Справа № 2а-6283/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
Справа №
9104/119024/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації на постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 06
вересня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації про стягнення
недоотриманої разової грошової
допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 04.07.2011 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації в якому просила визнати
дії відповідача протиправними та
стягнути різницю недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги, як
учаснику війни, в сумі 2172 грн.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 06
вересня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, визнано
протиправною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу за 2011 рік недоплачену разову
щорічну грошову допомогу до 05 травня
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, розмір
яких визначається відповідно до ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум, в задоволені решти позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, щорічно до 5 травня
учасникам війни виплачується разова
грошова допомога у розмір трьох
мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ст. 17 вищевказаного
Закону фінансування витрат, пов'язаних
з введенням в дію цього Закону
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів. З
огляду на викладене правовідносини,
які виникають при призначенні та
виплаті вищевказаної допомоги є
бюджетними відносинами (ст.4 Бюджетного
кодексу України).

Також апелянт зазначає, що відповідно
до Закону України № 3551 - XII від 22.10.1993
року «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту,
щорічно до 5 травня учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю та бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни,
та іншим учасникам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених Законом про Державний
бюджет України. У Законі «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України не визначено розміру
разової грошової допомоги ветеранам
війни, особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», а з цього приводу
прийнято Постанову №341 від 04.04.2011 року.
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», учасникам
війни, нагородженим орденами і
медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни та війни з Японією,
учасникам війни та колишнім в'язням
концентраційних таборів, гетто, інших
місць примусового тримання, особам, які
були насильно вивезені на примусові
роботи, дітям партизанів, підпільників,
членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни і війни з Японією,
дружинам (чоловікам) померлих
учасників бойових дій в період Великої
Вітчизняної війни і війни з Японією,
учасників Великої Вітчизняної війни і
війни з Японією та жертв нацистських
переслідувань, визнаних за життя
інвалідами, які не одружилися вдруге, -
120 гривень. Вищевказана сума позивачу
булла виплачена в строки, передбачені
чинним законодавством, тобто до 5
травня.

З врахуванням вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позову.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником війни і відповідно
до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на
одноразову щорічну грошову допомогу до
5 травня, яка їй була виплачена у сумі 120
грн.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно враховано, згідно ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин,
щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок -20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Згідно Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» передбачено, що
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень
встановлених законом про Державний
бюджет України. Однак, Конституційний
суд 22 травня 2008 року прийняв рішення
№10-рп/2008р, яким дані зміни визнав
неконституційними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно виходив із
загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними
актами, посилання відповідача на
положення постанови Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року є
безпідставним і таким, що звужує обсяг
передбачених законом прав позивача і
при вирішенні даного спору слід
застосувати положення ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як нормативних актів, які
мають вищу юридичну силу над
підзаконними нормативними актами.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідача слід
зобов'язати провести перерахунок
призначеної позивачу у 2011 році разової
щорічної грошової допомоги до 5-го
травня відповідно до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 3 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 06
вересня 2011 року по справі № 2а-6283/11 - без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Л.Я. Гудим