Справа № 820/17517/14
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2014 р.
Харківський окружний адміністративний
суд в складі:
судді Самойлової В.В.
секретаря судового засідання -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Люботинської міської ради,
Департаменту містобудування та
архітектури Харківської обласної
державної адміністрації, Харківської
обласної ради, Головного управління
Держземагенства у Харківській області,
ТОВ "Колос І КО, третя особа: садівниче
товариство "Експрес-3" про визнання
протиправними рішень, їх скасування та
зобов'язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до належного суду з
адміністративним позовом, в якому
- визнати протиправними рішення
Люботинської міської ради №579 від 27
червня 2008 р. та №1014 від 23 грудня 2009 р., а
також всі її рішення за останні 3 роки,
починаючи з 09.11 р. про надання дозволу
на розробку проектів землевідведення
земельних ділянок на територіях
пам'яток культурної спадщини НОМЕР_1 та
НОМЕР_2, зареєстрованих в Державному
реєстрі пам'яток архітектури України
загальнодержавного значення та
- заборонити Люботинській міській раді
своїми рішеннями надавати дозвіл на
розробку землевпорядної документації
щодо відведення земельних ділянок в
межах охоронних зон пам'яток
загальнодержавного значення НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 (№200030/3-Н), зареєстрованих в
Державному реєстрі пам'яток
архітектури України, доки не будуть
укладені на ці пам'ятки охоронні
договори та перезатверджені охоронні
зони пам'яток у передбаченому законом
- зобов'язати Управління з питань
комунальної власності Харківської
обласної Ради в термін до 01.01.15 р. на
підставі матеріалів пов'язаних з
приватизацією цілісного майнового
комплексу оздоровчого табору "Надія" в
м. Люботин, по вул. Хижного, 16/19, договору
№09-К купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу від 25 лютого 2008р. з
додатками, повернути в комунальну
власність частки пам'ятки культурної
спадщини "Палац заміської садиби",
охоронний №2000 30/3-Н, приміщення літер
"А1-2", "А2-1" та прибудови "А4-1", згідно
технічного паспорту, виконаному
Люботинським БТІ від 01.03.06 р., як такі, що
були приватизовані помилково, без
відповідного дозволу Центрального
органу з питань охорони культурної
спадщини України, з порушенням вимог
Закону України "Про охорону культурної
спадщини" відповідного рішення
Харківської обласної ради;
- зобов'язати Головне Управління
Держземагенства у Харківській
області провести, відповідно до
повноважень та обов'язків визначених
"Положенням про головне Управління
Держземагенства у Харківській
області", моніторинг земельних ділянок,
територій м. Люботин, визначених
"Охоронними зонами пам'яток
архітектури", загальнодержавного
значення, охороні НОМЕР_1 та НОМЕР_2
(200030/3-Н), зареєстровані в Державному
реєстрі пам'яток архітектури України,
та в разі виявлення порушень вимог
Земельного кодексу України, закону
України "Про охорону культурної
спадщини", щодо використання
територій пам'яток, вимагати від
Люботинської міської ради їх усунення
у визначений термін;
- зобов'язати Харківську обласну раду,
як власника частки пам'ятки культурної
спадщини загальнодержавного значення -
"Садиба заміська XIX ст. в с. Гиївка, м.
Люботин (комплекс споруд заміської
садиби, охорон. № 200030-Н, зареєстрована
в Державному реєстрі нерухомих
пам'яток України), а саме: "Палац
заміської садиби" (охорон. №200030/3-Н та
балансоутримувача цієї пам'ятки
Люботинську загальноосвітню
школу-інтернат 1-го ступеня для
дітей-сиріт та дітей позбавлених
батьківського піклування Харківської
1) визначити в місячний термін збитки
отримані внаслідок руйнації пам'ятки
(палацу), заподіяні споруді за останні 6
років в наслідок невиконання ТОВ "Колос
І КО" взятих на себе, згідно умов
договору №09-К купівлі-продажу
цілісного майнового комплексу від 25.02.08
р., протоколу № 4 про визначення
остаточного переможця конкурсу від
14.12.07 р., зобов'язань та направити до
Господарського суду позов про їх
2) власнику та балансоутримувачу
пам'ятки - палац, охорон. №200030/3-Н в
Державному реєстрі нерухомих пам'яток
національного значення, провести
розмежування співвласником палацу, ТОВ
"Колос І КО", щодо забезпечення в
подальшому збереження пам'ятки у
відповідності вимог закону України
"Про охорону культурної спадщини";
- зобов'язати Управління
містобудування та архітектури
Харківської обласної державної
адміністрації відповідно внесених
