Справа № 265/5590/14-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р.Справа №
265/5590/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 11.09.2014р.
по справі № 265/5590/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

14 серпня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним
адміністративним позовом.

За результатами розгляду справи
постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 11.09.2014
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області провести позивачу нарахування
та виплату щомісячної доплати до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 14.01.2014 року по 02.08.2014 року
включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат. В іншій частині
позовні вимоги залишені без
задоволення.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач відповідно до ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" є дитиною війни та за приписами
ст. 6 цього закону має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 р. за № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного
суду - це проміжок часу після
виникнення спору у публічно правових
відносинах, протягом якого особа має
право звернутися до адміністративного
суду із її заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених КАС України, певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду за захистом
своїх, як він вважає, порушених з 01.01.2014
року прав на отримання щомісячної
доплати до пенсії - 14 серпня 2014 року,
тобто, з урахуванням вищенаведених
положень, з порушенням (шестимісячного)
строку звернення до адміністративного
суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Доказів в обґрунтування поважності
причин пропуску процесуального строку
звернення до адміністративного суду
позивачем судам першої та апеляційної
інстанції не надано.

Таким чином, виходячи із зазначених
обставин справи, колегія суддів дійшла
висновку про необхідність скасування
постанови суду першої інстанції в
частині задоволення адміністративного
позову позивача про нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 01.01.2014 року по 13.02.2014 року з
прийняттям в скасованій частині нового
рішення про залишення без розгляду
зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" встановлює правовий
статус дітей війни і визначає основи їх
соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни" ,
який набрав чинності з 01.01.2006 року,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Згідно Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року
№ 1622-VІІ передбачено, що норми та
положення статей, зокрема, ст.6-7 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються в порядку та в
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового соціального
страхування на 2014 рік, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, передбачено, що
цей Закон набирає чинності з дня,
наступного за днем його офіційного
опублікування.

Вказаний Закон було офіційно
опубліковано в газеті "Голос України"
02.08.2014 року (№ 146), з набранням чинності
вказаного Закону (03.08.2014 року).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
процесуального права, а саме підлягає
скасуванню в частині задоволення
позовних вимог позивача за період з
01.01.2014 р. по 14.02.2014 року із залишенням
без розгляду цієї частини.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197 п. 4 ст. 198, 203,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області -
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 11.09.2014
року по справі № 265/5590/14-а скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області за
період з 01.01.2014 року по 13.02.2014 року із
залишенням цієї частини без розгляду.

В іншій частині постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 11.09.2014 року по справі №
265/5590/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва
О.М.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Шевцова Н.В.