Справа № 821/4071/14
Суддя: Горшков В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/4071/1416 год. 19 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Горшкова В.М.,

при секретарі: Кальченко-Буланова М.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Демідової
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Державної
міграційної служби України у
Херсонській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
(надалі - відповідач), у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати
рішення Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області №1/4-12983 від 01.09.2014
року про відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну громадянці
Російської Федерації - ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області видати дозвіл на
імміграцію в Україну на підставі
поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї
документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем було
відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на
імміграцію в Україну з посиланням на п.
6 ст.10 Закону України "Про імміграцію",
оскільки в оскаржуваному рішенні не
вказано, які інші обставини не
дозволяють надати дозвіл позивачу на
імміграцію в Україну. При цьому,
позивач зазначає, що в'їхала на
територію України з метою постійного
проживання. Підставою для постійного
проживання на Україні обумовлена
наявністю доньки, яка є громадянкою
України та проживає в м. Херсоні.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечувала та
зазначила, що при прийнятті
оскаржуваного рішення УДМС України в
Херсонській області діяло на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законами України, не
порушуючи вимоги Порядку провадження
за заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 р.
№ 1983. Відповідач вказує, що саме
отримання на запит УДМС України в
Херсонській області від Управління
Служби безпеки України в Херсонській
області відповіді від 01.08.2014 року за
№22/9-1582, де було зазначено про відмову у
наданні дозволу на імміграцію в
Україну громадянці Російської
Федерації ОСОБА_1, відповідно до вимог
п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про
імміграцію".

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи
суд встановив наступне.

Громадянка Російської Федерації
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 26 березня 2014 року
звернулася до Цюрупинського районного
сектору УДМС України в Херсонській
області з заявою про надання дозволу
на імміграцію в Україну на підставі п. 1
ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію",
як особа, донька якої є громадянкою
України.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 на
території України, а саме в м. Херсоні
проживає донька ОСОБА_5. Також, позивач
вказала, що у м. Цюрупинськ,
Херсонської області вона придбала
житловий будинок для постійного
проживання.

01 вересня 2014 року Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області прийнято рішення
про відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну ОСОБА_1, з
посиланням на п.6 ч.1 ст. 10 Закону України
"Про імміграцію", як на підставу для
відмови.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд враховував
наступні обставини справи та норми
діючого законодавства.

Правовий статус, основні права, свободи
та обов'язки іноземців та осіб без
громадянства, які проживають або
тимчасово перебувають в Україні і
порядок вирішення питань, пов'язаних з
їх в'їздом в Україну або виїздом з
України регулюється Законом України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", відповідно до ст. 4
якого, іноземці та особи без
громадянства в порядку, визначеному
законом України про імміграцію, можуть,
зокрема, іммігрувати в Україну на
постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну
іноземців та осіб без громадянства
визначається Законом України "Про
імміграцію" від 07 червня 2001 року №
2491-ІІІ (надалі - Закон України № 2491).

За ст. 1 Закону Україну № 2491 імміграція -
прибуття в Україну чи залишення в
Україні у встановленому законом
порядку іноземців та осіб без
громадянства на постійне проживання, а
іммігрант - це іноземець чи особа без
громадянства, який отримав дозвіл на
імміграцію і прибув в Україну на
постійне проживання, або, перебуваючи в
Україні на законних підставах, отримав
дозвіл на імміграцію і залишився в
Україні на постійне проживання.
Порядок надання дозволу на імміграцію
в Україну на постійне проживання та
перелік документів, необхідних для
отримання такого дозволу визначено ст.
9 Закону України № 2491.

З метою реалізації положень Закону
Україну № 2491 Кабінетом Міністрів
України 26 грудня 2002 року винесено
постанову № 1983, якою затверджено
Порядок провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію й
поданнями про його скасування і
виконання прийнятих рішень (надалі -
Порядок ). Цей Порядок визначає
процедуру провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію в
Україну іноземцям та особам без
громадянства, поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, а також повноваження
центральних органів виконавчої влади
України, підпорядкованих їм органів,
які забезпечують виконання
законодавства про імміграцію.