змін до "Положення про управління в
частині регламентації основних
завдань, функцій та повноважень у сфері
охорони культурної спадщини", в
розпорядження № 690 від 09 грудня 2010 р.
"Про стан збереження, пристосування
використання об'єктів-пам'яток
архітектури" ХОДА, яким саме на
управління покладені функції органу
охорони культурної спадщини
Харківської обласної державної
адміністрації пам'ятки архітектури,
містобудування, науки: техніки,
садово-паркового мистецтва ландшафтні,
провести з залученням власників,
користувачів пам'яток культурної спади
(охорон. НОМЕР_1 - Пейзажний парк XIX
сторіччя), 200030/-Н "Комплекс споруд
заміськи садиби", розташованих на
території міста Люботин, обстеження,
моніторинг пам'яток охоронних зон
територій на яких вони розташовані. По
результату обстеження пам'яток скласти
акти та направити власникам,
користувачам відповідні приписи про
усунення виявлених недоліків, порушень
закону України "Про охорону культурної
Позивач обґрунтовує свої вимоги
Так, він посилається на те, що внаслідок
прийняття спірних рішень,
бездіяльності відповідачів та не
дотримання ними вимог Земельного
Кодексу України, Закону України "Про
охорону культурної спадщини" склалася
загроза знищення двох вищезазначених
пам'яток культурної спадщини
загальнодержавного значення,
розташованих на території м. Люботин,
чим порушуються права, свободи та
інтереси його як члена громади та
потребує судового захисту.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.
Представники відповідача - 1 за
довіреністю Кондратенко О.С.,
відповідача - 2 Грань С.О, відповідача - 3
Омельченко О.В., відповідача - 5
Михайлицька А.Ю. проти позову
заперечували, посилаючись на те, що
фахівці відповідних уповноважених
органів діяли згідно до вимог чинного
податкового законодавства, в межах у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому підстави для
задоволення адміністративного позову
Представник відповідача - 4 в судове
засідання не прибув надавши заяву про
розгляд справи за його відсутності та
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що позовні вимоги в даному
випадку є безпідставними
необгрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.
Представник третьої особи - Довженко
Л.В. проти позову заперечував, з підстав
його необгрунтованості.
Суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності зазначеної особи, на
підставі наявних у ній доказів,
відповідно до ст. 128 КАСУ.
Заслухавши осіб, що беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, з наступних
Встановлено, що оскаржуване рішення
Люботинської міської ради від 23.12.2009 р.
№1014 "Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
для обслуговування будівель та споруд
цілісного майнового комплексу
оздоровчого табору "Надія" в м. Люботині
по вул. Хижного/Коцюбинського, 16а19 АТ
"Колос"(правонаступником якого є ТОВ
"Колос І КО") прийнято міською радою на
підставі заяви керівництва АТ "Колос",
якому вказаний ЦМК належав на підставі
договору купівлі-продажу № 09-К від
25.02.2008 р. та свідоцтва про право
власності від 18.08.2008 р. та враховуючи
містобудівне обґрунтування
розташування земельної ділянки для
обслуговування будівель та споруд ЦМК
оздоровчого табору "Надія", яке
розроблене Люботинським
архітектурно-планувальним бюро та
погоджене органами у сфері земельних
ресурсів, архітектури. охорони
навколишнього природного середовища,
санітарно-епідеміологічною та
пожежною службами. Згідно висновку
відділу земельних ресурсів у місті
Люботині (на теперішній час Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області) земельна ділянка,
дозвіл на розробку проекту відведення
якої надано АТ "Колос", відноситься до
земель міської та громадської забудови
та вказане товариство має право на
користування нею на умовах оренди, у
зв'язку з чим, Люботинська міська рада
уповноважена надати дозвіл на розробку
землевпорядної документації щодо
встановлений меж цієї ділянки.
Також, із доказів справи вбачається, що
рішення Люботинської міської ради від
27.06.2008 р. № 579 "Про надання дозволу на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для ведення садівництва в
місті Люботин, садівницьке товариство
"Експрес-3" було прийнято на підставі
заяви голови садівничою товариства з
проханням передати у приватну
власність земельні ділянки членам
садового товариства з урахуванням
генерального плану організації
садівничого товариства "Експрес-3",
затвердженого рішенням Люботинської
міської ради від 27.06.2008 р. № 578.

