Справа № 805/14739/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м. Київ К/800/63380/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. провівши попередній
розгляд за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року справу № 805/14739/13-а за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області
про визнання дій протиправними та
скасування вимоги про сплату недоїмки,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області
(далі - управління ПФ) про визнання дій
протиправними та скасування вимоги про
сплату недоїмки № Ф-128 від 09.08.2013 року на
суму 8 658, 71грн. до зміни чинного
законодавства.

На обґрунтування позову зазначила, що
оскільки вона з 15.05.2004 року є
пенсіонером за віком, а з 14.05.2009 року
отримує пенсію по втраті годувальника,
то відповідно до частини четвертої
статті 4 Закону України від 8 липня 2010
року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI) звільнена від сплати за себе
єдиного внеску. Тому, на думку позивача,
вимога про сплату боргу управління ПФ є
незаконною, оскільки при її прийнятті
відповідачем невірно застосовано
норми закону.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року, позов задоволено частково.
Скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області про сплату недоїмки
№ Ф-128 від 09.08.2013 року на суму 8 658, 71грн. У
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, управління ПФ
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу відповідача, за
змістом яких проти вимог останнього
заперечує з мотивів їх
необґрунтованості та просить, вказану
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2013 року без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована
виконавчим комітетом Торезької
міської ради Донецької області 27.02.2004
року, що підтверджується Свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (а.с.6). Позивач
перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 30.05.2012 року, що
підтверджується свідоцтвом про сплату
єдиного податку серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Позивач є пенсіонером за віком з 15.05.2004
року, що підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.8), та з
29.05.2009 року отримує пенсію по втраті
годувальника, що підтверджується
розпорядженням № 175164 (а.с.26).
Знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області як платник єдиного
внеску.

9 серпня 2013 року відповідачем
сформовано та направлено позивачеві
вимогу про сплату боргу № Ф-128 на суму 8
658, 71грн.

Не погоджуючись із вищевказаною
вимогою, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач є
пенсіонером за віком, а відтак не
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI) платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми для
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування,
законодавством передбачено можливість
звільнення від сплати єдиного внеску
за себе за умови, якщо, зокрема, такі
особи є пенсіонерами за віком та
отримують відповідно до закону пенсію
і вони самі не виявили бажання брати
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Статтею 2 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ)
визначено виключний перелік трудових
пенсій, які призначаються за цим
Законом (за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років). Загальні умови призначення
пенсій за віком визначені в статті 12
цього Закону та частиною першою статті
26 Закону № 1058-IV. Таке право виникає у
жінок після досягнення 55 років та за
наявності відповідного стажу.

При цьому частиною першою статті 47
Закону №1788-ХІІ зокрема передбачено, що
членам сім'ї, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", пенсія
в разі втрати годувальника
встановлюється довічно.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_2, позивач з 15.05.2004 року є
пенсіонером за віком та з 14.05.2009 року
змінив розмір пенсії на пенсію по
втраті годувальника (а.с.8).

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, ураховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що особи, яким призначена
пенсія за віком, мають право на пільги
щодо сплати за себе єдиного внеску
згідно з частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VІ.

В матеріалах справи відсутні докази
про добровільну реєстрацію у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що вимога від
№ Ф-128 від 09.08.2013 року про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: (підписи)