Справа № 755/22261/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року м. Київ
К/800/50151/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Іваненко Я.Л.,

суддів: Мойсюка М.І.,

Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
третя особа - Служба Безпеки України
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
третя особа - Служба Безпеки України, в
якому, згідно уточнених позовних вимог,
просив: визнати протиправною відмову
відповідача в перерахунку пенсійного
забезпечення відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 1294 від 07
листопада 2007 року, в розвиток якої
згідно наказів Голови СБУ
здійснювалася виплата грошового
забезпечення; зобов'язати відповідача
провести перерахунок і виплату
пенсійного забезпечення та стягнути з
відповідача суму перерахунку
пенсійного забезпечення згідно вимог
ч. 3 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», з урахуванням ст. 51 цього Закону
та на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 1294 від 07 листопада
2007 року та наказів Голови СБУ, згідно
яких здійснювалась виплата грошового
забезпечення.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2014 року, відмовлено у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального й процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в місті Києві
та отримує пенсію за вислугу років на
умовах Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

У липні 2013 року позивач звернувся до
фінансово-економічного управління
Служби Безпеки України з заявою, в якій
просив повідомити про складові частини
грошового забезпечення відповідної
категорії військовослужбовців.

Листом від 08 серпня 2013 року № 21/3/2-К-16/5
позивачу було повідомлено про види
грошового забезпечення, що
виплачуються за посадою, яка
прирівнюється до посади, з якої він був
звільнений на пенсію, зокрема,
преміювання до 170 відсотків від
посадового окладу з урахуванням окладу
за військовим званням і надбавки за
вислугу років або до 5074 грн. 25 коп., яке
встановлюється персонально наказами
відповідних повноважних керівників
СБУ за мотивованими рапортами
керівників структурних підрозділів.

Довідкою від 16 травня 2012 року №
21/3/2-1496/2052 про розмір грошового
забезпечення для перерахунку пенсії
згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2012 року
№ 355 передбачено, що грошове
забезпечення позивача також
складається з преміювання 139 % у сумі 4
148 грн. 94 коп.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що жодних рішень про зміну розміру хоча
б одного з видів грошового
забезпечення для відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за Законом,
або у зв'язку із введенням для них нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій Кабінетом
Міністрів України не приймалося, а тому
відсутні підстави для перерахунку
пенсії позивача.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» усі призначені за
цим Законом пенсії підлягають
перерахунку у зв'язку зі зміною розміру
хоча б одного з видів грошового
забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону. У разі
якщо внаслідок перерахунку пенсій,
передбаченого цією частиною, розміри
пенсій звільненим зі служби
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, є
нижчими, зберігаються розміри раніше
призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового та
начальницького складу» від 7 листопада
2007 року № 1294 було затверджено порядок
призначення (перерахунку) пенсій та
визначено складові грошового
забезпечення для призначення та
перерахунку пенсій. На підставі цієї
постанови з 1 січня 2008 року органами
Пенсійного фонду України було
проведено перерахунок вже призначених
пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про збільшення розмірів пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012
року № 355 установлено з 1 липня 2012 року
підвищення до пенсій, призначених до
зазначеної дати відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (далі - Закон),
крім пенсій, призначених
військовослужбовцям строкової служби
та членам їх сімей, у розмірі 11
відсотків пенсій, обчислених
відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону,
збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23
відсотків та з 1 січня 2013 року до 35
відсотків. При цьому розміри пенсій,
обчислені відповідно до Закону з
урахуванням доплат до попередніх
розмірів пенсій згідно з пунктом 4
Порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 лютого 2008 року № 45, та підвищень,
передбачених абзацом першим цього
пункту, не можуть перевищувати розміри
пенсій, обчислені відповідно до Закону
виходячи з грошового забезпечення,
встановленого постановою Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» за відповідними посадами
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу станом на 1
квітня 2012 року.

Як встановлено судами, у зв'язку з
прийняттям Кабінетом Міністрів
України постанови від 23 квітня 2012 року
№ 355 позивачу було здійснено
підвищення до пенсії з 01 липня 2012 року
на 11% (470,04 грн.), з 01 вересня 2012 року на 23%
(982,81 грн.) та з 01 січня 2013 року на 35% (1495,58
грн.) суми основного розміру пенсії.

Підставою для перерахунку позивачу
пенсії, призначеної на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», є зміна
Кабінетом Міністрів України розміру
хоча б одного з видів грошового
забезпечення для відповідних
категорій військовослужбовців.

Однак, Кабінетом Міністрів України не
приймалось рішень щодо змін розмірів
хоча б одного з видів грошового
забезпечення для відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», або у зв'язку із
введенням для них нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством, а
відсоткове підвищення розміру пенсії
не є підставою для перерахунку
позивачу пенсійного забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1294 від 7 листопада 2007 року дозволено
здійснювати преміювання
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової служби),
осіб рядового і начальницького складу
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби в межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі неменше 10 % посадових окладів
та економії фонду грошового
забезпечення.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що
зміна розміру премії з 10% до 139%, що
встановлюється персонально наказами
відповідних повноважних керівників
СБУ за мотивованими рапортами
керівників структурних підрозділів, і
яку позивач просить врахувати для
обчислення нового розміру пенсії, має
тимчасовий характер і виплата такої
премії дозволена за наявності підстав
тільки в межах видатків, передбачених у
кошторисах для грошового забезпечення
військовослужбовців на відповідний
рік.

Доводи касаційної скарги не
ґрунтуються на законі та
спростовуються висновками судів
попередніх інстанцій, рішення яких є
законними та обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013
року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Я.Л. Іваненко

Судді:
М.І. Мойсюк

В.В. Тракало