Справа № 2а-1870/6962/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/49077/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявним у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Сумській
області на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2012 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Сумській області до Липоводолинської
селищної ради Сумської області про
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Сумській області звернулось до суду з
позовом до Липоводолинської селищної
ради про зобов'язання виконати пункти 1,
2, 3, 4, 5 та 7 вимоги "Про усунення порушень
чинного законодавства, виявлених в
ході ревізії бюджету Липоводолинської
селищної ради" від 08.11.2010 № 08-14/6904.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю
факту виконання пунктів 1, 2, 3, 4, 5 та 7
вимоги "Про усунення порушень чинного
законодавства, виявлених в ході
ревізії бюджету Липоводолинської
селищної ради" від 08.11.2010 № 08-14/6904,
пред'явлених відповідачеві за
результатами проведеної ревізії.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2011
року позов задоволено: зобов'язано
Липоводолинську селищну раду виконати
пункти 1, 2, 3, 4, 5 та 7 листа-вимоги "Про
усунення порушень чинного
законодавства, виявлених в ході
ревізії бюджету Липоводолинської
селищної ради" від 08.11.2010 №08-14/6904.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2012
року постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2011
року скасовано в частині задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
Липоводолинської селищної ради
виконати пункти 1, 2, листа-вимоги "Про
усунення порушень чинного
законодавства, виявлених в ході
ревізії бюджету Липоводолинської
селищної ради" від 08.11.2010 №08-14/6904 та щодо
зобов'язання виконати пункт 4
листа-вимоги на суму 28694,98 грн.; у
вказаній частині прийнято нове
рішення, яким відмовлено у задоволенні
позову; в іншій частині постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі Державна
фінансова інспекція в Сумській області
з посиланням на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене вище судове
рішення апеляційного суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що Контрольно-ревізійним
управлінням у Сумській області
проведено планову виїзну ревізію
Липоводолонської селищної ради за
період з 01.05.2008 по 31.08.2010, за
результатами якої складено акт ревізії
від 22.10.2010 №08-08-03/19.

На підставі акта ревізії від 22.10.2010
№08-08-03/19 Контрольно-ревізійним
управлінням у Сумській області
сформовано та на адресу відповідача
надіслано вимогу про усунення порушень
вимог законодавства, виявлених в ході
ревізії, від 08.11.2010 №08-14/6904.

Згідно з пунктом 1 вимоги від 08.11.2010
№08-14/6904 під час аналізу договорів
оренди, рішень селищної ради та
вибіркового обстеження використання
земель встановлено, що окремі
землекористувачі використовують
земельні ділянки, які перебувають під
їх власним майном в межах населеного
пункту, без оформлення
правовстановлюючих документів,
укладення договорів оренди та сплати
орендної плати. Так, у 2008 році, за
прийнятими у 2005-2008 роках рішеннями
сесій селищної ради щодо надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки чи технічної документацій з
землеустрою, що посвідчують право на
земельну ділянку, суб'єктами
господарювання використовувалось 5
земельних ділянок площею 11,2285 га, у 2009
році - 11 площею 18,2139 га, станом на 31.08.2010 -
17 земельних ділянок площею 23,8832 га за
відсутності правовстановлюючих
документів та без сплати орендної
плати, що суперечить ст. 206 Земельного
кодексу України. В результаті
зазначеного перевіряючими зроблено
висновок про недоотримання місцевим
бюджетом орендної плати за землю в
загальній сумі 269299,92 грн., у зв'язку з
чим відповідачеві висунуто вимогу про
проведення з орендарями
претензійно-позовної роботи та
повернення до місцевих бюджетів
недоотриманої орендної плати в
загальній сумі 269299,92 грн., укладення
договорів оренди земельних ділянок у
відповідності до визначених у
встановленому порядку розмірів
орендної плати та грошової оцінки
земель.

