Справа № 826/15631/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Блокбастер-Київ" до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Блокбастер-Київ» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що висновки акту від 01.07.2014
№705/26-54-22-01/34817671 «Про результати
документальної планової перевірки ПАТ
«Блокбастер-Київ» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та
іншого законодавства за період з 01.04.2011
по 31.12.2013» є протиправними та
спростовуються наявними матеріалами.
Відповідач - Державна податкова
інспекція в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи.
В судовому засіданні за згодою
сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалено про вирішення справи в
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд,
Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну планову
перевірку ПАТ «Блокбастер-Київ» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.12.2013 за результатом якої складено акт
від 01.07.2014 №705/26-54-22-01/34817671 (далі - акт
З акту перевірки вбачається, що
перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 135.5.4, пп. 14.1.36, пп. 14.1.27 ст. 14,
п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.1.1 ст. 138, пп. 139.1.1,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України в результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток у
загальній сумі 598 532 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України в
результаті чого завищено залишок
від'ємного значення по податку на
додану вартість (р. 24) на 67 040 грн.; п.
164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168 ст. 168, п. 176.2
ст. 176 Податкового кодексу України та не
утримано податок на доходи фізичних
осіб за перевіряє мий період на
На підставі акту перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення від
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 67 040 грн.
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток підприємств на
загальну суму 711 760 грн. (за основним
платежем 598 532 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 113 228 грн.),
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму 70
507 грн. (за основним платежем 56 406 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями 14
Підставою для прийняття податкового
слугували наступні порушення
податкового законодавства, які
викладено в акті, а саме: заниження
валового доходу за рахунок не
включення до валового доходу суми
безоплатно отриманих від ЗАТ
«Укрзернопром» послуг з суборенди
земельної ділянки; заниження валових
витрат за рахунок включення до валових
витрат, витрат на оплату заходів
безпеки виконаних підприємством
«Правопорядок-Безпека» благодійної
організації «Фонд допомоги
правоохоронним органам
«Правопорядок», заниження валових
витрат за рахунок включення до валових
витрат, витрат на оплату
консультаційних послуг отриманих від
фізичних осіб - підприємців.
З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ЗАТ «Укрзернопром»
укладено договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення загальною
площею 32 847,4 кв.м. за адресою: м. Київ, пр.
Також, між позивачем та ЗАТ
«Укрзернопром» укладено договір від
29.01.2009 №1К-12/09 з метою врегулювання
питання користування земельною
ділянкою розміром 1,1026 за, що
знаходиться в оренді ЗАТ
«Укрзернопром» на підставі договору
оренди земельної ділянки від 11.04.2003
укладеного з Київською міською радою.
Зі змісту вказаного договору
вбачається, що ЗАТ «Укрзернопром»
зобов'язується сплачувати орендну
плату по договору земельної ділянки
від 11.04.2003 до моменту переоформлення
права оренди земельної ділянки на ПАТ
«Блокбастер-Київ», але не довше 31.12.2014.
Після закінчення строку визначеного
даним договором ПАТ «Блокбастер-Київ»
зобов'язується протягом 7 днів
компенсувати (повернути) останній всю
суму орендної плати, яку ЗАТ
«Укрзернопром» сплачувала за
користування земельною ділянкою.
Відповідно до п. 14.1.147 ст. 14 Податкового
кодексу України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
Згідно із п. 288.1 ст. 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
Оскільки договір оренди земельної
ділянки укладено саме з ЗАТ
«Укрзернопром», отже останній і є
платником орендної плати за земельну
Відповідно до ч. 1 ст. 528 Цивільного
кодексу України виконання обов'язку
може бути покладено боржником на іншу
особу, якщо за умов договору, вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства або суті зобов'язання
випливає обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто. У цьому разі
кредитор зобов'язаний прийняти
виконання, запропоноване за боржника
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що ЗАТ «Укрзернопром» не
надавав ПАТ «Блокбастер-Київ»
