Справа № 816/3999/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/3999/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Христич
О.С.,

представників позивача - Грищука Т.О.,
Пільчевської А.Є.,

представника відповідача - Прокопчука
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта" до
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
26 вересня 2014 року №.

В обгрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що прийняте відповідачем за
наслідками перевірки спірне податкове
повідомлення-рішення від 26 вересня 2014
року № є неправомірним, оскільки
при формуванні податкового кредиту
позивачем дотримані вимоги
Податкового кодексу України. Наполягав
на тому, що здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом в перевіряємому періоді
повністю підтверджуються наявними у
позивача первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності. Вказував, що в ході
проведеної перевірки позивача
встановлено порушення, яке
обгрунтовується виключно посиланням
на акт перевірки ДПІ у Куйбишевському
районі м. Донецька ГУ Міндоходів у
Донецькій області 984/05-66-22-0313/33703226 від 23
травня 2014 року "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі" з
питань визначення повноти нарахування
та своєчасності сплати до бюджету
податку на додану вартість при
здійсненні господарських операцій з
ТОВ "УБР ПЛЮС" за період з 01 жовтня 2013
року по 31 січня 2014 року" та зазначив, що
дії по проведенню перевірки оскаржені
контрагентом позивача до Запорізького
окружного адміністративного суду. А
тому прийняте податкове повідомлення -
рішення є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував,
мотивуючи правомірністю висновків
документальної позапланової перевірки
ТОВ "Нова Пошта" з питань правомірності
формування податкового кредиту по
взаємовідносин з ТОВ "Кошка", в
податковій звітності з податку на
додану вартість за січень 2014 року, з ТОВ
" Слайдінг Юрт-Індастрі" за жовтень,
листопад, грудень 2013 року та січень 2014
року, яким встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 4129241,33 грн. Вказував на те, що
наявні у матеріалах справи первинні
документи на підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі" складені з
порушенням вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Зазначив, що під
час перевірки враховано акт ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області №
984/05-66-22-0313/33703226 від 23 травня 2014 року,
згідно якого ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі" не надано під час
перевірки інформацію щодо
використання у своїй господарській
діяльності складських, офісних
приміщень, виробничих потужностей та
транспортних засобів. А тому прийняте
податкове-повідомлення-рішення є
правомірним.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, надані
сторонами докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Нова
Пошта" () зареєстровано
як юридична особа 19 січня 2001 року за
номером 1 001718 (т.1 а.с. 15).

Позивач взятий на облік в органах
державної податкової служби і також
являється платником податку на додану
вартість (т.1 а.с. 38, т.2 а.с. 179), що не
оспорюється сторонами.

Видами діяльності товариства за
КВЕД-2010 є: вантажний автомобільний
транспорт, складське господарство,
інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту, інша поштова та кур'єрська
діяльність, інші види грошового
посередництва, консультування з питань
комерційної діяльності й керування (т.1
а.с. 16а).

ДПІ у м. Полтаві, у період з 02 вересня 2014
року по 08 вересня 2014 року, на підставі
підпункту 20.1.4, пункту 20.1 статті 20,
підпункту 78.1.1, підпункту 78.1.4 пункту 78.1
статті 78, статті 79 Податкового кодексу
Країни, проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Нова Пошта" з питань правомірності
формування податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ "Кошка" в
податковій звітності з податку на
додану вартість за січень 2014 року та з
ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі" за жовтень,
листопад, грудень 2013 року, січень 2014
року.

Правомірність підстав та порядку
проведення перевірки позивачем не
оспорюється.

За результатами перевірки складено акт
від 15 вересня 2014 року №5127/16-01-22-02/31316718
(т.1 а.с. 42-67), за висновками якого
встановлено порушення позивачем
пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту
198.3, пункту 198.6 статті 198, статті 201
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та
доповненнями, занижено податок на
додану вартість на загальну суму 4129241,33
грн. у тому числі за жовтень 2013 року у
сумі 950000 грн., за листопад 2013 року - 846241,33
грн., за грудень 2013 року - 1550166,67 грн., за
січень 2014 року - 782833,33 грн.

