Справа № 623/2153/14-а
Суддя: Бутенко В. М.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/2153/14-а
Номер провадження 2-а/623/178/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді - Бутенка В.М.

при секретарі судового засідання -
Шишко В.О.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Дегтярьова
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ізюмського
міськрайонного суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в
и в:

14 липня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області (далі -
Управління ПСЗН), в якому просив суд:

- визнати неправомірним дії Управління
ПСЗН про зняття з обліку позивача як
пільговика щодо сплати комунальних
послуг за житло із 50-відсотковою
знижкою, - протиправною;

- зобов'язати Управління ПСЗН відновити
статус пільговика з моменту
припинення, надання ОСОБА_2 пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України.

- стягнути з відповідача на його
користь суму сплачених судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що він має статус пенсіонера
МНС України з 2004 року, був звільнений зі
служби за вислугою років. З часу виходу
на пенсію перебував на обліку в
Управлінні ПСЗН як пільговик з 2004 року
з кодом категорії «Пожежник на пенсії».

Згідно довідки управління МНС України
в Харківській області від 29 жовтня 2004
року він є пенсіонером МНС України і
має право на 50% знижку за оплату за жилу
площу, комунальні послуги та паливо
відповідно до статті 22 Закону України
«Про пожежну безпеку», і користувався
цим правом в повному обсязі до 01.07.2013
року.

У липні 2013 року надання пільг на оплату
комунальних послуг із 50% знижкою було
зупинено УПСЗН, у зв'язку з втратою
чинності Законів України «Про пожежну
безпеку», «Про правові засади
цивільного захисту».

Право на пільги він мав на підставі
саме цих законів, але з 01 липня 2013 року
введено в дію Кодекс цивільного
захисту України, соціальний захист
працівників державної пожежної
охорони став регулюватися ст. 120 цього
Кодексу, тому у червні 2014 року він
письмово звернувся до Управління ПСЗН
стосовно надання пільг щодо сплати
комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України.

Але, Управління ПСЗН листом від 05.06.2014
року № 3548 повідомили його, що у
відповідності до прикінцевих та
перехідних положень Кодексу
цивільного захисту України втратили
чинність Закон України «Про пожежну
безпеку» та Закон України «Про правові
засади цивільного захисту» і тому він
втратив право на знижку у розмірі 50%
плати за користуванням житлом та
комунальними послугами, в зв'язку з чим
в Єдиному державному автоматизованому
реєстрі пільговиків категорія
«пожежник на пенсії» була автоматично
закрита як «втрата статусу».

Позивач вважає дії Управління ПСЗН
щодо припинення з липня 2013 року надання
йому пільг щодо сплати комунальних
послуг за житло, передбачених діючим
законодавством України,
неправомірними, так як із введенням в
дію з 01 липня 2013 року Кодексу
цивільного захисту України соціальний
захист працівників державної пожежної
охорони став регулюватися ст. 120 цього
Кодексу, право на пільги він не втратив.
У зв'язку з чим, з 01.07.2013 року Управління
ПСЗН має відновити йому пільги на
житлово-комунальні послуги пожежникам
на пенсії із 50-відсотковою знижкою.

(а.с. 2-4, 19-21)

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги і просить суд
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Відповідач Управління ПСЗН
адміністративний позов не визнали,
надали суду письмові заперечення в
яких вказали, що з позовом ОСОБА_2 не
згодні з наступних підстав:

1. Управління ПСЗН згідно свого
положення та виду діяльності не
здійснює надання пільг по оплаті
житлово-комунальних послуг
пільговикам. Оформлення та надання
пільг громадянам згідно діючого
законодавства України здійснюють
комунальні підприємства міста.

2. Ніяких рішень про зняття з обліку як
пільговика стосовно позивача ОСОБА_2
Управління ПСЗН не приймалось, надання
пільг позивачеві Управління ПСЗН не
зупиняло, так як на такі дії відсутні
повноваження. З адміністративного
позову не зрозуміло, на які
неправомірні дії Управління ПСЗН або
прийняте рішення посилається позивач.

