Справа № 2а-2791/09
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/60116/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Амєлін С.Є., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від
08.10.2009р. та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2010р. у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року позивачі звернулись до
суду із позовом про зобов'язання
здійснювати щомісячну виплату
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
стягнути невиплачену заборгованість
за період з 01.01.2006р. по 01.04.2009р. в сумі
4389,90 грн. Позивачі просили поновити
строк звернення до суду.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 08.10.2009р. позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому нарахувати та
виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 30%
мінімальн6ої пенсії за віком за період
з 22.05.2008р. по 01.04.2009р. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2010р.
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому задоволено частково.
Постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 08.10.2009р.
скасовано. Позов задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_5, за період з 23.06.2008р. по
01.04.2009р., та ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період з
01.01.2009р. по 01.04.2009р. підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченої ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. Позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», за
період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. залишено без
розгляду. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є дітьми війни та
отримують пенсію за віком.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», в
редакції, яка набрала чинності з 1 січня
2006 року, дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» зупинено на 2006 рік.

Дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням статті 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» відповідно до пункту 12 частини 1
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» було
призупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, пункт 12 статті 71 та стаття 111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», статтю 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» викладено в новій
редакції, відповідно до якої дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Частиною 4 статті 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
учасникам війни, нагородженим орденами
і медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, іншим
учасникам війни - на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Таким чином, з 22.05.2008р. вихідним
критерієм обрахунку підвищення пенсії
дітям війни визначено мінімальний
розмір пенсії за віком, який відповідно
до частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» вираховувався
виходячи з прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, тобто у 2008 році -
статтею 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Отже, право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» у
2008 році у позивачів виникло з 22.05.2008р.,
тобто з дня визнання неконституційними
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» про зупинення дії
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» на відповідний рік.

У 2009 роках змін до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», які б
встановлювали обмеження щодо
зазначених виплат, не вносилось.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
судове рішення суду першої інстанції,
правильно застосував річний строк
звернення до адміністративного суду,
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог за період з
23.06.2008р. по 01.04.2009р., оскільки позивачами
було пропущено зазначений строк
звернення до суду без поважних причин.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів погоджується
і вважає, що вони відповідають нормам
матеріального і процесуального права.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки апеляційного суду не
спростовують і є безпідставними,
оскільки при розрахунку підвищення
пенсії, яке передбачено статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», застосуванню підлягає
мінімальний розмір пенсії за віком,
який вираховується виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законами про Державний бюджет України
на відповідний рік, а не розмір, що
установлений постановою Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28.05.2008р. №530.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2010р. у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
С.Є. Амєлін

І.В. Штульман