Справа № 826/4504/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4504/14
інстанції: Аблов Є.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Межевич
М.В.

Горбань Н.І.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фідленс-Україна" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, рішення
про коригування митної вартості
товарів, визнання протиправними дій та
стягнення коштів, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фідленс-Україна"
(далі - ТОВ "Фідленс-Україна") звернулося
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправними дій щодо
прийняття рішення №100270001/2014/700035/2 про
коригування митної вартості товарів та
щодо прийняття картки відмови в
прийнятті митної декларації від 27.02.2014
р. №100270001/2014/10040, скасування картки
відмови в прийнятті такої митної
декларації та рішення про коригування
митної вартості товарів, стягнення
надмірно сплачених коштів у розмірі
25304,40 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
травня 2014 року позов задоволено
частково, скасовано картку відмови в
прийнятті митної декларації від 27.02.2014
р. №100270001/2014/10040 та рішення про
коригування митної вартості товару від
24.02.2014 р. №100270001/2014/700035/2 Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів.
Стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
надмірно сплачені грошові кошти в
розмірі 25304,40 грн. на користь позивача. В
іншій частині позову відмовлено.

На вказану постанову Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів та
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
подали апеляційні скарги, в яких
просять її скасувати в частині
задоволення позову та в цій частині
ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач здійснив
ввезення на митну територію України
товару - кормової добавки для
виготовлення комбікормів для тварин:
аміносполуки, до складу яких входить
кисневмісна функціональна група: L -
Лізин сульфат кормовий у кількості
52000,00 кг (2080 мішків) на суму 46800,00 дол. США,
який вироблено фірмою Ningxia Eppen Biotech СO., LTD
(Китай) та придбано у постачальника Talura
Trading (Великобританія) на підставі
зовнішньоекономічного договору
(контракту) купівлі-продажу товарів №1 -
BST від 18.05.2012 p.

З метою митного оформлення такого
товару позивач подав до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
електронну митну декларацію від 20.02.2014
р. №100270001/2014/247920, у якій товар був
задекларований у митний режим "імпорт"
по ціні, визначеній в комерційному
інвойсі 46800,00 дол. США, що за курсом
Національного банку України становило
411147,36 грн.

На підтвердження заявленої
митної вартості товару позивачем було
подано наступні документи: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами №100/2012/0006858 від 04.11.2013 p.;
міжнародні автомобільні накладні (CMR)
№0143, №3052 від 14.02.2014 p.; коносамент (Bill of
Lading) №SZ20133576 від 01.01.2014 p.; документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару №TG005916 від 10.02.2014 p.; висновок про
вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією №11/164 від
18.02.2014 р.; рахунок - фактура (інвойс)
№EPPEN1310LLT020A від 20.12.2013 p.;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(позначеного кодом 4104) №1-BST від 18.05.2012 р.,
додаткову угоду №1 від 24.12.2014 р. до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); специфікацію №4 від 01.04.2013
р. до зовнішньоекономічного договору
(контракту); ветеринарне свідоцтво
форми Ф-2 (ввезення товарів) серії Щ-30 №
232292 від 19.02.2014 p.; ветеринарне свідоцтво
форми Ф-2 (ввезення товарів) серії Щ-30
№232294 від 19.02.2014 p.; сертифікат про
походження товару форми А №G10003
від 31.12.2013 p.; реєстраційне
посвідчення №АА-04112-04-13 від 12.03.2013 р. з
експертним висновком №517-К/06 від 27.02.2013
р. та додатками до нього; екологічну
декларацію №4556 від 07.02.2014 p.

Митним органом запропоновано
надати додаткові документи відповідно
до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а
саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти, прайс-листи виробника
товару, висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, виписку з
бухгалтерської документації та інші
платіжні бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товарів.

На виконання вимоги, митного
органу щодо надання додаткових
документів, позивачем надано:
зовнішньоекономічний контракт з
додатком та специфікацією №FD 13/15 від 1
квітня 2013 року; лист Ningxia Eppen Biotech CO., LTD
від 05.02.2014 p. щодо калькуляції на товар;
прайс-лист Ningxia Eppen Biotech CO., LTD від 10.10.2013 p.;
документ, що підтверджує оплату товару
- платіжне доручення в іноземній валюті
№170 від 10.12.2013 p., документ що
підтверджує оплату товару - платіжне
доручення в іноземній валюті №118
від.23.12.2013 p., документ що підтверджує
оплату товару - платіжне доручення в
іноземній валюті №3 від 11.01.2014 p.,
документ що підтверджує оплату товару -
платіжне доручення в іноземній валюті
№5 від 23.01.2014 р.; комерційний інвойс
№EPPEN1310LLT020А від 20.12.2013 p.; копія
вантажно-митної декларації країни
експортера №1340488 від 09.01.2014 p.;
договір про транспортно-експедиційне
обслуговування №05-12-13 від 05.12.2013 р. між
ТОВ "Фідленс-Україна" та ТОВ "ТГЛ
Україна"; договір №1507/13 від 15.07.2013 р. між
ТОВ "ТГЛ Україна" та ТОВ "Лідер Сервіс"
на організацію перевезень
автомобільним транспортом; договір
№0108/12 від 01.08.2012 р. між ТОВ "ТГЛ Україна"
та ТОВ "ВС-Сервіс" про автоперевезення
вантажів.

