висновки суду першої інстанції
відповідачем надані не були.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає, що в
даному випадку, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для припинення ПМП
«Гарантія».

Що стосується посилання апелянта на те,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 30.09.2009 року
прийнята з порушенням норм ст.ст. 49, 51, 128
КАС України, оскільки представник
відповідача участі у судових
засіданнях не приймав через неналежне
повідомлення про дату, час та місце
розгляду справи, слід зазначити
наступне:

Згідно ст. 33 КАС України судові
виклики і повідомлення здійснюються
повістками про виклик і
повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються
особам, які беруть участь у справі,
свідкам, експертам, спеціалістам,
перекладачам.

Повістки надсилаються особам, які
беруть участь у справі, свідкам,
експертам, спеціалістам, перекладачам
рекомендованою кореспонденцією
(листом, телеграмою) або кур'єром із
зворотною розпискою за адресами,
вказаними цими особами.

Статтею 35 КАС України передбачено, що
повістка вручається під розписку.

При цьому, згідно ч. 8 зазначеної статті
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником, і це
підтверджується підписом відповідної
службової особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції ПМП «Гарантія»
викликалось у судове засідання по
розгляду даної справи, однак, поштова
кореспонденція була повернута до суду
з відміткою «за зазначеною адресою
відсутнє таке ПМП» (а.с. 34). Поштова
кореспонденція направлялась судом
першої інстанції за адресою: Одеська
область, Овідіопольський район, с.
Сухий Лиман, вул. Чорноморців, б. 64, яка
зазначена, як юридична адреса
підприємства.

В свою чергу, згідно ст. 39 КАС України,
якщо місце фактичного проживання
(перебування) відповідача, третіх осіб,
свідків невідоме, суд може здійснити їх
виклик через засоби масової
інформації за останнім відомим місцем
їхнього проживання (перебування) на
території України.

В даному випадку, судом першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
39 КАС України було розміщено у
друкованому засобі масової інформації
- газеті «Чорноморські новини»
оголошення про виклик ПМП «Гарантія» у
судове засідання, призначене на 30.04.2009
року, що підтверджується копією
сторінки друкованого засобу масової
інформації (а.с. 45).

Однак, у призначене судове засідання
представник ПМП «Гарантія» не прибув.

Таким чином, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції було вжито всіх
необхідних заходів для повідомлення
відповідача по справі - ПМП «Гарантія»
про розгляд адміністративної справи
про припинення вказаної юридичної
особи, які передбачені нормами Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому відсутні підстави
вважати, що судом першої інстанції було
допущено порушення норм
процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засновника
приватного малого підприємства
«Гарантія» ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2009 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

Ю.В. Осіпов