Справа № 804/16676/14
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава
Вікторовича при секретаріЛісна А.М.
за участю: представника позивача
представника відповідача представника
третьої особи 1 представника третьої
особи 2 ОСОБА_3 Медведєв С.С., Ангелов Ю.В.
не з'явився Прошаков М.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії
Позивач звернувся з позовом до суду, у
якому з урахуванням уточнення до
адміністративного позову від 23.10.2014
року, просить суд:
- визнати протиправними дії Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області щодо не
сплати за застраховану особу - ОСОБА_3
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
податку на доходи фізичних осіб під час
нарахування та виплати ОСОБА_3
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у розмірі 114 857,10 грн. за період з
23.11.2010 року по 03.12.2012 року згідно
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14;
- зобов'язати Інспекцію з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області сплатити за
застраховану особу - ОСОБА_3 єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та податок на
доходи фізичних осіб з нарахованих та
виплачених ОСОБА_3 сум заробітної плати
за час вимушеного прогулу у розмірі 114
857,10 грн. за період з 23.11.2010 року по 03.12.2012
року згідно постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 року
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14 у
розмірах та порядку передбачених
вимогами чинного законодавства;
-зобов'язати Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області подати до відповідних органів
коригуючи звіти із щомісячним
зазначенням виплат заробітної плати
нарахованої та сплаченої ОСОБА_3 за
період з 23.11.2010 року по 03.12.2012 року та з
04.12.2012 року по 29.11.2013 року;
-зобов'язати Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області надати ОСОБА_3 довідку про його
середньоденну заробітну плату за
останні шість місяців перед
звільненням з посади заступника
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області на підставі наказу № 379-к від
03.12.2013 року Голови Держспоживінспекції
України, необхідну для пред'явлення для
перерахунку допомоги по безробіттю.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
відповідач під час виплати позивачу
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у розмірі 114 857,10 грн. за період з
23.11.2010 року по 03.12.2012 року згідно
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14 не
утримав з вказаних сум податок на
доходи фізичних осіб та єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Крім того,
відповідач у звітності форми 1-ДФ
протиправно відобразив отримані
позивачем суми заробітної плати за час
вимушеного прогулу та
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення за
однакою доходу 126, тобто доход
отриманий платником податку як
Крім того, відповідач згідно заяви
позивача видав йому довідку про
середню заробітну плату (для
розрахунку виплат на випадок
безробіття) лише за 2 дні грудня 2013 року,
не дивлячись на те, що рішенням
адміністративних судів позивач
поновлений на посаді заступника
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області з 23.11.2010 року.
Ухвалою суду від 14.10.2014 року відкрито
провадження у справі та залучено до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська та Державну
податкову інспекцію у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.
Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги та зазначив
про те, що просить відповідача видати
йому саме довідку про середню
заробітну плату (для розрахунку виплат
на випадок безробіття).
Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
заявлених позовних вимог, оскільки під
час виконання судових рішень ухвалених
адміністративними судами діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Відповідач наголосив
на тому, що адміністративні суди під
час розгляду справ за позовом позивача
не вказали у своїх рішеннях про те, що
присуджена позивачу сума заробітної
плати вказана без урахування податку
на доходи фізичних осіб та єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, чим порушили
приписи постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці».
Оскільки виконання рішень
адміністративних судів в частині
стягнення на користь позивача сум
заборгованості із заробітної плати
здійснювалось Головним управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області, а
не відповідачем, то обов'язок сплати
відповідних сум податків та інших
обов'язкових платежів не входить до
компетенції відповідача. Одночасно
відповідач повідомив суд про те, що
станом на день розгляду справи не
сплачено за ОСОБА_3 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та податок на
доходи фізичних осіб під час
нарахування та виплати ОСОБА_3
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у розмірі 114 857,10 грн. за період з
23.11.2010 року по 03.12.2012 року згідно
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14.
Третя особа - УПФ України у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, направила
суду письмові заперечення на позовну
заяву, у яких зазначила про те, що
проведеною перевіркою відповідача не
встановлено порушення достовірності
формування та подання відомостей про
застраховану особу - ОСОБА_3, а також
просила суд розглянути справу без
участі представника третьої особи.
Третя особа - Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, підтримала позицію позивача
та повідомила суд про те, що
відповідачем не сплачено за ОСОБА_3
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
податок на доходи фізичних осіб під
нарахування та виплати ОСОБА_3
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у розмірі 114 857,10 грн. за період з
23.11.2010 року по 03.12.2012 року згідно
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14.
Одночасно третя особа повідомила суд
про те, що з 11.08.2013 року функції по
адмініструванню єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передано до
органів Державної фіскальної служби
Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові докази наявні у матеріалах
справи, встановив наступне.
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
залишена в силі ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013 року,
поновлено позивача на посаді
заступника начальника Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області - начальника
управління по контролю якості послуг
та реклами з 23.11.2010 року; стягнуто з
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області на користь позивача середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
23.11.2010 року до дня поновлення на роботі
у розмірі 114 857,10 грн.
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14, яка
залишена в силі ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2014 року ,
стягнуто з Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області на користь позивача середній
заробіток за час затримки виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
період з 04.12.2012 року по 29.11.2013 року у
розмірі 56 077,29 грн.
Судом під час розгляду справи
встановлено, що вказані вище рішення
адміністративних судів були виконанні
Як вбачається з податкових розрахунків
відповідача форми 1-ДФ за 3 квартал 2013
року, 1 квартал 2014 року та за 1 квартал 2014
року (уточнений) позивачу виплачено
дохід у розмірі 114 857,10 грн. та 56 077,29 грн.
З розрахунків відповідача форми 1-ДФ за
3 квартал 2013 року, 1 квартал 2014 року та за
1 квартал 2014 року (уточнений)
вбачається, що останній не здійснював
нарахування податку на доходи фізичних
осіб з сум, які були виплачені позивачу.
Також судом встановлено, що відповідач
у звітності форми 1-ДФ відобразив
отримані позивачем суми заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення за
однакою доходу 126, тобто доход
отриманий платником податку як
З пояснень представників відповідача,
які були надані у судовому засіданні
судом також встановлено, що з сум
виплачених позивачу не було утримано
також суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Згідно п.п. 168.1.1 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168
Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 ПК України.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
Податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV ПК України, до бюджету від
імені та за рахунок фізичної особи з
доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
ПК України(п.п. 14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК
У відповідності до п.п. а) п.171.2 ст. 171 ПК
України особою, відповідальною за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) до бюджету податку з
інших доходів, є податковий агент - для
оподатковуваних доходів з джерела їх
походження в Україні.
Підпунктом а) та б) пункту 176.2 статті 176
ПК України встановлено, що особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
Отже перерахувати (сплатити) податок на
доходи фізичних осіб з суми заробітної
плати, яка перерахована юридичною
особою за рішенням суду, повинна саме
ця юридична особа, яка є податковим
агентом щодо податку на доходи
Норми Податкового кодексу України не
передбачають будь-якого іншого порядку
оподаткування заробітної плати в
залежності від порядку її виплати, а
саме: або добровільно або примусово за
рішенням суду.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
вказано про те, що оскільки справляння
і сплата прибуткового податку з
громадян є відповідно обов'язком
роботодавця та працівника, суд
визначає зазначену суму без утримання
цього податку й інших обов'язкових
платежів, про що зазначає в
резолютивній частині рішення.

