Справа № 826/16669/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2014 року 08:27
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Скочок Т.О., суддів
Саніна Б.В., Шейко Т.І., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомПенсійного фонду України
доДержавної виконавчої служби
Українипровизнання дій протиправними
та скасування постанов, -
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся Пенсійний фонд
України (надалі - позивач або ПФ
України) з позовом до Державної
виконавчої служби України (надалі -
відповідач або ДВС України), в якому
- визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Юхименко
О.С. щодо винесення постанов від 14.10.2014
року ВП №44857702 про накладення штрафу та
від 14.10.2014 року ВП №44857702 про стягнення
виконавчого збору незаконними;
- скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби Юхименко О.С. від 14.10.2014 року ВП
№44857702 про накладення штрафу на
Пенсійний фонд України в розмірі 680,00
- скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби Юхименко О.С. від 14.10.2014 року ВП
№44857702 про стягнення виконавчого збору
в розмірі 1 360,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31.10.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду у судовому
засіданні на 10.11.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
оскаржувані постанови від 14.10.2014 року
про накладення штрафу та про стягнення
виконавчого збору винесені в порушення
положень Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки у позивача
наявні поважні причини, пов'язані з
неможливістю виконання рішення, з
метою примусового виконання якого і
відкрито виконавче провадження №44857702.
У судове засідання 10.11.2014 року з'явилися
представники сторін.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд
задовольнити їх з підстав, викладених у
Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, зазначивши про
правомірність оскаржуваних постанов.
Суд у судовому засіданні 10.11.2014 року за
згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України),
враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, ухвалив
про перехід до розгляду справи у
порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Юхименко О.С. за результатами
розгляду заяви стягувача про примусове
виданого 19.09.2014 року Окружним
адміністративним судом міста Києва про
поновлення ОСОБА_2 на посаді першого
заступника начальника Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві з 03.07.2013 року, винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 25.09.2014 року (ВП №44857702)
та надано боржнику (ПФ України) строк
для самостійного виконання вказаного
рішення суду.

У межах виконавчого провадження №44857702
на адресу позивача направлено вимоги
державного виконавця від 07.10.2014 року
№С-13666/2.-411/15 та від 14.10.2014 року
№С-13666/2.-411/15, якими від ПФ України
вимагалося виконати виконавчий лист
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19.09.2014 року №826/11344/13-а
про поновлення ОСОБА_2 на посаді
першого заступника начальника
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві з 03.07.2013 року, а також
негайно надати до відділу інформацію
про виконання вищевказаного
виконавчого документа.

Надалі, державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Юхименко О.С. у межах
виконавчого провадження №44857702
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору від 14.10.2014 року, якою
у зв'язку з не виконанням боржником у
встановлений строк вищевказаного
виконавчого документу постановлено
стягнути з боржника - ПФ України -
виконавчий збір у розмірі 1 360,00 грн., а
також постанову про накладення штрафу
від 14.10.2014 року, якою у зв'язку з не
виконанням боржником рішення суду та
не вчиненням дій, спрямованих на
виконання, постановлено накласти на
боржника - ПФ України - штраф у розмірі
680,00 грн.

Вважаючи оскаржувані постанови від
14.10.2014 року про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають скасуванню, позивач
звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким
врегульовано умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року №606-XIV (надалі - Закон №606).

Відповідно до ст. 1 Закону №606,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону
№606 зазначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
зокрема, у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (п. 13 ч. 2 ст. 11
Закону №606), а також здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами (п. 20 ч. 2 ст. 11 Закону
№606).

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону №606, державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 31
Закону №606, копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (ч. 1 ст. 35 Закону
№606).

Частиною 1 ст. 27 Закону №606 передбачено,
що у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В свою чергу, положеннями ст. 75 Закону
№606 визначені загальні умови виконання
рішень, за якими боржник зобов'язаний
особисто вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення.

Так, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження (ч. 1
ст. 75 Закону №606).

Приписами ч. 2 ст. 75 Закону №606
зафіксовано, що у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення. Якщо
рішення не виконано і виконання може
бути проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 89 Закону
№606 передбачено, що у разі невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

З аналізу вищевикладених правових норм
вбачається, що примусове виконання
рішення розпочинається після того як
державний виконавець пересвідчиться у
відсутності обставин, які
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, а накладення на боржника штрафу,
відповідно до положень ст. 89 Закону №606,
можливе лише у разі відсутності
поважних причин для невиконання
судового рішення.

Як зазначає представник позивача у
позовній заяві, що підтверджено
останнім під час судового розгляду
справи, у ПФ України наявні поважні
причини, пов'язані з неможливістю
виконання судового рішення, з метою
примусового виконання якого і відкрито
виконавче провадження №44857702, про що
відповідача неодноразово
повідомлялося.

Як вбачається з відмітки на копії
супровідного листа від 26.09.2014 року
№С-13666/2.-411/15, яким повідомлялося про
направлення позивачу постанови про
відкриття вказаного виконавчого
провадження, постанову про відкриття
виконавчого провадження від 25.09.2014 року
ПФ України отримано 02.10.2014 року.

Надалі, позивачем на адресу відділу
примусового виконання рішень ДВС
України направлено заяву про
відкладення виконавчих дій від 07.10.2014
року №26054/09-10, якою повідомлялося про
наявність обставин, які перешкоджають
провадженню виконавчих дій, у зв'язку з
чим позивач просив відкласти
провадження виконавчих дій, а саме:
факт звернення ПФ України до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
заявою про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню, на
підтвердження чого надано докази
направлення даної заяви до суду.
Вказану вище заяву, згідно штампу
вхідної кореспонденції на наявній у
матеріалах справи копії заяви про
відкладення виконавчих дій, отримано
відповідачем 10.10.2014 року.

Крім того, повторно про наявні у
позивача обставини, які перешкоджають
провадженню виконавчих дій, останній
повідомив відділ примусового
виконання рішень ДВС України листом
від 20.10.2014 року №27247/09-10, який згідно
штампу вхідної кореспонденції
отримано ДВС України 22.10.2014 року.

При цьому, матеріали виконавчого
провадження №44857702 не містять доказів
реагування відповідача на вказані вище
заяви ПФ України про відкладення
виконавчих дій від 07.10.2014 року №26054/09-10
та від 20.10.2014 року №27247/09-10.

Враховуючи викладене вбачається, що
станом на момент винесення
оскаржуваних постанов від 14.10.2014 року
про стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу відповідачу було
відомо про наявність у позивача причин,
з якими пов'язано невиконання ПФ
України вказаного судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що у позивача наявні причини,
які перешкоджають останньому виконати
виконавчий лист №826/11344/13-а, виданий
19.09.2014 року Окружним адміністративним
судом міста Києва про поновлення
ОСОБА_2 на посаді першого заступника
начальника Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві з
03.07.2013 року, на підставі якого відкрито
виконавче провадження №44857702, з огляду
на що постанови від 14.10.2014 року про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу винесені передчасно,
а, відтак, є такими, що підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії
Державної виконавчої служби щодо
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору від 14.10.2014 року та
постанови про накладення штрафу від
14.10.2014 року у виконавчому провадженні
№44857702.

3. Скасувати постанову про
стягнення виконавчого збору від 14.10.2014
року та постанову про накладення
штрафу від 14.10.2014 року у виконавчому
провадженні №44857702.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Т.О. Скочок

Судді
Б.В. Санін

Т.І. Шейко