Справа № 826/4486/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4486/14
інстанції: Келеберди В.І.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби, Державної
виконавчої служби України про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби,
Державної виконавчої служби України, в
якому просив суд визнати протиправною
інформацію, внесену до Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень про завершення виконавчого
провадження ВП №41629167, зобов'язати
привести у відповідність до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження інформацію щодо
виконавчого провадження ВП №41629167 у
розділ «Стан виконавчого провадження».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 квітня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною Постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати Постанову суду
першої інстанції та постановити нову
якою задовольнити адміністративний
позов в повному обсязі. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що оскаржуване
рішення є необґрунтованим та прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 23.01.2014 відкрито
виконавче провадження № 41629167 з
примусового виконання виконавчого
листа №826/9450/13-а виданого Київським
апеляційним судом 18.11.2013. ОСОБА_2 є
стягувачем у вказаному виконавчому
провадженні.

30 січня 2014 року ОСОБА_2 було подано
державному виконавцю заяву про
повернення виконавчого листа
№826/9450/13-а.

Постановою від 30.01.2014 відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» повернуто стягувачу
(позивачу) згаданий виконавчий лист.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
виконавче провадження» з метою
забезпечення електронного
документообігу в органах державної
виконавчої служби, ведення обліку
виконавчих проваджень, контролю за
дотриманням державними виконавцями
вимог законодавства під час здійснення
виконавчих дій, надання оперативного
доступу сторонам виконавчого
провадження до його матеріалів
Міністерство юстиції України
забезпечує функціонування Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень. Порядок ведення такого
реєстру, умови доступу до нього та
отримання інформації встановлюються
Міністерством юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та з метою
визначення процедури формування та
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень наказом
Міністерства юстиції України від 20.05.2003
№ 43/5 затверджено Положення про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень.

Пунктом 1.1 Положення про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень визначено, що Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень - це комп'ютерна база даних,
яка створена за допомогою
автоматизованої системи і відповідно
до якої здійснюється збирання,
зберігання, захист, облік, пошук,
узагальнення та надання відомостей про
виконавчі дії.

Розділом 3 Положення про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень регулюється порядок
внесення до Єдиного реєстру відомостей
щодо здійснення виконавчого
провадження.

Так, до Єдиного реєстру обов'язково
вносяться відомості про проведення
всіх виконавчих дій.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру
здійснюється державним виконавцем або
уповноваженою посадовою особою органу
ДВС.

Відомості про проведення виконавчих
дій вносяться до Єдиного реєстру
одночасно з виготовленням документа,
на підставі якого вчиняється виконавча
дія.

Постанови державного виконавця, а
також інші документи виконавчого
провадження виготовляються за
допомогою Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень. У разі
тимчасової відсутності доступу до
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень (через перебої в
електропостачанні, електрозв'язку
тощо), як виняток, допускається
виготовлення документів виконавчого
провадження без використання Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень з подальшим обов'язковим
внесенням таких документів до Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень в день усунення причин, що
перешкоджали доступу до нього.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, який долучено до
матеріалів справи, виконавче
провадження №41629167 має стан: завершено
(виконавчий документ повернений
стягувачу), також витяг містить
відомості щодо виконавчого документу,
стягувача, боржника, вчинення
виконавчих дій, а саме: відкриття
виконавчого провадження постановою
від 23.01.2014 та повернення виконавчого
документу стягувачу постановою від
30.01.2014.

Колегія суддів зазначає, що фактично
невірним є лише запис щодо стану
виконавчого провадження, всі інші
записи відповідають дійсності.

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки, захист прав здійснюється у
разі їх порушення, то з цього слідує, що
під час розгляду кожної справи суд
повинен встановити чи має місце
порушення прав позивача, адже без цього
не можна виконати завдання
судочинства. Якщо позивач не довів
факту порушення особисто своїх прав, то
навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних
повноважень є протиправними, підстав
для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту
порушених суб'єктивних прав, а не
способом відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб. Для
розкриття цих категорій необхідно
звернути увагу на Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 ЦПК України (справа про
охоронюваний законом інтерес) від 1
грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004).
Системний аналіз, який провів
Конституційний Суд України, свідчить,
що поняття «охоронюваний законом
інтерес» у всіх випадках вживання його
у законах України у логічно-смисловому
зв'язку з поняттям «права» має один і
той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань
Конституційний Суд України вирішив, що
поняття «охоронюваний законом
інтерес» треба розуміти як прагнення
до користування конкретним
матеріальним та/або нематеріальним
благом, як зумовлений загальним
змістом об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів підтримує висновки суду
першої інстанції, що запис Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень, що виконавче провадження
№41629167 має стан «завершено» (виконавчий
документ: повернений стягувачу)
безпосередньо не створює правових
наслідків для позивача та, як наслідок,
не порушує його права, інтереси та
свободи, а тому відсутні підстави для
поновлення порушеного права, отже
немає підстав для задоволення позовних
вимог.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 квітня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений
11 листопада 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.