Тобто відповідач як податковий агент
відносно позивача повинен нарахувати
податок на доходи фізичних осіб на
суми, які виплачуються позивачу за
рішеннями судів. Для цього відповідач
повинен розрахувати суми податку на
доходи фізичних осіб із
середньомісячної заробітної плати, яка
вказана у резолютивній частині рішень
судів із застосуванням ставок,
визначених п.167.1 (п.167.4) та норм ст.169 ПК
України (за наявності податкової
соціальної пільги у позивача).

Разом з цим, ч.2 ст. 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено,
для осіб, які працюють у сільському
господарстві, зайняті на сезонних
роботах, виконують роботи (надають
послуги) за цивільно-правовими
договорами, творчих працівників
(архітекторів, художників, артистів,
музикантів, композиторів, критиків,
мистецтвознавців, письменників,
кінематографістів), та інших осіб, які
отримують заробітну плату (дохід) за
виконану роботу (надані послуги), строк
виконання яких перевищує календарний
місяць, єдиний внесок нараховується на
суму, що визначається шляхом ділення
заробітної плати (доходу), виплаченої
за результатами роботи, на кількість
місяців, за які вона нарахована.
Зазначений порядок нарахування внеску
поширюється також на осіб, яким після
звільнення з роботи нараховано
заробітну плату (дохід) за
відпрацьований час або згідно з
рішенням суду - середню заробітну плату
за вимушений прогул.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 4 вказаного вище закону України
платниками єдиного внеску є
роботодавці: підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Таким чином, відповідач як
роботодавець позивача повинен був
нарахувати та сплатити за позивача
єдиний соціальний внесок з сум, які
вказані у рішеннях суду.

Одночасно суд відхиляє посилання
відповідача на той факт, що оскільки
фактичне виконання судових рішень
здійснювалось територіальним органом
Державної казначейської служби
України, то саме остання несе
відповідальність на правильність та
повноту нарахування податку на доходи
фізичних осіб та єдиного соціального
внеску, з наступних причин.

У статті 68 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
інших людей. Незнання законів не
звільняє від юридичної
відповідальності.

Як вже було зазначено вище відповідач
був на момент сплати грошових коштів
позивачу був роботодавцем останнього,
а тому повинен був нараховувати та
утримувати із виплат позивачу податок
на доходи фізичних осіб та єдиний
соціальний внесок.

