Справа № 2а-10567/10/1570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/96/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Маринчак Н.Є.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
25.05.2011 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2011

у справі № 2а-10567/10/1570

за позовом Фізичної особи-підприємця
Джеріда Нуреддіна

до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси

про визнання нечинними рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Джерід
Нуреддін звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси про визнання нечинними
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25.05.2011
позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.05.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
державною податковою адміністрацією в
Одеській області проведено перевірку
за дотриманням позивачем порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій., за результатами якої
складено акт від 15.04.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. п. 2.6 п. 2 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 січня 2005 року за №
40/10320 та п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України
від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (та п. 5 Порядку ведення Книги
облік доходів і витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 року №1269.

На підставі вищезазначеного акту
Державною податковою інспекцією у
Малиновському районі міста Одеси 21.05.2010
року були винесені рішення:

- № за порушення п. 12 ст. 3, ст. 6
Закону № 265/95 та відповідно до статей 20,
21 цього Закону, застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
- 4767 грн.;

- № за порушення п. п. 2.6 п. 2
Положення № 637 та згідно з Указом
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки»від 12 червня
1995 року №436/95-ВР застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
- 5395 грн.

Задовольняючі позовні вимоги
частково суди попередніх інстанцій
виходили з того, що обов'язок із
ведення обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які
знаходяться на спрощеної системі
оподаткування, оскільки форма Книги
обліку доходів і витрат, згідно додатку
№10 до «Інструкції про прибутковий
податок з громадян», затвердженої
наказом Головної Державної податкової
інспекції України від 21 квітня 1993 року
№12, не передбачає ведення обліку
товарних запасів.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій або
в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах або за місцем їх реалізації,
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до вимог ст. 6 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до ст. 4 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" №727/98
від 03.07.1998 суб'єкт малого
підприємництва - юридична особа
зобов'язана вести книгу обліку доходів
та витрат і касову книгу.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій, стосовно
того, що оскільки фізичні особи, що
застосовують спрощену систему обліку
та оподаткування та сплачують єдиний
податок, не зобов'язані вести облік
витрат на придбання товарів та не
зобов'язані вести облік запасів на
складах чи у місцях продажу товарів
(послуг), то рішення відповідача про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 21.05.2010 року № є
неправомірним.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.05.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 у
справі № 2а-10567/10/1570 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.05.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 у
справі № 2а-10567/10/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Н.Є.
Маринчак О.І. Степашко