За результатом розгляду таких
документів Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості товару
від 24.02.2014 р. №100270001/2014/700035/2, відповідно
до якого вартість задекларованого
товару було визначено за резервним
методом на суму 62920,00 дол. США, курс
валюти 8,938 грн. за 1 дол. США, що
становить 418298,40 грн. та прийнято картку
відмови в прийнятті митної декларації
від 27.02.2014 р. №100270001/2014/10040.

Як зазначено у вказаному рішенні
про коригування митної вартості
товарів, митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції):
документи, що подані декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного
кодексу України, не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів. Митна вартість визначена із
застосуванням резервного методу.
Попередні методи не застосовані: метод
1 - відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 та ч. 6 ст.
54 ст. 53 Митного кодексу України , методи
2а, 2б - у зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
товари, методи 2в, 2г - через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості. Визначена митна вартість
ґрунтується на митній вартості товару,
ідентичного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснене МД №100270001/2014/246206.

З метою випуску задекларованого
товару у вільний обіг позивач подав до
митного органу нову митну декларацію, в
якій скоригував митну вартість товару
з урахуванням рішення митного органу
та сплатив до державного бюджету всі
митні платежі, у тому числі й різницю
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом - 25304,40 грн.

Відповідно до ст. 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати).

Статтями 49, 50 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Частиною 3 статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи перелік яких
встановлено цією статтею.

Митний орган має право відійти
від наведених вище законодавчих
обмежень, що пов'язують з перевіркою
основного переліку документів, які
підтверджують митну вартість, та
витребувати від декларанта додаткові
документи лише, якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі вади не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

При цьому, виявлення розбіжностей
чи неповноти у даних, які не стосуються
ціни товару та/або не впливають на неї,
не можуть бути покладені в
обґрунтування невизнання
задекларованої митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем подано митному
органу обов'язкові документи для
підтвердження митної вартості товарів
та надано, на вимогу митного органу,
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів.

Разом з тим, у оскаржуваному
рішенні про коригування митної
вартості товару митним органом не
обґрунтовано наявності розбіжностей,
які впливають на числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомості щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, що у свою чергу призвели до
виникнення обґрунтованих сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом.

Відповідач не надав суду жодних
належних доказів на підтвердження
того, що позивач в деклараціях митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

Отже, відповідачем не
обґрунтовано існування об'єктивних
перешкод для визначення митної
вартості задекларованих позивачем
товарів за ціною договору.

При цьому, сама по собі різниця
між вартістю товару, задекларованого
особою, та вартістю подібних
(аналогічних) товарів, що
розмитнювались цією ж чи іншими
особами у попередніх періодах, ще не
свідчить про наявність порушень з боку
декларанта і не є підставою для
автоматичного збільшення митної
вартості товарів до показників
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками.

Та обставина, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не дає підстав для відмови у
визнанні заявленої декларантом митної
вартості за основним методом та її
визначенні за резервним методом. Це
обумовлено тим, що торгові відносини є
різноманітними, здійснюються на
принципах автономії волі та свободи
договору, при цьому безліч обставин
можуть впливати на їх ціну
(характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Таким чином, митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом та визначив
митну вартість за резервним методом, а
тому рішення від 24.02.2014 р. №100270001/2014/700035/2
про коригування митної вартості
товарів та картка відмови у прийнятті
митної декларації від 27.02.2014 р.
№100270001/2014/10040 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Однак, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення на користь
позивача надмірно сплачених коштів,
виходячи з наступного.

Повернення платникам помилково
та/або надмірно сплачених митних та
інших платежів, що зараховані на
депозитні рахунки митних органів 3734,
здійснюється відповідно до Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 р. N618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р.
за N1097/14364. Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
на підставі платіжних доручень митних
органів забезпечує перерахування
коштів.

Оскільки, позивачем не надано
суду доказів про звернення до митного
органу із відповідною заявою щодо
повернення надміру сплачених мита та
податку на додану вартість за
законодавчо визначеною процедурою, та
про те, що митним органом відмовлено у
задоволенні такої заяви, вимоги про
повернення надмірно сплачених коштів є
необґрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевказане, колегія
суддів не погоджується з висновками
суду першої інстанції щодо задоволення
позову в частині стягнення коштів, а
тому апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
необхідно задовольнити частково,
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року в
частині задоволення позову щодо
стягнення коштів в розмірі 25304,40 грн. -
скасувати в цій частині ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити, оскільки постанова ухвалена
з порушенням норм матеріального права.
В іншій частині постанову - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 202, 205,
207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
- задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року в
частині задоволення позову щодо
стягнення коштів в розмірі 25304,40 грн. -
скасувати та в цій частині ухвалити
нову постанову, якою в задоволенні
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фідленс-Україна" -
відмовити.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
травня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Межевич М.В.

Горбань Н.І.

Повний текст постанови складено
04.11.2014 р.

Головуючий суддя

Сорочко Є.О.

Судді:

Межевич М.В.

Горбань Н.І.