На підставі акту перевірки від 15
вересня 2014 року №5127/16-01-22-02/31316718 ДПІ у м.
Полтаві 26 вересня 2014 року прийнято
податкове повідомлення-рішення №
(т.1 а.с. 40), яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 5161551,66 грн. в
тому числі за основним платежем в
розмірі 4129241,33 грн. та за штрафними
санкціями в розмірі 1032310,33 грн.

Збільшуючи Товариству з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта" суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість податковий орган
виходив з наступного: відповідно до
Акту ДПІ у Куйбишевському районі м.
Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій
області №984/05-66-22-0313/33703226 від 23 травня 2014
року "Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі" з питань
визначення повноти нарахування та
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість при здійсненні
господарських операцій з ТОВ "УБР Плюс"
за період з 01 жовтня 2013 року по 31 січня
2014 року", податковим органом
встановлено, що - "ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі" не надано інформацію щодо
використання у своїй господарській
діяльності складських, офісних
приміщень, виробничих потужностей та
транспортних засобів. До перевірки не
надано - акт приймання-передачі
Проектної документації, акт
приймання-передавання Будівельного
майданчика, сертифікати якості,
відповідності стандартам, технічним
умовам матеріалів, використаних у
будівництві. Рішенням Господарського
суду Донецької області від 25 травня 2009
року, по справі №17/46пн за позовом
Прокурора Куйбишевського району м.
Донецька в інтересах держави в особі
Донецької міської ради м. Донецька до
ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі" про
розміщення будівель і споруд по
проспекту Веселому, 1а у Куйбишевському
районі міста Донецька: провести
зазначену земельну ділянку в придатний
для використання стан, включаючи
знесення будівель та споруд".

Позивач, не погоджуючись із позицією
відповідача щодо правомірності
збільшення йому суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, звернувся до суду з вимогою
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26 вересня 2014
року №.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному
податковому повідомленню - рішенню, суд
дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України
Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх прав та
обов'язків, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства. .

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник податку на додану вартість
повинен мати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини другої статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704,
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Нова пошта" із
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Слайдінг
Юрт-Індастрі" () судом
встановлені наступні фактичні
обставини справи.

Судом встановлено, що 09 вересня 2013 року
між ТОВ "Нова пошта" та ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі" укладено попередній
договір №35-07/ЮД (т.1 а.с. 70-79).

Відповідно до умов Договору №35-07/ЮД
Власник (ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі")
зобов'язується укласти з Клієнтом (ТОВ
"Нова пошта"), а Клієнт зобов'язується
укласти з Власником в майбутньому, не
пізніше 01 грудня 2013 року, договір
оренди адміністративно-логістичного
комплексу за адресою: м. Донецьк, пр.
Веселий, 1а. Обов'язки Власника по цьому
Договору вважаються виконаними з
моменту підписання Сторонами Договору
Оренди та надання Клієнту приміщення
по Акту прийому-передачі, в строки та на
умовах передбачених Договором оренди.
Обов'язки Клієнта по цьому Договору
вважаються виконаними з моменту
прийняття від Власника в оренду
приміщення, яке надане Власником по
Акту прийому-передачі. Приміщення
будується на земельній ділянці, яка
розташована за адресою: м. Донецьк, пр.
Веселий, 1а, що знаходиться в оренді
Власника. Орендна плата за
користування приміщенням по Договору
оренди за один місяць складатиме: за 1
кв.м складських приміщень - 50 грн. без
ПДВ, за 1 кв.м офісно-побутових
приміщень 160 грн без ПДВ, за один кв.м
рампи 30 грн. без ПДВ. Всього за 5885,62 кв.м -
344784,90 грн без ПДВ. Строк оренди складає 2
роки 11 місяців з дати приймання об'єкта
Орендарем за Актом приймання-передачі
приміщення в оренду.

Оглянувши вказаний договір суд не
знаходить підстав для висновку про
невідповідність форми або змісту
договору положенням закону,
відсутності у сторін договору
правоздатності або дієздатності
суб'єктів господарювання, а тому визнає
даний договір належним та допустимим
доказом факту вчинення правочину в
розумінні статті 202 Цивільного кодексу
України.

