Справа № 203/5828/14-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5828/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Дніпропетровської митниці до
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Ковальова Сергія Володимировича про
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу, відновлення виконавчого
провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
02.07.2014 року відповідачем було винесено
постанову про повернення виконавчого
документу - постанови
Дніпропетровської митниці від 12.10.2011
року, яка надійшла до митниці 02.09.2014
року. У постанові про повернення
виконавчого документу було зазначено,
що майно, належне боржнику та на яке
може бути звернуто стягнення не
виявлено. Вважають дану постанову
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки державним
виконавцем не було здійснено всіх
передбачених законом для виконання
вимог виконавчого документу. На
підставі викладеного, позивач просив
визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця від
02.07.2014 року про повернення виконавчого
документу, відновити виконавче
провадження по примусовому виконанню
постанови митниці від 12.10.2011 року.

В наданій заяві представник позивача
просив провести розгляд справи у його
відсутності, зазначивши про
підтримання позову в повному обсязі.

Відповідач до суду не з'явився. В
наданих письмових запереченнях
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
в задоволенні позову просили
відмовити, розгляд справи здійснювати
за відсутності представника відділу.

З урахуванням зазначеного, суд у
відповідності до ст.ст.41,122,128 КАС
України вважає за можливе провести
розгляд справи в письмовому
провадженні та без фіксації судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши викладені в позові доводи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право,
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Частиною четвертою ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а інтими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
постановою Дніпропетровської митниці
від 12.10.2011 року ОСОБА_2 було визнано
винним в порушенні митних правих,
передбаченого ст.332 МК України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 867 грн.

Вказана постанова була
пред'явлена для примусового виконання
до відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області.

Постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області Ковальова С.В. від
02.07.2014 року виконавчий документ -
постанову Дніпропетровської митниці
від 12.10.2011 року, було повернуто
стягувачу на підставі ч.2 ст.48, ст.50
Закону України «Про виконавче
провадження» з посланням на те, що в
ході проведення виконавчих дій, майно,
належне боржнику, на яке може бути
звернуто стягнення, не виявлено.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання, за
яким стягувачем є держава, у випадках,
передбачених ч.1 ст.47 цього Закону,
повертається до органу, який пред'явив
виконавчий документ до виконання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Про повернення стягувачу
виконавчого документа та авансового
внеску державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (ч.4 ст.47).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Права державного виконавця у
процесі здійснення виконавчого
провадження визначені ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Повертаючи виконавчий документ
державний виконавець посилався на
відсутність у боржника майна, на яке
може бути звернуте стягнення.

З наданих письмових заперечень
та додатків до них вбачається, що
державним виконавцем вживались заходи
для перевірки майнового стану боржника
за місцем мешкання, в ході чого не
виявлено майно, на яке може бути
звернуто стягнення. Робились запити
щодо наявності транспортних засобів,
коштів на рахунках, отримання доходів,
з відповідей на які встановлено, що за
боржником транспортні засоби не
зареєстровано, банківських рахунків
останній не має, пенсію не отримує, не
працює.

Разом з тим, з додатків до
заперечень не вбачається, що державним
виконавцем вживались заходи щодо
наявності у боржника нерухомого майна
(квартир, земельних ділянок та інш.),
щодо звернень до суду з клопотанням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, яке також є
одним із заходів примусового
виконання.

Таким чином, суд вважає, що
оскаржувана постанова від 02.07.2014 року
винесена відповідачем передчасно, без
вжиття всіх передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
заходів, спрямованих на виконання в
повному обсязі вимог виконавчого
документу.

А тому позов Дніпропетровської
митниці в частині визнання незаконною
та скасування постанови є
об-ґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Разом з тим, в частині вимог про
відновлення виконавчого провадження в
задоволенні позову слід відмовити,
оскільки обов'язок державного
виконавця відновити виконавче
провадження в разі скасування судом
постанови про повернення виконавчого
документу, прямо передбачена ч.1 ст.51
Закону України «Про виконавче
провадження» та не потребує
додатковому визначенню судовим
рішенням.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.2,11,41,71,122,128,160-163,181 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської
митниці до державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Ковальова Сергія Володимировича про
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу, відновлення виконавчого
провадження - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Ковальова Сергія Володимировича від 02
липня 2014 року, винесену в рамках
виконавчого провадження №42136232, про
повернення виконавчого документу -
постанови Дніпропетровської митниці
від 12 жовтня 2011 року.

В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, якщо останню не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня її проголошення апеляційної
скарги. У разі застосування судом ч.3
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

С.Ю.Казак