Відповідач був стороною у справах №
2а/0470/13741/12 та № 804/1613/14 та не був
позбавлений можливості у разі не
зрозумілості порядку виконання
рішення суду в частині виплати
середньої заробітної плати позивачу
подати клопотання про роз'яснення
судового рішення.

Крім того, Головне управління
Державної казначейської служби
України у листі від 16.07.2014 року №
09-08/691-7331, копія якого знаходиться у
матеріалах справи, зверталося до
відповідача з проханням надати
інформацію пов'язану із виконанням
судового рішення про стягнення
грошових коштів на користь позивача.
Однак відповідач не надав інформації
про те, що сума вказана у рішеннях судів
наведена без урахування податків та
інших обов'язкових платежів.

Окрім того, на момент виконання рішень
судів був чинний п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці».

Також судом під час розгляду справи
встановлено, що відповідач у
розрахунках форми 1-ДФ за 3 квартал 2013
року, 1 квартал 2014 року та за 1 квартал 2014
року (уточнений) протиправно
відобразив отримані позивачем суми
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та середньомісячного
заробітку за період затримки виконання
судового рішення за ознакою доходу 126,
тобто доход отриманий платником
податку як додаткове благо.

Сума відшкодування за період вимушено
прогулу з вини роботодавця відповідно
до статей 116, 117, 236 КЗпП України
розраховується як середня заробітна
плата та відноситься до фонду оплати
праці, а також повинна відображатися у
звіті за формою 1-ДФ «Податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, і сум утриманого з них
податку» саме за ознакою доходу «101» -
заробітна плата нарахована (виплачена),
а не за ознакою доходу «126» - дохід
отриманий платником податку як
додаткове благо.

Одночасно суд зазначає, що не сплата
відповідачем за позивача податку на
доходи фізичних осіб та єдиного
соціального внеску, порушує права
останнього на соціальний захист на
випадок безробіття, оскільки страховий
стаж згідно статті 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» це період (строк), протягом
якого особа підлягала страхуванню на
випадок безробіття та за який щомісяця
сплачено нею та роботодавцем страхові
внески в сумі не менш як мінімальний
страховий внесок.

У випадку не нарахування, не утримання
та не сплати у відповідний період із
заробітної плати працівника
роботодавцем єдиного соціального
внеску, то працівнику даний період часу
не враховується у страховий стаж, який
надає право на отримання допомоги по
безробіттю.

Одночасно судом встановлено, що
позивач звертався до відповідача з
заявою про надання довідки для
державної служби зайнятості від 16.12.2013
року, яка отримана відповідачем 16.12.2013
року вх. № 7435/01-22.

Відповідач видав довідку про середню
заробітну плату (дохід) для розрахунку
виплат на випадок безробіття, у якій
вказано про те, що позивач працював у
відповідача лише у грудні 2013 року і
лише 2 календарних дні.

Однак вказана у довідці інформація не
відповідає дійсності, оскільки згідно
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.12.2012 року по справі № 2а/0470/13741/12, яка
залишена в силі ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013 року,
позивача поновлено на посаді
заступника начальника Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області - начальника
управління по контролю якості послуг
та реклами з 23.11.2010 року.

Таким чином, відповідачем не враховано
трудовий стаж позивача з 23.11.2010 року по
день його звільнення.

За вказаних обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області щодо не
сплати за застраховану особу - ОСОБА_3
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
податку на доходи фізичних осіб під час
нарахування та виплати ОСОБА_3
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у розмірі 114 857,10 грн. за період з
23.11.2010 року по 03.12.2012 року згідно
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.12.2012 року по справі № 2а/0470/13741/12 та
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14.

Зобов'язати Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області сплатити за застраховану особу
- ОСОБА_3 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та податок на
доходи фізичних осіб з нарахованих та
виплачених ОСОБА_3 сум заробітної плати
за час вимушеного прогулу у розмірі 114
857,10 грн. за період з 23.11.2010 року по 03.12.2012
року згідно постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 року
по справі № 2а/0470/13741/12 та з сум
середньомісячного заробітку за період
затримки виконання судового рішення у
розмірі 56 077,29 грн. за період з 04.12.2012
року по 29.11.2013 року відповідно до
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.02.2014 року по справі № 804/1613/14 у
розмірах та порядку передбачених
вимогами чинного законодавства.

Зобов'язати Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області подати до відповідних органів
коригуючи звіти із щомісячним
зазначенням виплат заробітної плати
нарахованої та сплаченої ОСОБА_3 за
період з 23.11.2010 року по 03.12.2012 року та з
04.12.2012 року по 29.11.2013 року.

Зобов'язати Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області надати ОСОБА_3 довідку про
середню заробітну плату (для
розрахунку виплат на випадок
безробіття) за останні шість місяців
перед звільненням з посади заступника
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області на підставі наказу № 379-к від
03.12.2013 року Голови Держспоживінспекції
України, необхідну для пред'явлення для
перерахунку допомоги по безробіттю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 73,08 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
13 листопада 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 13.11.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді С.В.
Златін С.В. Златін
Р.Ю, Ричка