У пункті 2 вимоги від 08.11.2010 №08-14/6904
зазначено, що всупереч рішенню
Липоводолинської селищної ради
відповідачем не забезпечено внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки з TOB "Фірма "Козацький шлях 2007" в
частині збільшення орендної плати з 3%
до 12% від нормативної грошової оцінки
землі, що призвело до недоотримання
місцевими бюджетами орендної плати в
загальній сумі 69143,76 грн.. У зв'язку із
зазначеним відповідачеві висунуто
вимогу про необхідність внесення змін
до договору оренди в частині
підвищення розміру орендної ставки та
відображення в бухгалтерському обліку
дебіторської заборгованості TOB "Фірма
"Козацький шлях 2007", або ж стягнення з
особи, винної у заниженні орендних
ставок, шкоди у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу
законів про працю України.

Пунктом 3 вимоги від 08.11.2010 №08-14/6904, у
зв'язку з порушенням вимог частини 2
статті 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", від
відповідача вимагається відобразити в
обліку дебіторську заборгованість в
сумі 49461,17 грн. за зайво сплачені
послуги з теплопостачання; вказано на
необхідність проведення
претензійно-позовної роботи з
контрагентом щодо відшкодування
зайвих виплат; або ж в іншому випадку -
стягнути з осіб, винних у проведенні
зайвих виплат, кошти та перерахувати
їх до бюджету.

Згідно з пунктом 4 вимоги від 08.11.2010
№08-14/6904 під час ревізії встановлено, що
відповідачем всупереч вимогам статті 69
Бюджетного кодексу України кошти в
сумі 27653,13 грн. від сплати за оренду
цілісного майнового комплексу, який
належить до комунальної власності,
зараховано на розрахунковий рахунок КП
"Липоводолинське"; також вказано на не
застосування індексу інфляції при
наданні в оренду цілісного майнового
комплексу, що призвело до
недоотримання коштів селищним
бюджетом в сумі 1941,85 грн. У зв'язку із
зазначеним від відповідача
вимагається відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за
недоотриманою орендною платою та
провести претензійно-позовну роботу з
КП "Липоводолинське" щодо
перерахування до селищного бюджету
коштів в загальній сумі 29594,98 грн.

Згідно з пунктом 5 вимоги від 08.11.2010
№08-14/6904 проведеною ревізією
встановлено факт виплати селищному
голові матеріальної допомоги у розмірі
середньомісячної заробітної плати без
рішень сесії Липоводолинської
селищної ради, в сумі 4120,86 грн., та
зайвої сплати внесків до державних
фондів - 1491,36 грн. У зв'язку із
зазначеним від відповідача
вимагається стягнути з осіб, винних у
зайвих грошових виплатах, кошти в сумі
4120,86 грн. у порядку та розмірах
встановлених статтями 130, 133, 136 Кодексу
законів про працю України; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних фондів та повернути зайво
сплачені кошти в сумі 1491,36 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів).

У пункті 7 зазначено, що ревізією
встановлено відчуження цегляного
сараю та туалету, залишковою вартістю
1349,4 грн. без рішення сесії
Липоводолинської селищної ради, чим
порушено вимоги частини 30 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування". У зв'язку із
зазначеним від відповідача
вимагається поновити в обліку вартість
основних засобів; у разі відсутності
майна - відобразити як нестачу та
стягнути вартість нестачі з винних
осіб.

У зв'язку з невиконанням з боку
відповідача пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 7 вимоги
від 08.11.2010 №08-14/6904, Контрольно-ревізійне
управління в Сумській області
звернулось до суду із зазначеним
позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з доведеності з
боку органу контрольно-ревізійної
служби наявності підстав для
примусового виконання вимоги.
Зазначена позиція суду першої
інстанції ґрунтується на тому, що
вимога на момент судового розгляду
справи, не оскаржена, є чинною, а отже
такою, що підлягає виконанню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
щодо зобов'язання Липоводолинської
селищної ради виконати пункти 1, 2,
листа-вимоги "Про усунення порушень
чинного законодавства, виявлених в
ході ревізії бюджету Липоводолинської
селищної ради" від 08.11.2010 №08-14/6904 та щодо
зобов'язання виконати пункт 4
листа-вимоги на суму 28694,98 грн. та
відмовляючи у задоволенні позову у
вказаній частині, суд апеляційної
інстанції виходив з протиправності
відповідних пунктів вимоги.