безоплатних послуг з суборенди
Відповідно до п. 14.1.185 ст. 14 Податкового
кодексу України постачання послуг -
будь-яка операція, що не є постачанням
товарів, чи інша операція з передачі
права на об'єкти права інтелектуальної
власності та інші нематеріальні активи
чи надання інших майнових прав
стосовно таких об'єктів права
інтелектуальної власності, а також
надання послуг, що споживаються в
процесі вчинення певної дії або
провадження певної діяльності.
З метою оподаткування постачанням
послуг, зокрема є, зокрема, постачання
послуг іншій особі на безоплатній
Проте, як зазначено вище, в даному,
договором ПАТ «Блокбастер-Київ»
зобов'язується протягом 7 днів
компенсувати (повернути) останній всю
суму орендної плати, яку ЗАТ
«Укрзернопром» сплачувала за
користування земельною ділянкою.
Проте, на час прийняття оскаржених
податкових повідомлень рішень час
відшкодування ЗАТ «Укрзернопром»
сплаченої орендної плати за
користування земельною ділянкою не
З огляду на викладене, висновок
податкового органу про безоплатне
отримання від ЗАТ «Укрзернопром»
послуг у вигляді суборенди земельної
ділянки є необґрунтованим, що свідчить
про безпідставність висновку про
порушення позивачем норм пп. 135.5.4
Податкового кодексу України та
заниження доходу на загальну суму 2059802
Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та
підприємством «Правопорядок-Безпека»
благодійної організації Фонд допомоги
правоохоронним органам «Правопорядок»
укладено договір від 04.01.2014 №4/01-11 про
надання послуг з безпеки фізичної
особи, відповідно до умов якого
охоронна організація здійснює заходи з
безпеки представника замовника
(позивача) виділяючи наряд з одного
чоловіка. Режим роботи з 09-00 по 18-00
щоденно крім неділі та офіційних
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було видано наказ №26 від
31.12.2010 «Про заходи безпеки» яким
визначено цілі та коло осіб щодо яких
можуть використовуватись охоронні
В подальшому протоколом від 04.01.2011
наглядова рада підтвердила
необхідність укладання договору та
отримання охоронних послуг.
З матеріалів справи вбачається, що
підприємством «Правопорядок-Безпека»
благодійної організації Фонд допомоги
правоохоронним органам «Правопорядок»
та позивачем підписано акти виконаних
робіт, копії яких долучено до
матеріалів справи.
В податковому обліку витрати на
охорону віднесено позивачем до складу
валових витрат в сумі 276 500 грн.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що
порушення податкового законодавства
за вказаним договором обґрунтовано
тим, що охоронні послуги
використовуються в особистих цілях
головою правління ПАТ
«Блокбастер-Київ», внаслідок чого
позивачем завищено валові витрати та
профінансовано особисті потреби
голови правління ПАТ
«Блокбастер-Київ», внаслідок позивачу
донараховано податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
Проте, зі змісту вказаних актів та
інших матеріалів справи не вбачається,
що позивачу надавались послуги з
охорони виключно голови правління ПАТ
Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України 138.1. Витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Згідно із п. 139.1. ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат: витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на:
організацію та проведення прийомів,
презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).
Обмеження, передбачені абзацом другим
цього підпункту, не стосуються
платників податку, основною діяльністю
яких є: організація прийомів,
презентацій і свят за замовленням та за
рахунок інших осіб; придбання
лотерейних білетів, інших документів,
що засвідчують право участі в лотереї;
фінансування особистих потреб
фізичних осіб за винятком виплат,
передбачених статтями 142 і 143 цього
Кодексу, та в інших випадках,
передбачених нормами цього розділу.
Оскільки предметом договору від 04.01.2014
№4/01-11 про надання послуг з безпеки
фізичної особи, є не лише охорони
голови правління ПАТ «Блокбастер-Київ»
, такі послуги надаються в робочій час,
суд вважає безпідставним твердження
податкового органу, що голова
правління ПАТ «Блокбастер-Київ»
отримує послуги для особистих потреб,
що свідчить про протиправність
висновку податкового органу про
завищення позивачем валових витрат по
відносинам з підприємством
«Правопорядок-Безпека» благодійної
організації Фонд допомоги
правоохоронним органам
З огляду на викладене, безпідставним є
також висновок податкового органу про
порушення позивачем пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.
164 Податкового кодексу України та
прийнятого на підставі такого висновку
податкового повідомлення-рішення від
обґрунтованість позовних вимог у
З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та наступними фізичними