3. Для внесення до Єдиного державного
реєстру пільговиків уточнень,
Управління ПСЗН необхідні
підтверджувальні документи (довідка)
про внесення позивача до категорії
пільговиків, про що повідомлялося
ОСОБА_2 в листі від 05.06.2014 року. Позивач
такої довідки до Управління ПСЗН не
надав.

4. На даний час в Єдиному державному
реєстрі пільговиків відсутня
категорія пільговика «пожежник на
пенсії».

5. В позові позивач просить суд
зобов'язати Управління ПСЗН відновити
статус пільговика, але Управління ПСЗН
за своєю діяльністю не встановлює
(знімає, відновлює та інше) статус
пільговика.

6. Як зазначає в позові ОСОБА_2, надання
пільг йому припинено з липня 2013 року,
тобто пропущений термін звернення до
суду.

Просять суд адміністративний позов
ОСОБА_2 залишити без розгляду або
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

(а.с. 15)

Представник відповідача Управління
ПСЗН Дегтярьов О.І. в судовому
засіданні підтримав заперечення на
позов і просить суд адміністративний
позов ОСОБА_2 залишити без розгляду або
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2
та представника відповідача
Дегтярьова О.І., перевіривши і
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права.

Згідно з вимогами частин 1 і 2 статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом 14 липня 2014
року із вимогами до суб'єкта владних
повноважень (Управління ПСЗН) щодо
захисту його порушених прав на
отримання пільг щодо сплати
комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, а саме відповідно до ст. 120
Кодексу цивільного захисту України, що
мали місце за період з 01.07.2013 року.

З аналізу положень Кодексу цивільного
захисту України судом встановлено, що
надання пільг щодо сплати комунальних
послуг за житло, передбачені
зазначеним Кодексом, є заходами
соціального захисту пенсіонерів МНС
України на 50-відсоткову знижку за
оплату за житлову площу, комунальні
послуги та паливо, та за своєю правовою
природою є відповідною соціальною
допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
«Стаббігс на інші проти
Великобританії», справа «Девеер проти
Бельгії»).

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453-VI) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
строку звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
необхідно з'ясувати, яким саме
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, коли розпочався
перебіг цього строку.

Позивач вказав, що у липні 2013 року
надання пільг на оплату комунальних
послуг із 50-відсотковою знижкою було
зупинено Управлінням ПСЗН у зв'язку з
втратою чинності Законів України «Про
пожежну безпеку» і «Про правові засади
цивільного захисту», відповідач зняв
його з обліку як «пожежник на пенсії»
та надіслав листи-повідомлення
комунальним підприємствам м. Ізюм щодо
втрати позивачем право на знижку у
розмірі 50-відсотків плати за
користуванням житлом та комунальними
послугами, про що ОСОБА_2 дізнався із
квитанцій на оплату комунальних послуг
за газопостачання, електропостачання
та водопостачання, починаючи із серпня
2013 року.

Слід відмітити, що як вбачається з
матеріалів справи, порушення прав
позивача в частині надання пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, відбувалося періодично -
кожного місяця, починаючи з 01 серпня 2013
року, а тому кожного разу при отриманні
квитанції стосовно сплати комунальних
послуг за житло (газопостачання,
водопостачання, енергопостачання)
позивач ОСОБА_2 був обізнаний про
порушення його прав та мав змогу
звернутись до суду за їх захистом
(квитанції а.с. 71).

Крім цього, Управління ПСЗН листом від
12.09.2013 року № 5793 повідомив позивача
ОСОБА_2, що із введенням в дію з 1 липня
2013 року Кодексу цивільного захисту
України, втратив чинність Закон
України «Про пожежну безпеку». У
зв'язку з чим, з 01.07.2013 року Управління
ПСЗН не має права відшкодовувати
пільгу на житлово-комунальні послуги
пожежникам на пенсії. Просили
звернутися до Управління ПСЗН у разі
наявності іншого посвідчення, яке
надає право на користування пільгою по
оплаті за житлово-комунальні послуги
(а.с. 28).