Так, позиція суду апеляційної
інстанції щодо протиправності пунктів
1, 2 вимоги від 08.11.2010 №08-14/6904 ґрунтується
на тому, що орган контрольно-ревізійної
служби не є органом, уповноваженим на
здійснення перевірок правильності
справляння орендної плати за землю,
оскільки зазначене відноситься до
функцій податкового органу. Вказуючи
на протиправність пункту 4 вимоги від
08.11.2010 №08-14/6904 в частині суми 28694,98 грн.,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що КП "Липоводолинське" як
підприємство, яке створено 11.02.2010, не
несе відповідальності за зобов'язання
КП ЖКХ "Липоводолинське".

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Закон України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(чинний на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачав, що
Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» (чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 50 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
№550, за результатами проведеної
ревізії у межах наданих прав
контролюючі органи вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущених порушеннях працівників
об'єкту контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Вказані вимоги Порядку узгоджуються з
пунктом 10 статті 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» відповідно до якого органу
контрольно-ревізійної служби
надається право звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Разом із тим, пунктом 19 Порядку
проведення інспектування встановлено,
що якщо під час ревізії виявлено факти
порушення законодавства, вжиття
заходів щодо яких не належить до
компетенції контролюючого органу
(зокрема, з питань обігу готівки,
валютних операцій, формування об'єкта
та/або бази оподаткування,
ціноутворення, управління державним
майном, дотримання антимонопольного
законодавства та інших), посадові особи
контролюючого органу невідкладно
письмово повідомляють про це керівнику
контролюючого органу чи його
заступнику, які забезпечують
інформування відповідних державних
органів про такі факти.

З огляду на викладене, стаття 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, та пункт 50
Порядку надають право органу
контрольно-ревізійної служби на
звернення до суду в інтересах держави
лише в тому випадку, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи
контрольно-ревізійної служби. .

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 14
Закону України «Про систему
оподаткування», діючого до 31.12.2010, до
загальнодержавних платежів належать
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як плата за землю (земельний
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності).

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про плату за землю", чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий
кодекс України, підпунктом 14.1.147 пункту
14.1 статті 14 якого визначено, що плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно до пункту 40.1 статті 40
Кодексу розділ ІІ Податкового кодексу
України визначає порядок
адміністрування податків та зборів,
визначених у розділі I цього Кодексу, а
також порядок контролю за дотриманням
вимог податкового та іншого
законодавства у випадках, коли
здійснення такого контролю покладено
на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1
статті 41 розділу ІІ Кодексу (діючого на
час звернення позивача до суду)
контролюючими органами є органи
державної податкової служби - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

Отже, здійснення контролю за
дотриманням вимог законодавства, яке
регулює порядок справляння орендної
плати, на час звернення позивача до
суду, покладено на органи державної
податкової служби.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для зобов'язання відповідача
виконати пункти 1, 2 вимоги від 08.11.2010 №
08-14/6904.

Так само, колегія суддів вказує
необґрунтованість доводів касаційної
скарги щодо наявності підстав для
залишення в силі рішення суду першої
інстанції в частині зобов'язання
виконати пункт 4 вимоги від 08.11.2010
№08-14/6904.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням 17 сесії
Липоводолинської селищної ради 5
скликання "Про надання дозволу КП
"Липоводолинське" здати в оренду
кабінети адмінприміщення» від 11.02.2010
вирішено надати згоду КП
"Липоводолинське" здати в оренду
терміном на 5 років 5 кабінетів
адміністративної будівлі загальною
площею 302,2 кв.м. по вул. Леніна, 18 смт.
Липова Долина та доручено директору КП
"Липоводолинське" Свириденко І.А.
укласти договори оренди на вказані
приміщення терміном на 5 років.