Порядок подання заяви про отримання
дозволу на імміграцію, перелік
необхідних документів та порядок їх
розгляду, крім ст. 9 Закону Україну № 2491,
визначені пунктами 11-14, за якими
територіальні органи і підрозділи
після отримання документів від
зазначених у пунктах 12 і 13 цього
Порядку органів перевіряють у місячний
термін правильність їх оформлення,
з'ясовують у межах своєї компетенції
питання щодо наявності чи відсутності
підстав для відмови у наданні дозволу
на імміграцію, передбачених статтею 10
Закону України "Про імміграцію",
надсилають відповідні запити до
регіональних органів СБУ, Робочого
апарату Укрбюро Інтерполу та
Держприкордонслужби. Регіональні
органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро
Інтерполу та Держприкордонслужба
проводять у межах своєї компетенції у
місячний термін після надходження
таких запитів перевірку з метою
виявлення осіб, яким дозвіл на
імміграцію не надається. Про
результати перевірки інформується
орган, який зробив запит.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що підставою для
відмови у наданні позивачу дозволу на
імміграцію є п. 6 ст. 10 Закону України
"Про імміграцію".

Перелік підстав для відмови у наданні
позивачу дозволу на імміграцію
передбачений ст. 10 Закону України № 2491
та є вичерпним. За пунктом 6 цієї статті
дозвіл на імміграцію не надається: в
інших випадках, передбачених законами
України.

Як вбачається з листа Управління
Служби безпеки України в Херсонській
області від 01 серпня 2014 року № 22/9-1582, що
у зв'язку з військовою агресією з боку
суміжної держави з метою недопущення
загрози засадам національної безпеки
України, керуючись п. 6 ст. 10 Закону
України № 2491, Служба безпеки України
вважає за доцільне відмовити
громадянці РФ ОСОБА_1 у оформленні
дозволу на імміграцію.

Проте, суд зауважує, що вказаний лист не
містить посилання на інші закони
України, які б вказували на наявність
тих обставин, які стали підставою для
висновку про недоцільність у наданні
ОСОБА_1 дозволу на імміграцію, як це
визначено у п. 6. ч. 1 ст. 10 вказаного
Закону.

Відповідачем не надано суду належних
доказів існування інших обставин, що
передбачені ст. 10 Закону України №
2491-ІІІ, які б надали УДМС України в
Херсонській області підстави для
відмови в наданні дозволу на
імміграцію, окрім листа Управління СБУ
в Херсонській області.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивача про
скасування рішення від 01.09.2014 року №
1/4-12983 про відмову ОСОБА_1 у наданні
дозволу на імміграцію в Україну.

Що стосується решти позовних вимог про
зобов'язання відповідача видати дозвіл
на імміграцію в Україну на підставі
поданої позивачем заяви, то суд
зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про
імміграцію" №2491-III від 07.06.2001 року,
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
імміграції:

1) організовує роботу з прийняття заяв
разом із визначеними цим Законом
документами щодо надання дозволу на
імміграцію від осіб, які перебувають в
Україні на законних підставах;

2) організовує роботу з перевірки
правильності оформлення документів
щодо надання дозволу на імміграцію,
виконання умов для надання такого
дозволу, відсутності підстав для
відмови у його наданні;

3) організовує роботу з прийняття
рішень про надання дозволу на
імміграцію, про відмову у наданні
дозволу на імміграцію, про скасування
дозволу на імміграцію та видання копій
цих рішень особам, яких вони
стосуються;

4) організовує роботу з видання та
вилучення у випадках, передбачених цим
Законом, посвідок на постійне
проживання;

5) забезпечує ведення обліку осіб, які
подали заяви про надання дозволу на
імміграцію, та осіб, яким надано такий
дозвіл.

Таким чином, саме до виключної
компетенції УДМС України в Херсонській
області відноситься вирішення питання
перевірки та контролю правильності
оформлення документів щодо надання
дозволу на імміграцію, виконання умов
для надання такого дозволу, прийняття
рішень про надання дозволу на
імміграцію, про відмову у наданні
дозволу на імміграцію, а тому,
враховуючи вимоги статті 8 Конституції
України, позов в цій частині
задоволенню не підлягає.

При цьому, суд зазначає, що для повного
захисту прав, свобод та інтересів
позивача підлягає застосуванню ч.2 ст.11
КАС України, відповідно до якої суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи те, що в ході розгляду
справи судом визнано протиправним
рішення УДМС України в Херсонській
області за №1/4-12983 від 01.09.2014 року про
відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну, тому суд вважає,
що належним способом захисту
порушеного права позивача у даному
випадку є зобов'язання відповідача
повторно розглянути заяву про надання
позивачу дозволу на імміграцію.

Згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд,
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення від 01.09 2014 року №
1/4-12983 про відмову ОСОБА_1 у наданні
дозволу на імміграцію в Україну.

Зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання
дозволу на імміграцію в Україну.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 18 листопада 2014 р.

Суддя
Горшков В.М.

кат. 3.1.3