Справа № 2а-7969/10/1570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/17106/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі міста Одеси

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року

у справі № 2а-7969/10/1570

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Малиновському районі міста Одеси

про визнання недійсним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі міста
Одеси (далі - відповідач) про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 20
липня 2010 року № .

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2010
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2010
року скасовано, прийнято нову, якою
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 20
липня 2010 року в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
43192,00 грн. за порушення пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг». В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року та залишити в силі постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 21 жовтня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА в Одеській області була проведена
перевірка за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - кафе, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить суб'єкту господарської
діяльності - ОСОБА_1, за результатами
якої складений акт від 02 липня 2010 року
на бланку № 002730 (зареєстрований 06 липня
2010 року за № 2910/15/23/НОМЕР_2).

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги: пунктів 1, 5, 12
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстрова торів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали: у не проведенні
розрахункової операції на суму покупки
20,00 грн. через реєстратор розрахункових
операцій; веденні книги обліку
розрахункових операцій, яка не
зареєстрована в органі державної
податкової служби; неведенні у
встановленому законодавством порядку
обліку товарних запасів на загальну
суму 21596,00 грн., оскільки товари на
вказану суму не були відображені у
книзі обліку доходів та витрат.

При цьому, в акті перевірки було
вказано, що у періоді, який перевірявся,
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
перебувала на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності,
була зареєстрована як платник єдиного
податку (свідоцтво про сплату єдиного
податку суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
серії НОМЕР_3 від 01 липня 2010 року, видане
ДПІ у Малиновському районі м. Одеси на
2010 рік), мала книгу обліку доходів та
витрат № 1145 від 05 червня 2006 року, а
також мала торговий патент на право
здійснення підприємницької діяльності
у сфері громадського харчування (серія
НОМЕР_4, дійсний з 01 червня 2010 року по 31
травня 2011 року).

20 липня 2010 року ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси на підставі вказаного
акту перевірки прийняла рішення №
, яким на підставі пунктів 1, 3
статті 17, статей 20, 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові)
санкції у сумі 44032,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи
у задоволені позовних вимог, виходив з
того, що факти порушення позивачем
вимог Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», зафіксовані у
акті перевірки, не були спростовані
позивачем в процесі розгляду справи
належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, виходив з того, що
штрафні (фінансові) санкції на суму
43192,00 грн. за порушення вимог статті 12
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», застосовані на
підставі статті 21 цього Закону, були
застосовані до позивача неправомірно,
оскільки обов'язок ведення обліку
товарних запасів не може бути
покладений на фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють свою
діяльність за спрощеною системою
оподаткування. Відмовляючи у
задоволенні решти позовних вимог, суд
виходив з того, що позивачем не
заперечувався факт порушення ним вимог
пунктів 1, 5 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1, оскільки вона
здійснювала діяльність за спрощеною
системою оподаткування відповідно до
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Кабінетом Міністрів України на
виконання положень статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» прийнято
постанову від 26 вересня 2001 року № 1269
«Про затвердження Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат».

За приписами пунктів 1, 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1269 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
книга обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності). При цьому до Книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведенням витрат і/або
отриманим доходом; суми витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Форма Книги обліку доходів і витрат
визначено Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю (додаток № 10), затвердженою
наказом ДПА України від 21 квітня 1993
року № 12, відповідно до положень якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), книга обліку
доходів і витрат містить наступні
розділи: 1 - період обліку; 2 - кількість
виготовленої продукції (наданих
послуг); 3 - витрати на виробництво
продукції, придбання товару; 4 -
кількість проданої продукції (наданих
послуг); 5 - ціна продажу продукції
(послуг); 6 - сума виручки (доходу); 7 -
чистий доход.

З аналізу наведених вище правових норм
слідує, що книга обліку доходів і
витрат призначена виключно для обліку
доходів та витрат суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва, та не
передбачає обліку товарних запасів.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про відсутність
у податкового органу правових підстав
для притягнення позивача до
відповідальності, встановленої
статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», та, як наслідок, про
неправомірність оспорюваного рішення
в частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 43192,00 грн.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга
містить посилання на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, а судом касаційної
інстанції не встановлено таких
порушень згідно положень частини 2
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
залишенню без змін, а касаційна скарга -
без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 02 березня 2011 року підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі міста Одеси залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 02 березня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна