Справа № 826/5723/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5723/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нік-Електроніка» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 червня 2014 року позов задоволено
повністю, визнані протиправними та
скасовані податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві №,
№ та № від 30.12.2013.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати в
частині задоволених позовних вимог та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Оболнському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
здійснено заходи для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Нік-Електроніка» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ
«Електропластматеріал» та ДП «Айтрон
Україна» за липень 2013 року, ТОВ
«Бонд-Сервіс» та ПП «Колос-2012» за
грудень 2013, за результатами якої
складено акт від 06.12.2013 №784/26-54-22-01-10/33401202
(далі - №784/26-54-22-01-10/33401202).

За результатами перевірки відповідач
дійшов висновку про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, а саме: пунктів 138.1, 138.8
статті 138, підпункту 139.1.9, пункту 139.1,
статті 139 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податку на
прибуток всього у сумі 2 078 656,00 грн. та
порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198,
пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість у
сумі 1 756 575,00 грн., завищення від'ємного
значення різниці поточного періоду у
зменшення суми податкового боргу з
податку на додану вартість на суму 5 400,00
грн. та завищення від'ємного значення
різниці поточного періоду до складу
податкового кредиту наступного
періоду з податку на додану вартість на
суму 131 209,00 грн.

На підставі акту перевірки
№784/26-54-22-01-10/33401202 відповідач виніс
податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» № від 30.12.2013, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 2 595 812,00 грн., в т.ч. за основним
платежем - 2 078 656,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 517
156,00 грн.;

- форми «Р» № від 30.12.2013, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 2 634 863,00 грн., в т.ч. за
основним платежем - 1 756 575,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 878 288,00 грн.;

- форми «В4» № від 30.12.2013, яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у тому числі за грудень 2011 у
розмірі 5 400,00 грн. та за січень 2012 у
розмірі 131 209,00 грн.

Позивач, вважаючи дані податкові
повідомлення-рішення неправомірними,
звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3. ст.198 Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт і послуг), вартість яких
відноситься до складу витрат
виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п.201.11
ст.201 Кодексу). У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Крім того, до складу валових витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування відповідно до пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України,
входять: витрати від операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті:
інші витрати, визначені згідно з
пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку (який основою
будь-якого іншого обліку)
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на оплату виконаних
робіт до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за виконані роботи до
складу податкового кредиту, необхідні
первинні документи (платіжні
доручення, податкові накладні, акти
виконаних робіт тощо), оформлені
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 зазначеного закону,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, між ТОВ «Нік-Електроніка»
(Покупець) та ТОВ «Бонд-Сервіс»
(Постачальник), укладено Договір
поставки №39Н11 від 01.09.2011, предметом
якого є постачання товару, асортимент,
кількість, вартість якого визначаються
у Специфікаціях та погоджено, що
Специфікацією може бути
Рахунок-фактура.

Позивачем надано до матеріалів справи
копії рахунків-фактур, у яких наведено
перелік товарів, що підлягає
постачанню (а.с.158-178 Т. І), а також на
підтвердження постачання товару та
належного виконання вказаного
договору позивач надав до матеріалів
справи копії видаткових накладних (а.с.
179-199 Т. І).

Розрахунки з ТОВ «Бонд-Сервіс» за
поставлені товари на підставі Договору
№39Н11 від 01.09.2011 здійснювались шляхом
безготівкових розрахунків на
підтвердження чого позивач надав
платіжні доручення зі штампами банку
№10446 від 29.12.2011 та №10457 від 29.12.2011 (а.с. 96-97
Т. ІІІ).

Також, між ТОВ «Нік-Електроніка»
(Замовник) та ТОВ «Бонд-Сервіс»
(Виконавець) укладено Договір № 40Н11 від
01.09.2011, предметом якого є монтаж
друкованих плат лічильників. Умовами
Договору (пункт 1.1 розділу 1) визначено,
що монтаж здійснюється на підставі
технічної документації Замовника та
наданих їм матеріальних цінностей.

