Справа № 820/17402/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 листопада 2014 р.
№ 820/17402/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого-судді
ГоршковоїО.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Основ`янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Основ`янська об'єднана
державна податкова інспекція м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, звернувся до суду
із адміністративним позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в
якому просить суд стягнути з
відповідача суму податкового боргу на
користь державного бюджету України у
розмірі 7154,46 грн. В обґрунтовування
своєї правової позиції зазначив, у
встановлені строки ФОП ОСОБА_1 не
сплатив суму узгодженого податкового
зобов'язання, внаслідок чого виникла
заборгованість перед бюджетом в
розмірі 7154, 46 грн., що є грубим
порушенням законодавства України та
може спричинити шкоду державі в
частині наповнення доходної частини
бюджету.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 13.11.2014року не
прибув, проте надав до суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у зазначене судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
у встановленому законом порядку,
підстав неявки не повідомив, із заявами
про відкладення розгляду справи або
розгляду справи без його участі не
звертався, заперечень на позов не
надав.

Згідно приписів ч.1 ст.41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведені процесуальні
приписи, а також зважаючи на те, що
матеріали справи містять докази, які у
своїй сукупності повно та всебічно
висвітлюють обставини спірних
правовідносин, спір підлягає вирішенню
на підставі наявних у справі
документів у порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, дійшов
висновку про наступне.

Вирішуючи питання про наявність
правових підстав для задоволення
подання контролюючого органу, судом
враховується, що як платник податків,
зборів (обов'язкових платежів)
відповідач в силу ч.1 ст.67 Конституції
України зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Водночас з цим,
відповідач зобов'язаний дотримуватись
також і приписів ч.1 ст.68 Конституції
України, де вказано, що кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей.

Пунктом 30 статті 2 Бюджетного Кодексу
України податкові органи визначені як
органи стягнення, яким відповідно до
закону надано право стягнення до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших надходжень.

Суд зазначає, що з 01.01.2011 року порядок
обчислення і сплати земельного податку
та податку на додану вартість
платниками податку визначений
Податкового кодексу України (далі -ПК
України).

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
вимог щодо стягнення з відповідача
суми податкового зобов'язання з
податку за землю суд зазначає наступне.

У відповідності до положень статей 269,
270, 271 ПК України, платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.
Об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки (паї),
які перебувають у власності. Базою
оподаткування є: нормативна грошова
оцінка земельних ділянок з урахуванням
коефіцієнта індексації, визначеного
відповідно до порядку, встановленого
цим розділом; площа земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

Відповідно до пп. 14.1.34. п. 14.1 ПК України
власниками земельних ділянок є
юридичні та фізичні особи, які
відповідно до закону набули права
власності на землю в Україні, а також
територіальні громади та держава щодо
земель комунальної та державної
власності відповідно. Фізичні особи
набувають право власності на земельні
ділянки на підставі: придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
виділення в натурі (на місцевості)
належної їм земельної частки (паю);
прийняття спадщини (ст. 81 ЗК України).

Землекористувачами є юридичні та
фізичні особи, яким відповідно до
закону надані у користування земельні
ділянки державної та комунальної
власності, у тому числі на умовах
оренди (пп.14.1.73 п.14.1 ПК України). У
фізичних осіб земельні ділянки
державної та комунальної власності
можуть знаходитись у користуванні лише
на праві оренди (ст. 93 ЗК України).
Передача в оренду земельних ділянок
державної або комунальної власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до п.285.1 та п.285.2 ст.285 ПК
України, базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік, базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Згідно п.287.1 ст.287 ПК України, власники
землі та землекористувачі сплачують
плату за землю з дня виникнення права
власності або права користування
земельною ділянкою.

Приписами п.287.3 ст.287 ПК України
передбачено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 54.3.2 статті 54
Податкового кодексу України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків, крім електронної перевірки,
свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, визначену у
поданій ним податковій декларації
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків встановлених
цим Кодексом.

Приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як Фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та перебуває на
обліку в Основ`янській ОДПІ.

Із матеріалів справи вбачається, що у
ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг, що
виник внаслідок несплати самостійно
визначеного у податковій декларації за
2014 рік грошового зобов'язання з
орендної плати за земельні ділянки
державної/ комунальної власності у
розмірі 7154, 46грн.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з непогашенням відповідачем
суми податкового зобов'язання протягом
граничного строку її сплати, позивачем
винесено податкову вимогу форми "Ф" №
3985-11 від 23.12.2013 року, яка була направлена
платнику податків засобми поштового
зв`язку, що підтверджується
матеріалами справи.

Таким чином, сума узгодженого
податкового боргу відповідача перед
бюджетом з орендної плати за земельні
ділянки державної/ комунальної
власності складає 7154,46грн.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковим боргом визнається сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Окрім того, наявність спірної суми
заборгованості підтверджується також
наявною в матеріалах справи
роздруківкою картки особового рахунку,
яка за правилами ст.70 КАС України є
належним та допустимим доказом
невиконаного податкового обов'язку з
боку ФОП ОСОБА_1

Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті
20 Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

В зв'язку з вищевикладеним суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 160-163, 164, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Основ`янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу- задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
заборгованість з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 7154 (сім тисяч
сто п`ятдесят чотири)грн. 46 коп. на
користь державного бюджету України (
відділення УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова, р/р 0011, код
одержувача 37999680, код бюджетної
класифікації 13050500).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Горшкова О.О.