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (14.07.2014р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом (14.01.2014р.),
період, за який позивач просить суд
захистити його права - з 01.07.2013 року, суд
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
14.01.2014 року.

Крім того, законодавцем змінено
приписи щодо правових наслідків
пропуску строку звернення до суду.
Чинними положеннями ч.1 ст. 100 КАС
України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановлюється
ухвала.

Частиною 4 ст. 102 КАС України
передбачено, що правила даної статті
(поновлення та продовження
процесуальних строків) не поширюються
на строки звернення до
адміністративного суду.

Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Статтею 57 Конституції України
встановлено, що кожному гарантується
право знати свої права і обов'язки.

Закони та інші нормативно-правові акти,
що визначають права і обов'язки
громадян, мають буди доведені до відома
населення у порядку, встановленому
законом.

Всі правові акти, на які посилається
позивач були доведені до громадян
належним чином, шляхом публікації в
засобах масової інформації.

Доказів, які б підтверджували підстави
для визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду до
14.01.2014 року поважними, позовна заява та
додані до неї матеріали не містять.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду - 14.07.2014 року,
шестимісячний строк на звернення до
суду з позовом та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, - з 01 липня 2013 року, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
за період з 01.07.2013 року по 13.01.2014 року
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до суду, і
доказів, які б підтверджували підстави
для визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду до
14.01.2014 року поважними, позовна заява та
додані до неї матеріали не містять,
відповідно права позивача за цей
період не підлягають захисту.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем порушенні вимоги ст.ст.
99-100 КАС України, а тому у відповідності
до ст. 100 КАС України позовні вимоги
позивача про визнання неправомірним
дії відповідача щодо зняття з обліку
позивача як пільговика стосовно сплати
комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою, - протиправною,
та зобов'язати відповідача відновити
статус пільговика з моменту
припинення, надати позивачу пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, за період з 01.07.2013 року по 13.01.2014
року слід залишити без розгляду, як
подані з пропуском встановленого
законом строку звернення до суду без
поважних причин.

Відносно позовних вимог позивача про
визнання неправомірним дії
відповідача щодо зняття з обліку
позивача як пільговика стосовно сплати
комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою, - протиправною,
та зобов'язати відповідача відновити
статус пільговика з моменту
припинення, надати позивачу пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло,
передбачених діючим законодавством
України, за період з 14.01.2014 року, суд
зазначає наступне.

Як установлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є
пенсіонером МНС України за вислугу
років з 01 березня 2004 року, пенсійне
посвідчення НОМЕР_1 від 29 жовтня 2004 року
(а.с. 7).

Згідно довідки Головного Управління
МНС України в Харківській області від 29
жовтня 2004 року № 200/202/56 позивач ОСОБА_2 є
пенсіонером МНС України, має право на
50-відсоткову знижку плати за жилу
площу, комунальні послуги, а також
паливо відповідно до статті 22 Закону
України від 17 грудня 1993 року № 3745-ХІІ
«Про пожежну безпеку» (а.с. 9).

На звернення позивача ОСОБА_2 від 02.06.2014
року № 15-О до Управління ПСЗН щодо
надання пільг згідно діючого
законодавства України, відповідач
Управління ПСЗН листом від 05.06.2014 року
№ 3548 повідомили позивача, що
оформленням та наданням пільг
громадянам згідно діючого
законодавства України займаються
комунальні підприємства міста, а саме:
енергозбут, ІКПТМ, КП «Благоустрій»,
ЖРЕП та інші.

До компетенції УПСЗН відноситься
взяття на облік та внесення пільгової
категорії громадян до Єдиного
Державного автоматизованого реєстру
пільговиків України на підставі
відповідного пакету документів,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України. В пакет документів обов'язково
входить: довідка про склад сім'ї, копія
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера у Державному
реєстрі фізичних осіб платників
податків та інших обов'язкових
платежів, копія довідки про те, на
підставі якого законодавчого
нормативного акту надається
громадянину пільга і до якої категорії
пільговика він віднесений.

Після введення з 01 липня 2013 року в дію
Кодексу цивільного захисту України та
втрати чинності Законів України «Про
пожежну безпеку» і «Про правові засади
цивільного захисту», в Єдиному
Державному автоматизованому реєстрі
пільговиків категорія «пожежник на
пенсії» була автоматично закрита як
«втрата статусу», відповідно і ОСОБА_2
автоматично було знято з обліку, так як
знаходився в реєстрі саме під
категорією «Пожежник на пенсі», згідно
наданої відповідної довідки.

Для повторної постановки ОСОБА_2 на
облік до Єдиного Державного
автоматизованого реєстру пільговиків,
йому необхідно надати до Управління
ПСЗН відповідний пакет документів з
обов'язковою довідкою, в якій вказано,
до якої пільгової категорії осіб
ОСОБА_2 відноситься на підставі Кодексу
цивільного захисту України.

(а.с. 8, 25-26, 27)

Не погоджуючись із такою відмовою,
позивач 14 липня 2014 року звернувся до
суду (а.с. 2).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
діям відповідача, суд зважає на таке.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
пожежну безпеку», державна пожежна
охорона формується на базі існуючих
воєнізованої та професійної пожежної
охорони, входить до системи
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи і здійснює
державний пожежний нагляд.

Згідно з п. 2, 3, 29, 30 «Положення про
Державну пожежну охорону»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1994 року № 508,
до складу державної пожежної охорони
входять Державний департамент
пожежної безпеки МНС, підпорядковані
йому територіальні органи державного
нагляду у сфері пожежної безпеки в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі, районах,
містах, районах у містах, підрозділи
державної пожежної охорони на
договірних об'єктах, допоміжні служби,
науково-дослідні установи,
пожежно-технічні навчальні заклади,
Державний центр сертифікації МНС.
Державна пожежна охорона є одночасно
складовою частиною державної системи
цивільного захисту, і у межах своєї
компетенції розв'язує завдання
мобілізаційної підготовки.

Державна пожежна охорона у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, а також указами
Президента України та постановами
Верховної Ради України, прийнятими
відповідно до Конституції і законів
України, актами Кабінету Міністрів
України, наказами МНС та цим
Положенням.

Особи рядового і начальницького складу
Державної пожежної охорони є
працівниками системи МНС, відповідно
до чинного законодавства їм
присвоюються спеціальні звання служби
цивільного захисту.

Прийняття на службу до Державної
пожежної охорони та її проходження
здійснюється у порядку, встановленому
Законом України «Про пожежну безпеку»
та Положенням про проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів і підрозділів
цивільного захисту.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
пожежну безпеку» держава гарантує
соціальний захист.

У відповідності до ч.6 ст. 22 вказаного
закону, особовому складу державної
пожежної охорони та членам їх сімей
надається 50-відсоткова знижка плати за
жилу площу, комунальні послуги, а також
паливо.

(положенням частини шостої статті 22
дано офіційне тлумачення згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.99 р. № 5-рп/99).

Частиною 7 зазначеної статті
встановлено, що за особами рядового та
начальницького складу державної
пожежної охорони, звільненими зі
служби за віком, через хворобу або за
вислугою років, зберігається право на
пільги відповідно до цього Закону.

(положенням частини сьомої статті 22
дано офіційне тлумачення згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 06.07.99 р. № 8-рп/99).