Відповідно до абзацу третього статті 5
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" щодо цілісних
майнових комплексів підприємств, їх
структурних підрозділів та нерухомого
майна, яке відповідно належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності
орендодавцями є органи, уповноважені
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим та органами місцевого
самоврядування управляти майном.

Згідно з актом ревізії на рахунок КП
"Липоводолинське" надійшло орендної
плати за січень-серпень 2010 року у
розмірі 900,00 грн.; в бухгалтерському
обліку та фінансовій звітності
комунального підприємства відображено
як власні надходження та використано
на господарські потреби; станом на
31.08.2010 заборгованість за орендарем ТОВ
"Агропатнер-2009" складає 1476,18 грн.

Контрольно-ревізійним управлінням в
Сумській області в акті ревізії жодним
чином не обґрунтовано факт
недоотримання селищною радою коштів у
розмірі 29594,98 грн., які начебто складали
орендну плату, яка повинна була бути
перерахована КП "Липоводолинське" до
місцевого бюджету. При цьому, колегія
суддів вказує на необґрунтованість
посилання органу
контрольно-ревізійної служби на
положення статті 78 Бюджетного кодексу
України, відповідно до яких податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи місцевого бюджету
зараховуються безпосередньо на
рахунок відповідного бюджету,
відкритий в територіальному органі
Державного казначейства України, і не
можуть акумулюватися на рахунках
органів стягнення, як на положення, з
яких виплаває, що оренда плата за
користування комунальним майном має
бути зарахована виключно в дохід
місцевого бюджету.

Так, згідно з частиною другою статті 19
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" методика
розрахунку пропорції розподілу між
відповідним бюджетом, орендодавцем і
балансоутримувачем та порядок
використання орендної плати
визначаються: Кабінетом Міністрів
України - для об'єктів, що перебувають у
державній власності; органами,
уповноваженими Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - для
об'єктів, що належать Автономній
Республіці Крим; органами місцевого
самоврядування - для об'єктів, що
перебувають у комунальній власності.

Відповідно до пункту 19 Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду майна спільної
комунальної власності територіальної
громади Липоводолинської селищної
ради, затвердженої 18.10.2007 рішенням VIII
сесії 5 скликання Липоводолинської
селищної ради, у разі, коли
орендодавцем є комунальне
підприємство, оренда плата
спрямовується: за нерухоме майно -
підприємству, організації, але
розподіляється наступним чином: 40
відсотків орендної плати - на потреби
підприємству, організації, 60 відсотків
- на рахунок розвитку підприємства,
організації, подальше використання
яких здійснюється за погодженням з
селищною радою.

Згідно з пунктом 18 зазначеної Методики
у разі, коли орендодавцем майна
виступає рада, оренда плата
спрямовується 100 відсотків до
місцевого бюджету.

У той же час, як вбачається з акту
ревізії від 22.10.2010 №08-08-03/19,
Контрольно-ревізійним управлінням в
Сумській області обґрунтованість
розподілу орендної плати на предмет
відповідності Методиці розрахунку і
порядку використання плати за оренду
майна спільної комунальної власності
територіальної громади
Липоводолинської селищної ради,
затвердженої 18.10.2007 рішенням VIII сесії 5
скликання Липоводолинської селищної
ради, не перевірялась.

За вказаних обставин, колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
доводів касаційної скарги в частині
наявності підстав для залишення в силі
рішення суду першої інстанції щодо
зобов'язання відповідача виконати
пункт 4 вимоги від 08.11.2010 № 08-14/6904.

Відповідно до частин першої, другої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, переглядаючи рішення
судів попередніх інстанцій в межах
касаційної скарги, поданої Державною
фінансовою інспекцією у Сумській
області, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість позиції
суду апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову у відповідній частині.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Сумській області залишити
без задоволення, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
не може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: