Справа № 2а-3605/11/2170
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/41209/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Херсонської митниці на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від
03.10.2011р. та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012р. у справі №
2-а-3605/11/2170 за позовом ТОВ "Ексімтрейд
ЛТД до Херсонської митниці про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ексімтрейд" ЛТД
звернулося з позовом до Херсонської
митниці про скасування податкових
повідомлень-рішень:

- №18 про нарахування податкових
зобов'язань за платежем: "Мито на
товари, що вивозяться (пересилаються) з
території України суб'єктами
підприємницької діяльності" на суму 45
478,70 грн., з яких 36 382,96 грн. - за основним
платежем та 9 095,74 грн. - за штрафними
санкціями;

- №19 про нарахування податкових
зобов'язань у вигляді штрафу на суму 36
382,96 грн. за порушення податкового
законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірні податкові повідомлення-рішення
мотивовані висновками відповідача про
порушення підприємством Правил
визначення країни походження товарів
від 30 листопада 2000 року, затверджених
Рішенням Ради глав урядів
Співдружності Незалежних Держав,
ратифікованих Законом України від 20
вересня 2001 року №2735-ІІІ, при здійсненні
експортних операцій в рамках трьох
зовнішньоекономічних контрактів з
поставки насіння соняшнику товарного
контрагентам республіки Вірменія, яке
призвело до безпідставного
користування пільгою при сплаті
вивізного мита. На думку позивача, ці
висновки є помилковими, оскільки
географічне положення Вірменії не
давало можливості здійснити
транспортування товару виключно через
території держав - учасниць
міжурядової угоди про вільну торгівлю
між державами СНД.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03.10.2011р.
позов задоволено частково. Визнано
недійсним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Херсонської
митниці №19 від 16 травня 2011 року. В решті
позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012р.
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2011
року змінено. Мотивувальну частину
постанови Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2011
року, в частині мотивів, з яких виходив
суд при прийнятті постанови, і положень
законів, якими він керувався - змінено,
вказавши замість таких мотивів та
правових норм мотиви та положення
законів, з яких виходив та якими
керувався апеляційний суд в
мотивувальній частині постанови у цій
справі. В іншій частині постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

На постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 03.10.2011р. та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012р.
надійшла касаційна скарга Херсонської
митниці, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, протягом 2009 та 2010 року
позивачем в адрес суб'єктів
підприємницької діяльності, що
знаходяться у республіці Вірменія (ПП
ОСОБА_5, ТОВ "Наталі Фарм"), шляхом
оформлення чотирьох вантажно-митних
декларацій (ВМД) в митному режимі "ЕК-10",
було експортовано товарів (насіння
соняшника товарного) загальною
вартістю 285 981, 52 грн.

За даними експортними операціями
позивач не сплачував вивізне
(експортне) мито, оскільки ВМД були
подані позивачем до митного оформлення
з використанням пільг по сплаті
вивізного мита, передбачених
міжурядовою Угодою України з Вірменією
про вільну торгівлю.

Спірні податкові повідомлення-рішення
винесені на підставі акту
№0008/1/508000000/ від 20.04.2011р. про
проведення документальної невиїзної
перевірки дотримання позивачем вимог
законодавства з питань митної справи,
відповідно до висновків якого позивач,
при здійсненні експортних операцій в
рамках трьох зовнішньоекономічних
контрактів з поставки насіння
соняшнику товарного контрагентам
республіки Вірменія загальною митною
вартістю 285 981,52 грн., порушив вимоги
Правил визначення країни походження
товарів від 30.11.2000р., затверджених
Рішенням Ради глав урядів
Співдружності Незалежних Держав,
ратифікованих Законом України від
20.09.2001р. №2735-111, у результаті чого
неправомірно отримав звільнення від
сплати вивізного (експортного) мита на
суму 36382,96 грн.

За посиланням Херсонської митниці,
порушення полягає у тому, що товар за
вищевказаними ВМД поставлявся через
територію Туреччини, яка не є учасником
вищевказаної міжурядової Угоди. Факт
того, що товар за зазначеними в акті
перевірки ВМД був поставлений через
територію Туреччини з використанням
паромного сполучення
Скадовськ-Зонгулдак (Туреччина),
підтверджений відповідачем
коносаментами, транспортними
маніфестами, і не заперечувався
позивачем.

