Справа № 823/2181/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2181/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Черкасах
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від "23" серпня
2013 р. у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Севкабелелектро" до
Державної податкової інспекції у місті
Черкасах Черкаської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Севкабельелектро»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 24.01.2013 року №
та № .

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від "23" серпня
2013 року зазначений адміністративний
позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано належної правової оцінки
письмовим запереченням по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
посадовою особою державної податкової
інспекції у м. Черкасах Черкаської
області Державної податкової служби
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю
«Севкабельелектро», щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ «Техноторг Ком»
() за період з 01.07.2011р. по
31.07.2011р., про що складено акт перевірки
від 29.12.2012 року № 413/22-21/34337950.

У вказаному акті перевірки відображені
наступні порушення, виявлені під час
проведення невиїзної документальної
перевірки, а саме:

- порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI зі змінами та доповненнями, в
результаті чого ТОВ
«Севкабельелектро», завищило податок
на додану вартість в липні 2011 року, що
підлягає сплаті до бюджету, всього на
суму 16871 грн.;

- п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI зі змінами та доповненнями,
занижено податок на прибуток
підприємства 2-3 квартал 2011р. на 19401 грн.

За наслідками перевірки та на підставі
вказаного акту перевірки державною
податковою інспекцією у м. Черкасах
Черкаської області Державної
податкової служби винесені наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № від 24.01.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 2189 грн. 00 коп., в тому
числі за основним платежем в сумі 16871
грн. 00 коп. та за штрафними санкціями в
розмірі 4218 грн. 00 коп.;

- № від 24.01.2013 року яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на
загальну суму 19401 грн. 00 коп. в тому
числі за основним платежем в сумі 19401
грн. 00 коп. та за штрафними санкціями в
розмірі 0 грн. 00 коп.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентом
носять реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, з наступних підстав.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між ТОВ «Техноторг Ком» та ТОВ
«Севкабельелектро» укладено договір
поставки № 121 від 15.07.2011р. (а.с. 81-83), за
яким позивачем було придбано
електротехнічну продукцію в
асортименті на загальну вартість 101224
грн. 68 коп., в тому числі 16870 грн. 78 коп.
ПДВ.

Розрахунки між суб'єктами
господарювання за отриманий товар по
даному договору підтверджуються
рахунками фактури, видатковими
накладними, податковими накладними,
товарно-транспортними накладними, які
складені у відповідності до вимог
законодавства, що підтверджує
дійсність даних правочинів за
виконання договірних правовідносин.

Тобто, первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що на момент
надання податкових накладних
контрагент позивача не був
зареєстрований платником податку на
додану вартість, а тому не мав права
виписувати податкові накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, дослідженими
апеляційною інстанцією, копії яких
наявні в матеріалах справи та які
відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у місті
Черкасах Черкаської області -
відмовити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від "23" серпня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С