Справа № 826/11182/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря
Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві про
скасування індивідуальних податкових
консультацій, зобов'язання вчинити дії,
за апеляційною скаргою Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.09.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом до
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про скасування індивідуальних
податкових консультацій від 30.05.2014 року
№1141/Г/26-15-11-01-09 та від 15.07.2014 року
№1516/Г/26-15-17-03-14 і зобов'язання
відповідача надати позивачу нову
податкову консультацію з урахуванням
висновків суду.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.09.2014 року позов задоволено частково:
визнано недійсною податкову
консультацію Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві, викладену у листі від
30.05.2014 року №1141/Г/26-15-11-01-09; зобов'язано
Головне управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
надати ОСОБА_2 нову податкову
консультацію з урахуванням висновків
суду; в іншій частині
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та винести нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

В засідання з'явився представник
апелянта, який наполягав на
задоволенні апеляційної скарги.

Позивач просила залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги та подані
письмові пояснення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про часткове задоволення позову
ОСОБА_2, оскільки, відповідачем не
доведено правомірності та
обґрунтованості наданої податкової
консультації з урахуванням вимог
встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
13.05.2014 року ОСОБА_2 звернулась до ГУ
Міндоходів у м. Києва із запитом про
надання податкового роз'яснення
окремих положень ПК України, в якому
просила надати індивідуальну
податкову консультацію з наступних
питань та підтвердити наступні
висновки, зроблені на підставі аналізу
норм ПК України: 1) фізична
особа-підприємець, платник єдиного
податку не є податковим агентом для
іншої фізичної особи-підприємця; 2)
фізична особа-підприємець, платник
єдиного податку, не зобов'язана
відображати виплачені іншій фізичній
особі-підприємцю (платнику єдиного
податку чи на загальній системі
оподаткування) доходи в податковому
розрахунку по формі №1 ДФ незалежно від
того, чи підлягають дані виплати
оподаткуванню, чи ні.

Листом від 30.05.2014 року №1141/Г/26-15-11-01-09
позивачу надано роз'яснення, у якому,
посилаючись на норми пп. 14.1.180, 14.1.226 п. 14.1
ст. 14, п. 177.7 ст. 177 ПК України, роз'яснено:
фізична особа-підприємець - платник
єдиного податку є не податковим
агентом щодо доходів, нарахованих
(виплачених) на користь іншої фізичної
особи-підприємця, в тому числі платника
єдиного податку; разом з цим, у разі
нарахування (виплати) доходів
податковий агент, в тому числі
приватний підприємець, повинен
відобразити в податковому розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за формою №1
ДФ такі виплачені доходи на користь
всіх платників податків, в тому числі
виплачені доходи на користь
самозайнятих осіб (фізичних
осіб-підприємців, що проводять
незалежну професійну діяльність).

Не погодившись із отриманою
відповіддю, позивач 10.06.2014 року
повторно звернулась до ГУ Міндоходів м.
Києва із запитом про відповідність
податкового роз'яснення нормам чинного
законодавства України, в якому
висловила свою незгоду із отриманим
роз'ясненням та просила надати
аргументовану відповідь.

Листом від 15.07.2014 року №1516/Г/26-15-17-03-14
відповідач повідомив, що у листі від
30.05.2014 року №1141/Г/26-15-11-01-09 надано
вичерпне роз'яснення, яке відповідає
нормам чинного законодавства.

У вказаному листі відповідач також
зазначив, що податковим агентом є, в
тому числі, і самозайнята особа до якої
належать і приватні
підприємці-платники єдиного податку,
які зобов'язані подавати звітність
контролюючим органам; у разі
нарахування (виплати) доходів фізичній
особі-підприємцю-платнику єдиного
податку приватний підприємець повинен
відобразити в податковому розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за формою №1
ДФ такі виплачені доходи на користь
самозайнятих осіб (фізичних
осіб-підприємців та осіб, що проводять
незалежну професійну діяльність).

Вважаючи, що вищевикладені листи є
необґрунтованими індивідуальними
податковими консультаціями та
підлягають скасуванню позивач
звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податкова консультація -
допомога контролюючого органу
конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування податків чи зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на такий контролюючий орган.

Порядок надання податковими органами
консультацій з питань практичного
використання окремих норм податкового
законодавства на наслідки
застосування вказаних консультацій
визначено в ст. 52 та ст. 53 ПК України.

Разом з тим, п. 52.2 ст. 52 ПК України
передбачає, що податкова консультація
має індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію.

Відповідно до п. 53.3 ст. 53 ПК України
платник податків може оскаржити до
суду як правовий акт індивідуальної
дії податкову консультацію
контролюючого органу, викладену в
письмовій або електронній формі, яка,
на думку такого платника податків,
суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

З аналізу норм чинного ПК України
вбачається, що платник єдиного податку
виступає податковим агентом за умов
нарахування (виплати, надання)
оподатковуваних податком на доходи
фізичних осіб доходів та нарахування
(виплата, надання) таких доходів на
користь фізичної особи, яка перебуває з
ним у трудових або цивільно-правових
відносинах.

Інших випадків, коли платник єдиного
податку, у тому числі той, що є фізичною
особою-підприємцем, виконує функції
податкового агента, ПК України не
передбачає.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що є помилковим посилання у
податковій консультації на норми п. 177.7
ст. 177 ПК України, оскільки ст. 177 цього
Кодексу регулює питання оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування,
а запит позивача стосується
оподаткування доходів фізичної особи
підприємця, який є платником єдиного
податку, тобто обрав спрощену систему
оподаткування.

З урахуванням того, що обов'язок
подавати податкову звітність
контролюючим органам покладено
виключно на податкового агента,
вбачається, що фізична
особа-підприємець - платник єдиного
податку, не зобов'язана відображати
виплачені іншій фізичній
особі-підприємцю, яка не перебуває з
ним у трудових або цивільно-правових
відносинах, доходи у податковому
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку, та подавати
такий розрахунок.

Відсутність обов'язку у фізичної
особи-підприємця - платника єдиного
податку подавати податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку
підтверджується також змістом наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 21.01.2014 року №49 «Про затвердження
форми Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку (форма №1ДФ) та
Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку».

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
стосовно часткового задоволення
позову, через що постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про судове рішення в
адміністративній справі» від 20.05.2013
року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.09.2014 раку по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві про
скасування індивідуальних податкових
консультацій, зобов'язання вчинити дії
- залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.09.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 18.11.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 18.11.2014
року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.