особами - підприємцями укладено
наступні договори про надання
консультаційних послуг:
- з ОСОБА_1 від 06.07.2012 №06/07-2012,
- з ОСОБА_2 від 05.01.2012 №05/01-2012,
- з ОСОБА_3 від 05.07.2012 №05/07-2012.
В ході виконання умов вказаних
договорів сторонами складено акти
виконаних робіт, копії яких долучено до
матеріалів справи.
Податковий орган зазначає, що по актам
виконаних робіт не можливо встановити
по яким договорам проведено
консультування, по яким справам було
представництво в суді, по яким справам
та в яких переговорах здійснювалось
представництво, які експертизи
проведено, тобто акти не розкривають
змісту та обсягу операції.
Відповідно до пп. «г» п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
адміністративних витрат спрямованих
на обслуговування та управління
підприємством відносяться винагороди
за консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що
отримує платник податку для
забезпечення господарської
З довідки податкового органу про
загальну інформацію щодо ПАТ
«Блокбастер-Київ» вбачається, що
позивач здійснював діяльність щодо
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно із статтею 627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 901, 978 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
При цьому, зміст операції - узагальнене
зазначення послуги за договором. Обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції сторони
договору поставили в залежність від
періоду їх надання - шість місяців,
визначивши умови оплати за договором
саме за вказаний період.
Суд вважає хибними доводи податкового
органу стосовно того, що наявність
актів виконаних робіт не дає
можливості встановити використання
наданих послуг у власній господарській
діяльності позивача у зв'язку з
відсутністю в акті конкретної
інформації щодо надання
консультаційних послуг, оскільки зміст
зазначених вище договорів свідчить, що
на їх підставі можуть надаватись
тільки послуги, пов'язані із
господарською діяльністю позивача; у
акті приймання-передачі зазначено про
надання послуг на підставі зазначених
договорів; сам факт надання послуг
податкова інспекція в акті перевірки
не спростовує; будь-які відомості
відносно того, що позивачу надавались
та були оплачені послуги за межами
договорів, не пов'язані із
господарською діяльністю позивача у
З огляду на викладене, суд вважає
безпідставним висновок податкового
органу про порушення позивачем норм пп.
14.1.36, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 134.1.1 п. 134.1 ст.
134, п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України та
завищення витрат на суму 826 100 грн.
Викладене вище, свідчить про
протиправність податкового
та є підставою для його скасування та,
як наслідок, задоволення позовних
вимог у вказаній частині.
Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ «СК «Вардат-Сервіс»
укладено договір підряду від 03.10.2013
№1310/01, предметом якого є встановлення
підрядником своїми силами,
інструментами, механізмами зі своїх
матеріалів натяжної стелі (1676 кв.м.) в
вісях з 11В до 18А4 на 3 поверсі в
приміщенні, за адресою: м. Київ, пр.
Московський 34В, вартість договору
згідно додаткової угоди №1 від 03.12.2013
становить 402239,80 грн. (в т.ч. ПДВ 67 040 грн).
На підтвердження реального виконання
умов спірного договору позивачем
надано суду копію акту приймання-здачі
робіт підряду, акту приймання-здачі
відремонтованих, реконструйованих та
модернізованих об'єктів від 01.04.2014.
Щодо висновку податкового органу, що
відсутні докази виконання робіт за
спірним договором, суд зазначає, що
станом на 31.12.2013 (кінець періоду
перевірки) роботи за вказаним
договором не було виконано, отже були
відсутні акти приймання-здачі робіт.
З акту перевірки вбачається, що згідно
акту Ленінської ОДПІ у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області від 26.03.2014
№137/22-06/38088338, згідно якого згадуване
підприємство отримало товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 400 269 283 грн..
проте само нічого не виробляло, а всі
товари (роботи, послуги) проходили
транзитом. Крім того, відповідно до
пояснень директора ТОВ «СК
«Вардат-Сервіс» він договорів не
підписував, прав на підписання
документів від імені товариства не
передавав, податкову звітність не
складав та не підписував.
З огляду на викладене, податковий орган
дійшов висновку, що ТОВ «СК
«Вардат-Сервіс» проводяться транзитні
фінансові потоки, спрямовані на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту.
Щодо посилання податкового
органу в акті перевірки на протокол
допиту свідка та ніші докази зібрані в
рамках кримінального провадження, суд
зазначає, що факти вчинення злочину, в
тому числі у вигляді фіктивного
підприємництва, можуть
встановлюватись виключно відповідним
рішенням суду.

Доказів існування вироку у
кримінальній справі, який відповідно
до ч. 4 ст. 72 КАС України був би
обов'язковий для суду під час розгляду
даної адміністративної справи,
відповідачем не надано.

Порушення порядку реєстрації
юридичної особи не є імперативною
ознакою протиправності діяльності
такою юридичної особи та не може
розцінюватися як беззаперечне
свідчення фіктивності усіх
господарських операцій, здійснюваних
такою юридичною особою.

Сама по собі номінальність керівництва
цим товариством, установлена у
кримінальному провадженні, за
відсутності інших обставин, які б
свідчили про необґрунтованість
податкової вигоди, безпідставно
визнані податковим органом як доказ
безтоварності спірних господарських
операцій.

Платник податків не має можливості
встановлювати автентичність та
приналежність підписів на кожному
документі, представленому
контрагентом, а також проводити
почеркознавчу експертизу під час
здійснення підприємницької
діяльності; на нього не може бути
покладено надмірний тягар доказування
своєї добросовісності.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
оформлення відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, що свідчать про
обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей. З
огляду на недоведеність податковим
органом існування відповідних фактів,
та обставина, що первинні документи від
імені контрагенту підписана ймовірно
іншою невстановленою особою, не є
достатньою підставою для позбавлення
покупця (позивача у справі) права на
відображення у податковому обліку
понесених (нарахованих) витрат за
наслідками придбання рекламних послуг
та матеріалів у спірних
постачальників.

Крім того, факт заперечення директором
ТОВ «СК «Вардат-Сервіс» підписання
договорів не підтверджується
відповідним висновком почеркознавчої
експертизи.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку, що у ПК України передбачено
єдину підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку - покупця належним
чином оформленої податкової накладної
або митної декларації.

Відповідно до змісту п.п. 201.4. та 201.8 ст.
201 ПК України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
встановленому порядку.

Згідно з п. 184.1 ст. 184 ПК України, п. 9.8 ст. 9
Закону №168/97-ВР реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників
податку.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України № 969 від 21.12.2010,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 29.12.2010 за № 1401/18696 (далі -
Порядок №969), п. 2 Порядку № 165
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних
контрагент позивача ТОВ «СК
«Вардат-Сервіс» зареєстрований в
якості платника податку на додану
вартість відповідно до чинного
законодавства. Податкові накладні за
своєю формою та змістом відповідають
ст 201 Податкового кодексу України ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність" та
Порядку №165 зокрема, містять такі
обов'язкові реквізити як порядковий
номер податкової накладної та дату її
виписки, точне найменування юридичних
осіб, їх індивідуальні податкові
номери, назву товару, його ціну та
вартість.

Спірний договір у судовому порядку
недійсними не визнавався.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців"
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Як свідчать з матеріали справи, на
момент підписання договору,
видаткових, податкових та
товарно-транспортних накладних
юридична особа ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма «Моноліт»
не була припинена.

З огляду на викладені обставини, слід
зауважити, що вчинення платником
податків дій, що мають своїм
результатом одержання податкової
вигоди (звільнення від оподаткування,
зменшення бази або ставки
оподаткування, одержання права на
залік або відшкодування податку на
додану вартість тощо), саме по собі по
собі не означає, що відповідні
правочини були вчинені з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

При цьому, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Тобто якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету або подання податкової
звітності, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи, а тому сама по собі несплата
податку контрагентом чи неподання ним
звітності (у тому числі внаслідок
ухилення) не може бути підставою для
відмови у праві платника податку на
податковий кредит за наявності факту
здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), "Булвес"АД проти
Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" підлягають
застосуванню судами як джерела права, у
яких визначено, що платника податку не
може бути позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

З урахуванням всього вищенаведеного,
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість на
підставі виписаних накладних ТОВ «СК
«Вардат-Сервіс» за висновком суду, є
правомірним та повністю відповідає
вимогам чинного законодавства.

Відтак з огляду на встановлені судом в
ході розгляду спору обставини,
викладений в акті перевірки висновок
податкового органу про порушення
позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення
по податку на додану вартість (р. 24) на 67
040 грн. є необґрунтованим та таким, що не
відповідає дійсним обставинами справи,
а винесене на його підставі спірне
податкове повідомлення-рішення №
від 17.07.2014 безпідставним та
неправомірним, що свідчить про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог у вказаній частині.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем не доведено
правомірність та обґрунтованість
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Блокбастер-Київ» підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 9, 69-71, 94, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 17.07.2014 №,
№, № прийняті Державною
податковою інспекцією в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у міста Києві.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими
ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
В.І. Келеберда