На підставі зазначеного рішення усіма
членами садівничого товариства було
розроблено технічні документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості), які були погоджені у
встановленому законом порядку
відповідними державними органами у
сфері регулювання земельних ресурсів
та містобудування та затверджені
рішеннями Люботинської міської ради в
порядку, встановленому Земельним
кодексом України та були отримані
Державні акти на право власності на
землю з реєстрацією у Державному
земельному кадастрі. Згідно
Експлікацій земель, виготовлених за
Формою 6-зем для кожної земельної
ділянки садівничого товариства
"Експрес-3", вказані земельні ділянки
належать до сільськогосподарських
земель. Відповідно до "Класифікації
видів цільового призначення земель",
затвердженої Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 23.07.2010 р. N 548, землі для ведення
садівництва є землями
сільськогосподарського призначення.

Суд звертає увагу, що зазначені
Державні акти на право власності на
землю не були оскаржені, не визнані
недійсними та є чинними на теперішній
час.

При вирішення даного спору, суд
враховує наступні нормативні
положення.

Статтею 1 Закону України "Про
землеустрій" визначено, що цільове
призначення земельної ділянки - це
використання земельної ділянки за
призначенням, визначеним на підставі
документації із землеустрою у
встановленому законодавством порядку.

Проекти землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення
розробляються згідно зі ст. 47 Закону
України "Про землеустрій". Проектами
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій
історико-культурного призначення
визначаються місце розташування і
розміри земельних ділянок, власники
земельних ділянок, землекористувачі, у
тому числі орендарі, а також
встановлюється режим використання та
охорони земель історико-культурного
призначення. У разі зміни
землевласника та землекористувача, у
тому числі орендаря, у межах цих
територій вони зобов'язані
забезпечувати режим охорони земельних
ділянок і їх збереження відповідно до
встановленого правового режиму
використання. Порядок розробки
проектів землеустрою щодо організацій
встановлення меж територій
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1094.

Вказаним Порядком передбачено
обов'язкове погодження проекту
землеустрою органом земельних
ресурсів природоохоронним органом,
санітарно-епідеміологічною службою,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини.
Погоджений проект землеустрою
підлягає державній експертизі.

Таким чином, земельним законодавством
чітко визначена процедура
встановлення меж та режиму
використання територій
історико-культурного призначення,
згідно з якої місце розташування,
площа, межі та режим використання
вказаних земель встановлюються за
проектами землеустрою, розробленими,
погодженими та затвердженими у
порядку, встановленому законодавством,
діючим на теперішній час.

Межі та площа територій, на які
посилається позивач, як на землі
історико-культурного призначення,
проектами землеустрою в порядку,
встановленому діючим законодавств не
встановлені.

Окрім того, за формою державної
статистичної звітності N 6-зем "Звіт про
наявність земель та розподіл їх за
власниками землі, землекористувачам
угіддями та видами економічної
діяльності" та формою N 2-зем "Звіт про
землі, які перебувають у власності й
користуванні", по місту Люботин
Харківської області землі
історико-культурного призначення не
обліковуються.

Відповідно до ст. 32 Закону "Про охорону
культурної спадщини" навколо окремих
пам'яток мають встановлюватися
охоронні зони. Межі та режими
використання за охорони пам'яток
визначаються відповідною
науково-проектною документацією
затверджуються відповідним органом
охорони культурної спадщини.
Відносини із становлення охоронних зон
пам'яток архітектури врегульовані
ДБН Б.2.2-2-2008 "Планування та забудова
міст і функціональних територій.
Склад, зміст, порядок розроблення,
погодження та затвердження
науково-проектної документації щодо
визначення меж та режимів використання
зон охорони пам'яток архітектури".