Згідно додаткової угоди №1 від 10
вересня 2013 року (т.1 а.с 80) до
попереднього договору №35-07/ЮД від 09
вересня 2013 року Клієнт сплачує
Власнику авансовий платіж по орендній
платі у розмірі 37000000 грн. в тому числі
ПДВ. Оплата здійснюється Клієнтом
частинами (на власний розсуд) на
поточний рахунок Власника.

Згідно додаткової угоди №2 від 01 жовтня
2013 року (т.1 а.с. 81) до попереднього
договору №35-07/ЮД від 09 вересня 2013 року
орендна плата за користування
приміщенням по договору оренди за один
місяць складатиме 354523,14 грн. без ПДВ,
крім того ПДВ 20% - 70904,63 грн. Розмір
орендної плати з урахуванням ПДВ 20%
складає 425427,77 грн. в місяць.

Згідно додаткової угоди №3 від 01 грудня
2013 року (т.1 а.с.82) до попереднього
договору №35-07/ЮД від 09 вересня 2013 року
Власник зобов'язується укласти з
Клієнтом, а Клієнт зобов'язується
укласти з Власником в майбутньому, не
пізніше 01 лютого 2014 року, договір
оренди адміністративно-логістичного
комплексу за адресою: м. Донецьк, пр.
Веселий, 1а, в редакції та на умовах
викладених в даному договорі.

На підтвердження виконання умов
договору позивачем до суду надано
податкові накладні: від 09 жовтня 2013
року № 1, від 10 жовтня 2013 року №2, від 16
жовтня 2013 року №3, від 17 жовтня 2013 року
№4, від 22 жовтня 2013 року №5, від 14
листопада 2013 року №3, від 12 листопада 2013
року №2, від 31 жовтня 2013 року №6, від 20
грудня 2013 року №4, від 27 листопада 2013
року №6, від 22 листопада 2013 року №5, від
05 листопада 2013 року №1, від 02 грудня 2013
року №1, від 05 грудня 2013 року №2, від 12
грудня 2013 №4, від 10 грудня 2013 року №3,
від 18 грудня 2013 року №5, від 24 грудня 2013
року №6, від 25 грудня 2013 року №7, від 03
січня 2014 року №1, від 09 січня 2014 року №2,
від 13 січня 2014 року №3, від 24 січня 2014
року №5, від 14 січня 2014 року №4, від 27
січня 2014 року №6, від 30 січня 2014 року №7,
рахунок №1 від 31 січня 2014 року
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної від
30 січня 2014 року №7 (т.1 а.с. 226-237, 241-250, т.2
а.с. 1-27).

Дослідивши вказані первинні документи
ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі" для
документального оформлення
господарських операцій з придбання
ТОВ "Нова пошта" товару, суд не має
підстав для визнання їх такими, що не
відповідають вимогам оформлення
первинних документів бухгалтерської
та податкової звітності, а саме,
податкові накладні містять адресу
місцезнаходження покупця та продавця,
одиниці виміру товару, кількість
послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень
щодо оформлення накладних судом не
встановлено, зауваження до змісту та
форми зазначених документів у
податкового органу відсутні. Податкові
накладні зареєстровані в реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних (т.1 а.с. 171, 184,197, 214).

Розрахунок за виконання умов
попереднього договору №35-07/ЮД від 09
вересня 2013 року здійснювався позивачем
у безготівковій формі, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі", що
підтверджується рахунками на оплату,
платіжними дорученнями (т.1 а.с. 109-165) та
банківськими виписками (т.2 а.с. 183-259).

На виконання вимог попереднього
договору №35-07/ЮД від 09 вересня 2013 року
та додаткових угод до нього 01 лютого 2014
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Слайдінг Юрт-Груп" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта" укладено
договір оренди №02/14 (т.1 а.с.83-95).

За умовами договору Орендодавець
зобов'язується передати Орендареві
об'єкт оренди: нежитлове приміщення
будівлі адміністративно-логістичного
комплексу з рампою та навісом, адреса
об'єкта оренди: 83077, м. Донецьк,
Куйбишевський район, пр. Веселий, 1а,
загальна площа орендованого
приміщення 4731,4 кв.м. Даний договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до
закінчення строку оренди.