Згідно пункту 1.3 розділу 1 Договору
назва і кількість друкованих плат
після монтажу з використанням
електронних компонентів, вимоги до їх
якості визначені в Додатку 1, що є
невід'ємною частиною цього договору.
Кількісні характеристики матеріалів
їх параметри порядок їх
здачі-прийняття, визначені в Додатку
№3, що є невід'ємною частиною цього
договору.

На підтвердження виконання умов
Договору №40Н11 від 01.09.2011 позивач надав
до матеріалів справи копії технічної
документації на лічильники
електричної енергії (а.с. 170-190 Т. ІІІ),
заявок на здійснення монтажу
електронних компонентів №198/1 від
29.11.2011, №120/1 від 01.12.2012 та № 121/2 від 02.12.2011
(а.с.191-193 Т. ІІІ).

Окрім того, позивач надав копії
подорожніх листів вантажного
автомобіля на підтвердження факту
переміщення товарно-матеріальних
цінностей до ТОВ «Бонд-Сервіс» (а.с. 73-83
Т. ІІ).

Також встановлено, що між ТОВ
«Нік-Електроніка» (Покупець) та ПП
«Колос-2012» (Постачальник) укладено
Договір поставки № 49Н-11 від 01.10.2011.

Згідно пункту 2.2 даного Договору
сторонами узгоджено, що загальна
кількість товарів, що підлягає
поставці асортимент, кількість,
вартість визначаються у Специфікаціях
та погоджено, що Специфікацією може
бути Рахунок-фактура.

Позивач надав до матеріалів справи
копії рахунків-фактур, у яких наведено
перелік товарів, який підлягав
постачанню (а.с.108-119 Т.ІІ), а також на
підтвердження постачання товару та
належного виконання вказаного
договору позивач надав до матеріалів
справи копії видаткових накладних (а.с.
120-131 Т. ІІ).

Розрахунки з ПП «Колос-2012» за
поставлені товари на підставі Договору
49Н-11 від 01.10.2011 здійснювались шляхом
безготівкових розрахунків на
підтвердження чого позивач надав
платіжні доручення зі штампами банку
№760 від 04.04.2012, №782 від 05.04.2012, №793 від
06.04.2012, №819 від 10.04.2012, №866 від 18.04.2012, № 884
від 19.04.2012, № 897 від 19.04.2012, № 898 від 19.04.2012,
№ 921 від 25.04.2012, № 979 від 27.04.2012, №1004 від
28.04.2012 (а.с. 98-108 Т. ІІІ).

На підтвердження зберігання товару
придбаного у контрагентів ТОВ
«Нік-Електроніка» надало до матеріалів
справи копію договору оренди нежилих
приміщень №1.139.09.09 від 01.10.2009 разом із
додатковими угодами №3 від 01.08.2010 та від
01.08.2011, згідно яких договір оренди
продовжувався, а також копі договору
оренди №56-11 від 28.11.2011.

Позивач зазначив, що товар придбаний у
ТОВ «Бонд-Сервіс» та ПП «Колос-2012» було
використано у власній господарській
діяльності - виробництві
контрольно-вимірювальних виробів, який
в подальшому відвантажений покупцям
(підтверджуючі документи надані до
матеріалів справи (а.с. 154-256 Т.ІІ, 1-93
Т.ІІІ)).

Крім того, позивач в обґрунтування
реальності виконання договорів №39Н11
та №40Н11, укладених з ТОВ «Бонд-Сервіс»,
посилався на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.12.2013, залишену без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2014 у
справі №826/17586/13-а, згідно яких, судами
було досліджено виконання та облік
Договорів №39Н11 та №40Н11 укладених між
позивачем та ТОВ «Бонд-Сервіс» та
встановлено їх належне виконання.

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
також звертає увагу на той факт, що
вищезазначені первинні, розрахункові
та інші документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і за висновками
суду свідчать про реальність операцій
між позивачем і його контрагентом.

При цьому відповідачем не зазначено в
акті перевірки обставин, які б
вказували на невідповідність змісту
договорів, укладених позивачем актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; на
вчинення правочинів особам, за межами
їх цивільної дієздатності; на вчинення
правочину з дефектами волі або
недодержання вимог щодо форми
правочину.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими.

В свою чергу, доводи апелянта
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже,
не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
17.11.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.