Справа № 761/30677/14-а
Суддя: Саадулаєв А. І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/642/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд міста Києва, в складі
головуючого судді Саадулаєва А.І. при
секретарі Булах Л.В.,

за участю :

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився, про дату,
час і місце судового розгляду
повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду у місті Києві
адміністративну справу за

позовом ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання бездіяльності протиправною,
визнання незаконними постанов
державного виконавця та їх скасування,
-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 року до Шевченківського
районного суду міста Києва надійшов
позов ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання бездіяльності протиправною,
визнання незаконними постанов
державного виконавця та їх скасування.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що постановами
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. від 18.09.2014 були
повернуті без виконання виконавчі
листи у справі № 2-а-5199/11 від 13.05.2014 року.

Позивач вважає, що приймаючи
протиправне рішення про повернення
виконавчого документа відповідачем не
враховано, що відповідно до ст. 8 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» виплата пенсій,
доплат та надбавок до них,
компенсаційних виплат, встановлених
законодавством, особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та членам їх
сімей та ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
забезпечується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач не направив свого
представника у судове засідання.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши подані докази у
їх сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що Шевченківським
районним судом міста Києва 13.05.2014 року
видано виконавчий лист № 2а-5199/11
відповідно до якого зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві вчинити відповідні
дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1
пенсії починаючи з 01.04.2011 року виходячи
із розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах,
встановлених законодавством,
відповідно до ч.3 ст.43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб»(а. с.4).

Крім того, Шевченківським районним
судом міста Києва 13.05.2014 року видано
виконавчий лист № 2а-5199/11 відповідно до
якого зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком, встановленої ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування», з урахуванням проведених
виплат, які здійснювались, починаючи з
01.04.2011 по 22.07.2011 року(а. с. 5).

Постановами про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
18.09.2014 року виконавчі документи -
виконавчі листи № 2а-5199/11 видані 13.05.2014
року Шевченківським районним судом
міста Києва, були повернуті
стягувачеві - позивачу.

Як вбачається із вищевказаних постанов
сума нарахована згідно судового
рішення включена у додаткову відомість
на виплату пенсії та при надходженні
коштів із Державного бюджету будуть
виплачені Пенсійним фондом. Відповідно
до ст. 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення.

Як вбачається із ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 7 Закону України " Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" від 5 червня 2012 року №
4901-VI, виконання рішень суду про
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Слід зазначити про те, що всупереч ст. 7
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень",
державний виконавець не звернувся до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону
Держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа,
організація;

юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Відповідно до вимог п.1, 2 ч.1 ст.11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

З врахуванням наведеного суд вважає за
можливе задовольнити позовну заяву
ОСОБА_1, оскільки на думку суду,
державним виконавцем не вжито усіх
заходів примусового виконання рішень
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження".

В силу положень статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі (частина
4 статті 71 КАС України).

Проте, відповідач не надав суду
достатніх і беззаперечних доказів в
обґрунтування правомірності своїх дій
при поверненні виконавчих листів
стягувачеві.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 17, 19, 69, 71 - 73, 86, 90, 94, 128, 158 - 163, 167,
181, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві щодо не виконання рішення суду
згідно з виконавчими документами №
2-а-5199/11 від 13.05.2014 року(ВП № 43369205) та
№ 2-а-5199/11 від 13.05.2014 року(ВП № 43369252)
відповідно до вимог ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження".

Визнати незаконними та скасувати
постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
від 18.09.2014 року про повернення
виконавчих документів № 2-а-5199/11 від
13.05.2014 року(ВП № 43369205) та № 2-а-5199/11 від
13.05.2014 року(ВП № 43369252)

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

СУДДЯ:
А.І. Саадулаєв