Відповідно п.9 "Правил визначення
країни походження товарів",
затверджених Рішенням ради глав Урядів
Співдружності Незалежних Держав від 30
листопада 2000, ратифікованим Законом
України від 20 вересня 2001 "Про
ратифікацію Рішення Ради глав Урядів
Співдружності Незалежних Держав про
Правила визначення країни походження
товарів", товар користується режимом
вільної торгівлі на митних територіях
держав-учасниць міжурядової Угоди про
створення зони вільної торгівлі, якщо
він відповідає критеріям походження,
установленим цими Правилами, а також
експортується на підставі
договору/контракту між резидентом
однієї з держав-учасниць Угоди і
резидентом іншої держави-учасниці
Угоди і ввозиться з митної території
однієї держави-учасниці на митну
територію іншої держави-учасниці Угоди
при цьому товар не повинен лишати
території держав-учасниць Угоди, крім
випадків, якщо таке Експортування
неможливе в силу географічного
положення держави-учасниці чи окремої
її території, а також випадків,
погоджених компетентними органами
держав-учасниць Угоди, що експортують і
імпортують товари.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, митне оформлення товару,
експортованого позивачем було
здійснено на підставі поданих ним
документів, які не містили відомостей
про маршрут перевезення вантажу на
адресу одержувача і, тому, до товарів
було застосовано преференційний режим
по сплаті вивізного мита, як це
передбачено в Угоді між Урядом України
та Урядом Республіки Вірменія про
вільну торгівлю.

Під час митного оформлення позивачем
не було надано митниці: відповідну
офіційну інформацію про закриття
шляхів (у різні терміни митного
оформлення 17 листопад 2009 року по ВМД
№508000001/2009/007898, та №508000001/2009/007900, від 04
грудня 2009 року №508000001/2009/008425, від 21
квітня 2010 року №508000009/2010/002110);
документи, що офіційно підтверджують в
цей час наявність збройних конфліктів,
а також не повідомлено про намір
переміщення вантажів за таких обставин
територією Туреччини із звільненням
від сплати вивізного (експортного)
мита.

Таким чином, позивач у 4-х випадках при
митному оформленні вантажу насіння
соняшнику отримав пільгу по сплаті
вивізного (експортного мита), не
забезпечивши при цьому виконання
вказаних Правил.

За таких обставин судова колегія
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про порушення
позивачем п.9 Правил та правомірність
податкового повідомлення-рішення №18
від 16 травня 2011 року.

Щодо правомірності податкового
повідомлення-рішення №19 від 16 травня
2011 року, то колегія суддів зазначає
наступне.

Статтю 17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (який втратив
чинність, але регулював спірні
правовідносини на час їх виникнення)
було доповнено пп.17.1.6-1 Законом №1342-VI
від 19 травня 2009 року, який набрав
чинності з 01 січня 2010 року.

Згідно з цим підпунктом: "Платники
податку (посадові особи платника
податку), які використовують податкову
пільгу не за призначенням та/або
всупереч умовам чи цілям її надання
згідно із Законом з питань
відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу), а також
будь-які інші особи, що використовують
податкову пільгу, яку для них не
призначено, вважаються такими, що
умисно ухиляються від оподаткування. У
цьому випадку такі особи додатково до
штрафів, визначених у підпунктах 17.1.1 -
17.1.5 цього пункту, за наявності підстав
для їх накладення, сплачують суму
податків, що підлягали нарахуванню без
застосування податкової пільги, а
також штраф у розмірі двохсот
відсотків від такої суми. Сплата штрафу
не звільняє таких осіб від юридичної
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

Відповідно до п.123.2 ст. 123 ПК України -
використання платником податків
(посадовими особами платника податків)
сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги, не за призначенням
та/або всупереч умовам чи цілям її
надання згідно із Законом з питань
відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу) додатково до
штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї
статті, - тягне за собою стягнення до
бюджету суми податків, зборів
(обов'язкових платежів), що підлягали
нарахуванню без застосування
податкової пільги. Сплата штрафу не
звільняє таких осіб від
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснював митне оформлення
товару і, відповідно, користувався
пільгою при сплаті вивізного мита: 17
листопад 2009 року, 04 грудня 2009 року та 21
квітня 2010 року (тобто, при останньому
оформленні - 21 квітня 2010 року вже діяла
норма вказаного пп.17.1.6-1, яка
передбачала відповідальність за
безпідставне користування пільгою).

Отже, відповідачем було
необґрунтовано застосована норма п.123.2
ст. 123 ПК України до правовідносин
квітня 2010 року, оскільки вона набрала
чинності з 01 січня 2011 року, при цьому,
вона не є повним "правонаступником"
норми пп.17.1.6-1 ст. 17 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (так як
згідно з їх змістом, вони передбачають
різний розмір штрафних санкцій), тобто,
штрафні санкції за користування
позивача пільгою у квітні 2010 року
визначені відповідачем невірно.

Тим більш необґрунтованим є
застосування п.123.2 ст. 123 ПК України до
правовідносин 2009 року, оскільки у цьому
році взагалі не було норми, яка б
передбачала відповідальність за
безпідставне користування податковою
пільгою.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Херсонської митниці
відхилити, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: