Справа № 2а-5231/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
Справа № 9104/6645/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І. Гудима Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації на
постанову Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 05 липня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації про
визнання протиправними дій та
зобов'язання провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03.06.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації в якому просив визнати
дії відповідача протиправними,
зобов'язати останнього провести
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат з 03.12.2010
року до припинення права на отримання
щорічної допомоги.

Постановою Заліщицького районного
суду Тернопільської області від 05
липня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено, зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення
призначену позивачу як інваліду ІІІ
групи, пов'язаної з наслідками аварії
на ЧАЕС в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат із врахуванням
нарахованих та виплачених сум
відповідно до збільшення розміру
мінімальної заробітної плати з 03.12.2010
року до припинення права на отримання
щорічної допомоги, постанову допущено
до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що ст. 95 Конституції України,
встановлено, що виключно законом про
державний бюджет України, визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, в
законах України про Державний бюджет
України щорічно, виходячи з реальних
фінансових ресурсів державного
бюджету та з огляду на те, що більшість
інших видатків державного бюджету
мають також соціальну направленість і
потребують пріоритетного врахування,
передбачається забезпечення
фінансовими ресурсами потреби в коштах
для реалізації положень законів
України і в тому числі «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в обсязі, необхідному для
виплати компенсацій в розмірах,
встановлених законами про державний
бюджет на відповідний рік та постанови
Кабінету Міністрів України. Ст. 101
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», 73 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» та статтею
71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» надано право
Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до чинного
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальних заробітної
плати в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Також апелянт зазначає, що рішеннями
Конституційного суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 та від 9 липня
2007 року 36-рп/2007 вказані статті не
визнані неконституційними. Крім того,
законодавцем не прийнято жодного
нормативного акту на виконання
вказаних норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 2 Положення про
Міністерство, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 2 листопада 2006 року № 1543,
Міністерство праці та соціальної
політики України у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України та у межах
своїх повноважень організовує
виконання актів законодавства і
здійснює систематичний контроль за їх
реалізацією.

З врахуванням вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести рішення, яким
задоволити апеляційну скаргу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та є інвалідом ІІІ групи, захворювання
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Згідно ст.48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам IІI групи
виплачується в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Управління праці та соціального
захисту населення Заліщицької
районної державної адміністрації була
виплачена щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 90 грн.,
керуючись при цьому постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У даній спірній ситуації є
безпідставними покликання відповідача
на правомірність застосування при
визначенні розміру оспорюваної
допомоги постанови Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з огляду на визнання
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року неконституційним
положення п.п.11, п.28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, яким визначення розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
віднесено до компетенції Кабінету
Міністрів України.

Тому з огляду на наведене та враховуючи
загальні засади пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, суд вірно дійшов висновку, що
застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та законодавство щодо розміру
мінімальної заробітної плати на 2010 рік,
а не постанова Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки остання істотно
звужує обсяг раніше встановлених
законом прав.

При цьому колегія суддів зазначає, що
по суті суд першої інстанції правильно
вирішив спір, однак задоволив позов
починаючи з 03.12.2010 року, а грошова
допомога на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
виплачується один раз на рік, оскільки
це є щорічна разова допомога.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційних скарг в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи,
проте вбачаються підстави для його
зміни.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 2 ч. 1
ст. 198, ст. 201, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації задовольнити частково.
Змінити постанову Заліщицького
районного суду Тернопільської області
від 05 липня 2011 року у справі № 2а-5231/11,
виклавши її резолютивну частину в
такій редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
згідно ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Заліщицької районної державної
адміністрації провести нарахування та
виплатити ОСОБА_1 допомогу на
оздоровлення за 2010 рік у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
урахуванням виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Л.Я Гудим