Згідно додатку №1 до договору оренди
нежитлового приміщення №02/14 від 01
лютого 2014 року (Акт приймання-передачі
приміщення) Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування (оренду) нежитлове
приміщення будівлі
адміністративно-логістичного
комплексу з рампою та навісом - 4731,4 кв.м
(т.3 а.с. 45).

На підтвердження наявності у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слайдінг Юрт-Груп"
приміщення будівлі
адміністративно-логістичного
комплексу в м. Донецьку, пр. Веселий, 1а,
яке передано в оренду ТОВ "Нова пошта"
позивач надано до суду: декларацію про
початок виконання будівельних робіт,
договір оренди земельної ділянки,
проектну документацію по будівництву
адміністративно-логістичного
комплексу, декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації від 25 січня 2014
року, свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (т.2 а.с. 29-38,
147-172).

З письмових пояснень позивача (т.3 а.с.
53-54) судом встановлено, що серед
існуючих в м. Донецьк станом на 2013 рік
приміщень таких, які б відповідали
вимогам ТОВ "Нова пошта" для
використання в якості сортувального
терміналу, не було. ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі" мало земельну ділянку з
оптимальним місцезнаходженням для
розташування сортувального терміналу
та погодилось побудувати для позивача
приміщення з урахуванням специфіки
вимог ТОВ "Нова пошта" з подальшою
передачею його останньому в оренду.
Позивач не розглядав питання
будівництва собі приміщення в зв'язку з
тим, що здійснення будівництва
подібного приміщення у м. Донецьку не
вбачалося можливим, оскільки для
здійснення будівництва об'єктів
нерухомості необхідно бути власнико
або орендарем земельної ділянки, на
якій здійснюється будівництво, мати
відповідний персонал та досвід роботи,
а ТОВ "Нова пошта" займається доставкою
вантажів, не має досвіду роботи в сфері
будівництва та експлуатації
нерухомості і не планує займатися
такою діяльністю. Крім того,
використання таких схем оренди
приміщень є звичайною практикою
компаній, які займаються поштовими
доставками у всьому світі. У результаті
роботи нового орендованого
адміністративно-логістичного
терміналу у 2014 році відбулося
збільшення вантажообігу по Донецькій
філії на 18987 тон, що становить 688%
порівняно з 2013 роком. За рахунок
збільшення внутрішнього вантажообігу
нового терміналу значно зріс обсяг
реалізації Донецької філії та за 5
місяців 2014 року склав 6752597 грн, що на 48%
більше порівняно з аналогічним
періодом минулого року.

Також судом встановлено, що 01 жовтня 2013
року та 15 жовтня 2013 року між ТОВ "Нова
пошта" та ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі"
укладено договори складського
зберігання №1-10/13 та №2-10/13 (т.1 а.с. 97-100,
103-106).

За умовами Договору від 01 жовтня 2013
року №1-10/13 зберігач (ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі") зобов'язується за плату
зберігати майно, що передане йому
поклажожавцем (ТОВ "Нова пошта") і
повернути це майно поклажодавцеві у
схоронності. За цим договором на
зберігання передаються клітки для
зберігання вантажів, строк зберігання
з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2013 року,
місце зберігання м. Донецьк, пр.
Веселий, 1а, майно вважається переданим
на зберігання з моменту підписання
уповноваженими представниками сторін
Акту приймання-передачі майна.

За умовами Договору від 15 жовтня 2013
року №2-10/13 зберігач (ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі") зобов'язується за плату
зберігати майно, що передане йому
поклажожавцем (ТОВ "Нова пошта") і
повернути це майно поклажодавцеві у
схоронності. За цим договором на
зберігання передаються клітки для
зберігання вантажів, строк зберігання
з 15 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2013 року,
місце зберігання м. Донецьк, пр.
Веселий, 1а, майно вважається переданим
на зберігання з моменту підписання
уповноваженими представниками сторін
Акту приймання-передачі майна.

Оглянувши вказані договори суд не
знаходить підстав для висновку про
невідповідність форми або змісту
договору положенням закону,
відсутності у сторін договору
правоздатності або дієздатності
суб'єктів господарювання, а тому визнає
даний договір належним та допустимим
доказом факту вчинення правочину в
розумінні статті 202 Цивільного кодексу
України.