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 06.07.1999 року у праві за
конституційним поданням Міністерства
внутрішніх справ України і
Міністерства фінансів України щодо
офіційного тлумачення положень
частини 6 ст. 23 Закону України «Про
пожежну безпеку» та ч.7 ст. 22 Закону
України «Про пожежну безпеку», в
мотивувальній частині якого зазначено,
що Україна як соціальна держава взяла
на себе зобов'язання щодо соціального
захисту громадянина, забезпечення
права кожного на достатній життєвий
рівень для себе і своєї сім'ї, тощо.
Позбавлення членів сім'ї працівника
міліції чи особового складу державної
пожежної охорони права на
житлово-комунальні пільги, якими вони
користувались протягом усього періоду
перебування останнього на службі в
міліції чи державній пожежній охороні,
у разі його звільнення за віком, через
хворобу чи за вислугою років означало б
не лише суттєве обмеження прав особи,
звуження їх змісту та обсягу, а й
дискримінацію непрацездатних,
приниження людини, зневаження її честі
й гідності, повагу до яких закріплено
на конституційному рівню.

3 01 липня 2013 року введено в дію Кодекс
цивільного захисту України № 5403-VI від
02.10.2012р. та відповідно до ч.2 розділу ХІІ
прикінцеві та перехідні положення
Кодексу цивільного захисту України
втратили чинність Закон України «Про
пожежну безпеку» та Закон України «Про
правові засади цивільного захисту».

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 120 Кодексу
цивільного захисту України знижка у
розмірі 50 відсотків плати за
користування житлом (квартирна плата)
та комунальними послугами
(водопостачання, газ, електрична,
теплова енергія та інші послуги) у
жилих будинках незалежно від форми
власності у межах норм споживання,
передбачених законодавством, та
вартості палива, у тому числі рідкого, у
межах встановлених норм для осіб, які
проживають у будинках, що не мають
централізованого опалення, надається,
зокрема, особам, звільненим із служби
цивільного захисту за віком, через
хворобу або за вислугою років, та які
стали інвалідами під час виконання
службових обов'язків, та членам їхніх
сімей.

Згідно ст. 22 Конституції України, при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Отже, відповідно до викладеного і
обставин справи, з введенням в дію
Кодексу цивільного захисту України і
втратою чинності Законом України «Про
пожежну безпеку» відбулося чергове
перепідпорядкування органів державної
пожежної охорони із збереженням їх
основних завдань та функцій.

Таким чином, суд відзначає, що зміна
нормативно-правового акту, яким
регулюються спірні правовідносини, не
позбавляє позивача права на пільги,
оскільки підстави набуття таких пільг
в новому законодавчому акті збереглися
в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Знявши позивача з обліку пільговиків
відповідач не надав суду доказів, в
силу ч.2 ст. 71 КАС України, правомірності
своїх дій у відповідності до ст. 19
Конституції України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача за період з
14.01.2014 року підлягають задоволенню.

З огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС
України у досліджуваній категорії
справ суд, встановивши, що відповідач
порушив норми права, які регулюють
спірні відносини, визнає такі дії
незаконними і зобов'язує відповідача
вчинити певні дії для усунення
наслідків протиправних дій.

Судові витрати по справі підлягають
розподілу у відповідності до ст. 94 КАС
України.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 10-18, 99-100, 158-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо зняття з обліку
пільговика ОСОБА_2 стосовно надання
пільг щодо сплати комунальних послуг
за житло із 50-відсотковою знижкою, за
період з 14 січня 2014 року.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області відновити облік пільговика
ОСОБА_2, стосовно надання пільг щодо
сплати комунальних послуг за житло із
50-відсотковою знижкою відповідно до ст.
120 Кодексу цивільного захисту України,
за період з 14 січня 2014 року.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області на користь ОСОБА_2 судовий збір
в сумі 73,08 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01 липня 2013 року по 13 січня 2014
року - залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги в строк
десять днів з дня проголошення
постанови до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Ізюмський міськрайонний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається до суду апеляційної
інстанції.

Головуючий: суддя -