Згідно п. 1.12 ДБН Б.2.2-2-2008
відповідальними за визначення меж та
режимів використання зон охорони
пам'яток архітектури та містобудування
є спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади
з питань містобудування і
архітектури і центральний орган
виконавчої влади в сфері охорони
культурної спадщини.

Таким чином, діючим законодавством
визначено порядок встановлення
охоронних зон, межі та режими
використання яких повинні бути
визначені науково-проектною
документацією, розробленою згідно з
ДБН Б.2.2-2-2008 та затвердженою
відповідним органом охорони
культурної спадщини.

Як свідчать докази у справ, на
теперішній час охоронні зони навколо
пам'ятки культурної спадщини "Палац
заміської садиби" в порядку,
встановленому чинним законодавством
не встановлені.

Статтею 54 Земельного кодексу України
передбачено, що землі
історико-культурного призначення
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.
Тобто, чинний Земельний кодекс України
передбачає можливість перебування
земель історика культурного
призначення у приватній власності.

Статтею 47 Закону України "Про
землеустрій" встановлено, що проектами
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій
історико-культурного призначення
визначаються місце розташування і
розміри земельних ділянок, власник
земельних ділянок, землекористувачі, у
тому числі орендарі, а також
встановлюється режим використання та
охорони земель історико-культурного
призначення. У разі зміни
землевласника та землекористувача, у
тому числі орендаря, у межах цих
територій вони зобов'язані
забезпечувати режим охорони земельних
ділянок і їх збереження відповідно до
встановленого правового режиму
використання.

В ст. 34 Закону України "Про охорону
культурної спадщини", зазначено, що
встановлення зон охорони пам'яток та
затвердження меж історичних ареалів
населених місць не може бути підставою
для примусового вилучення з володіння
(користування) земельних ділянок у
юридичних та фізичних осіб за умов
дотримання землевласниками та
землекористувачами правил
використання земель
історико-культурного призначення.

Тобто, ніяких обмежень щодо можливості
для фізичних та юридичних осіб
реалізувати своє право володіти,
розпоряджатися та використовувати
дані об'єкти, і таким чином здійснювати
право власності або користування на
них, діючим законодавством не
передбачено.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних міських рад належить
розпорядження землями відповідних
територіальних громад передача їх
громадянам та юридичним особам у
власність або у користування. Згідно
ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання у сфері земельних відносин.
Статтею 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено що
рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Суд звертає увагу, що повноваження щодо
надання дозволів на розробку
землевпорядної документації є
виключною компетенцією Люботинської
міської ради, яка є колегіальним
органом, та приймає рішення (надає
згоду або відмовляє) на пленарних
засіданнях більшістю голосів.
Встановлення або відсутність обставин,
необхідних для прийняття рішення також
знаходиться в компетенції ради. А від
так, суд в межах своїх повноважень
оцінює правомірність щодо прийнятих
рішень з боку органів місцевого
самоврядування, але не може забороняти
органу місцевого самоврядування
приймати у майбутньому рішення, які
належать до його компетенції.

Суд зазначає, що відповідно до вимог
статті 71 ч. 1 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В даному випадку позивач не надав
достатніх та безспірних доказів на
підтвердження своїх вимог, а тому суд
не може погодитися, що спірні рішення є
протиправними та такими, що порушують
його права, свободи та інтереси, у
зв"язку з чим, підстав для захисту
останніх в розумінні положень ст. 2
КАСУ, не вбачає.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі викладеного вище, суд
приходить думки, що відповідачі, як
суб'єкти владних повноважень, діяли на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому оскаржувані
рішення є правомірними і підстави для
задоволення адміністративного позову
відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162
КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Люботинської міської ради,
Департаменту містобудування та
архітектури Харківської обласної
державної адміністрації, Харківської
обласної ради, Головного управління
Держземагенства у Харківській області,
ТОВ "Колос І КО, третя особа: садівниче
товариство "Експрес-3" про визнання
протиправними рішень, їх скасування та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складання
постанови у повному обсязі відповідно
до ст. 160 КАСУ - з дня отримання копії
постанови, шляхом подачі апеляційної
скарги, з направленням її копії до
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено
18.11.2014 року.

Суддя
Самойлова В.В.