На виконання досягнутої домовленості
позивачем передано на зберігання
вказаного контрагента клітки розміром
1,2 м*0,8 м (Н=2м) в кількості 440 штук, на
підтвердження чого ТОВ "Нова пошта"
надано акти приймання передачі майна
(т.1 а.с. 101, 107).

31 жовтня 2013 року актами
приймання-передачі наданих послуг за
договором зберігання від 01 жовтня 2013
року №1-10/13 та за договором зберігання
від 15 жовтня 2013 року №2-10/13 ТОВ "Нова
пошта" підтвердила факт отримання
послуг, а ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі"
факт надання послуг зберігання майна
позивача за вищевказаними договорами.

За наслідками здійснення
господарських операцій із ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі" останнім
виписано позивачу податкові накладні
від 31 жовтня 2013 року №7 та №8 (т.1 а.с.
238-239).

Дослідивши вказані первинні документи
ТОВ "Слайдінг Юрт-Індастрі" для
документального оформлення
господарських операцій з придбання
ТОВ "Нова пошта" товару, суд не має
підстав для визнання їх такими, що не
відповідають вимогам оформлення
первинних документів бухгалтерської
та податкової звітності, а саме,
податкові накладні містять адресу
місцезнаходження покупця та продавця,
одиниці виміру товару, кількість
послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень
щодо оформлення накладних судом не
встановлено, зауваження до змісту та
форми зазначених документів у
податкового органу відсутні. Податкові
накладні зареєстровані в реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних (т.1 а.с. 184).

Факт транспортування кліток розміром
1,2 м*0,8 м (Н=2м) на зберігання до ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі"
підтверджується наявними у матеріалах
справи товарно-транспортними
накладними та подорожніми листами (т.2
а.с. 108-135).

Також на підтвердження передачі майна
на зберігання ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі" позивачем надано листи
контрагента про надання інформації
щодо балансової вартості майна для
ведення позабалансового обліку по
рахунку 02 "Активи на відповідальному
зберіганні", субрахунку 023 "Матеріальні
цінності на відповідальному
зберіганні" та відповіді на них (т.1 а.с.
173-176).

Судом встановлено, що розрахунок із
контрагентом за договорами зберігання
не проведений, на підтвердження чого
позивачем надано вимогу про сплату
заборгованості за договорами на суму
74448 грн. від 19 червня 2014 року №04-19/06 та
лист ТОВ "Нова пошта" від 24 червня 2014
року №157-14 (т.2 а.с. 177-178).

Необхідність використання придбаних
послуг зберігання позивач пояснив тим,
що станом на жовтень 2013 року на
терміналі за адресою: м.Донецьк, вул.
Бережна, 2 була відсутня вільна площа
для зберігання власного майна, а саме
кліток для зберігання вантажу. Крім
того, основним критерієм вибору
контрагента, який буде надавати
послуги, була вартість послуг, яка
влаштувала б "ТОВ "Нова пошта" (т.2 а.с.
70-73).

Отже, позивачем, на підставі належним
чином оформлених податкових накладних
та інших первинних бухгалтерських
документів, правомірно включено суму
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту та відображено у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Суд враховує, що відповідно до пункту
201.8 статті 201 Податкового кодексу
України право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Стосовно контрагента позивача - ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі" то слід
зазначити, що фактів визнання
недійсним або анулювання свідоцтва про
державну реєстрацію на момент
здійснення господарських операцій
судом не встановлено; підрядник
знаходився в Єдиному державному
реєстрі, а також мав свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

При цьому, суд зауважує, що подальше
припинення юридичної особи та
анулювання свідоцтва платника ПДВ не
робить виписані ним первинні документи
та податкові накладні недійсними та не
позбавляють позивача права на
формування на їх підставі податкового
кредиту.

Посилання ДПІ у м. Полтаві у акті
перевірки та у своїх запереченнях на
той факт, що у контрагента позивача
відсутні основні фонди та трудові
ресурси для здійснення видів
діяльності, визначених згідно довідок
з ЄДР, судом оцінюються критично. Суд
вважає необхідним зазначити, що чинним
законодавством не заборонено
використовувати залучені трудові
ресурси. Крім того, ні в акті перевірки,
ні в подальших поясненнях, відповідач
не визначив, яка саме кількість людей
повинна була зберігати, навантажувати
та розвантажувати товари, що
придбавалися позивачем у ТОВ "Слайдінг
Юрт-Індастрі".

Крім того суд зазначає, що чинним
законодавством України на учасників
цивільно-правових відносин, які є
платниками податків, не покладено
обов'язку та не визначено право
перевірки відповідності законодавству
статусу контрагентів, в т.ч.
перебування за місцезнаходженням, та
дотримання ними вимог податкового
законодавства. Кожен платник податку
несе самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів. Статтею 198
ПК України не встановлено обмежень по
включенню до складу податкового
кредиту сум ПДВ по товарах, послугах
отриманих від продавця, в разі
порушення ним умов податкового
законодавства, за умови, що такий
продавець зареєстрований платником
податку на додану вартість, за
наявності належним чином оформлених
податкових накладних, та за наявності
фактичного здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг).

Згідно з частини другої статті 161 КАС
України при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2442
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

При вирішенні справи судом
встановлено, що 31 січня 2011 року
Верховним Судом України винесена
постанова у справі за позовом
закритого акціонерного товариства
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

В рішенні Верховного суду України по
цій справі зазначено, що у постановах
Верховного Суду України від 9 вересня
2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010
року у справі N 21-573во10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що у
відповідності до статті 1 Закону
України "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", статті 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року
Україна визнає джерелом права рішення
Європейського суду з прав людини, а
також юрисдикцію цього суду в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Рішення
Європейського суду є частиною
національного законодавства і є
обов'язковими для правозастосування
органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в
ухвалених Рішеннях, а саме у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03) Європейський Суд з прав людини у
своєму рішенні від 22 січня 2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Отже, надання податковому органу
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом. Відповідачем не надано жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при здійсненні ними
договірних відносин взаємоузгоджених
зловмисних дій, не спрямованих на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. Наявності таких
доказів, зокрема вироку суду,
постановленого у кримінальній справі
стосовно посадових осіб ТОВ "Нова
пошта" чи його контрагента ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі". В акті
перевірки податковим органом не
встановлений факт відсутності надання
послуг чи майна, за результатами
придбання яких позивачем сформовано
податковий кредит. Твердження
відповідача про відсутність
здійснення господарської операції ТОВ
"Слайдінг Юрт-Індастрі" фактично
ґрунтуються на підставі Акту перевірки
його контрагента. Податковим органом
не доведено фактичних обставин, які
ставлять під сумнів реальність
господарської операції. Придбані
послуги та майно відповідають меті
діяльності позивача.

Отже, дослідження наявних у справі
доказів у їх сукупності, дає суду
підстави для висновку про відсутність
в діях ТОВ "Нова пошта" порушень
податкового законодавства, визначених
актом перевірки від 15 вересня 2014 року
№5127/16-01-22-02/31316718, на підставі висновків
якого відповідачем прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 26 вересня 2014
року №.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу
частини другої статті 71 цього Кодексу
щодо процесуального обов'язку
відповідача, останній в ході судового
розгляду справи правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення від 26 вересня 2014
року №, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 5161551,66 грн.
в тому числі за основним платежем в
розмірі 4129241,33 грн. та за штрафними
санкціями в розмірі 1032310,33 грн. не довів,
а відтак позовні вимоги ТОВ "Нова пошта"
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про наявність законних
підстав для задоволення
адміністративного позову щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 26
вересня 2014 року №.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Як свідчить наявна у матеріалах справи
квитанція від 08 жовтня 2014 року №10, при
зверненні до суду з даним
адміністративним позовом ТОВ "Нова
пошта" сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору, що становить 487,20
грн.

Отже, стягненню з Державного бюджету
України на користь позивача підлягає
сума фактично сплаченого судового
збору в розмірі 487,20 грн.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону
України "Про судовий збір" органи
доходів і зборів звільнені від сплати
судового збору, а тому судовий збір в
сумі, що становить 90 відсотків розміру
ставки судового збору, з відповідача до
державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю " Нова
пошта " до Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 26
вересня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова пошта" судові
витрати, понесені у зв'язку зі сплатою
судового збору у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять)
копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним поданням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 14
листопада 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко