Справа № 453/1105/14-а
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1105/14-а
№ провадження 2-а/453/47/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.;

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області про визнання дій щодо відмови у
призначенні пенсії на пільгових умовах
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 31.07.2014 року звернувся у
суд із адміністративною позовною
заявою до відповідача Управління
пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області, в якій просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у призначенні йому пенсії за
віком на пільгових умовах, зобов'язати
відповідача зарахувати до його
трудового стажу для призначення пенсії
за віком на пільгових умовах
перебування на посаді машиніста
тепловоза з 10.12.1984 року по 10.06.1997 року та
зобов'язати відповідача призначити
йому пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад та показників на
роботах зі шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, відповідно
до пункту «б» ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (а. с. 3).

Ухвалою судді від 31.07.2014 року відкрито
провадження в адміністративній справі
і призначено до судового розгляду (а. с.
1).

Судові засідання у справі
призначались на 01.08.2013 року, 07.10.2013 року
та 08.11.2013 року.

В обґрунтування адміністративних
позовних вимог позивач ОСОБА_2
посилається на те, що відповідно до п.
«б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55-ти років і при стажі
роботи не менше 25-ти років, з них не
менше 12-ти років і 6-ти місяців на
зазначених роботах. Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими та важкими
умовами праці, зайнятість в яких дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах передбачені машиністи
тепловоза (Розділ XХХ «Транспорт»,
Підрозділ 1 «Залізничний транспорт»).
Так як він працював машиністом
тепловоза у період з 10.12.1984 року по
10.06.1997 року, то займана ним посада
включена до Списку, що дає право на
призначення пільгової пенсії.
Досягнувши 56-ти років, він у квітні 2014
року звернувся до відповідача із
заявою про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України, однак
листом від 16.04.2014 року вих. № 2191/03-19
отримав відмову з посиланням на те, що
подані ним документи не підтверджують
виконання робіт, передбачених
зазначеним Списком, записи та назви
професій в трудовій книжці текстуально
не відповідають цьому Списку,
виконання обов'язків машиніста
тепловоза документально не
підтверджено, зокрема за період з 10.04.1987
року по 10.06.1997 року. Таку відмову
відповідача він вважає незаконною, та
такою, що порушує його права і інтереси,
у зв'язку з чим він був змушений
звертатися до суду із даним
адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_2 та його належним чином
уповноважений представник - адвокат
ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, викладених в адміністративній
позовній заяві (а. с. 3), просили їх
задовольнити. У судовому засіданні
надали пояснення, аналогічні наведеним
в адміністративному позові.

Належним чином уповноважені
представники відповідача Управління
пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області - заступник начальник
управління Драга О.В. та завідувач
юридичного сектора Ільницький Р.Г. у
судовому засіданні проти задоволення
вимог адміністративного позову
заперечили у повному обсязі з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
адміністративний позов від 20.10.2014 року
(а. с. 24-27), просили у такому відмовити.
Додатково надали пояснення, згідно з
якими позивач ОСОБА_2 дійсно досяг віку,
з якого може бути призначення пенсія на
пільгових умовах. Однак, після
звернення останнього із заявою про
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України, було
проведено перевірку, так як записи у
трудовій книжці не відповідають
дійсним обставинам і назва професії
машиніст та тепловоза вказана по
іншому. Результатами перевірки не
стверджується факт роботи позивача
ОСОБА_2 машиністом тепловоза для
підтвердження права на пільгове
пенсійне забезпечення, зокрема у
період з 10.12.1984 року по 10.06.1997 року. Крім
того, період роботи машиністом
тепловоза на підприємстві
зараховується до стажу роботи на
пільгових умовах за списком № 2 лише до
01.01.1992 року. З огляду на вказане, не
вважають свої дії щодо відмови
позивачу ОСОБА_2 у призначенні пенсії
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України
протиправними, підстав для призначення
вказаної пенсії не вбачають.

Дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що
адміністративні позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної
Декларації прав людини, п. 4 ч. 1
Європейської Соціальної хартії та ч. 3
ст. 46 Конституції України випливає, що
кожна особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. Статтею 100
вказаного Закону передбачено, що
особам, які на день введення його в дію
мають стаж на роботах із шкідливими
умовами праці, передбачених раніше
діючим законодавством, мають право на
пенсію на пільгових умовах, яка
призначається відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2
10.06.1997 року закінчив свою трудову
діяльність, пенсію не отримує.

З копії трудової книжки позивача
ОСОБА_2 з датою заповнення 18.11.1977 року (а.
с. 4-5) вбачається, що він з 29.07.1980 року
прийнятий на роботу і працював у
Локомотивному депо Стрий на посаді
помічника машиніста тепловоза, а 01.10.1982
року був переведений на посаду
машиніста тепловоза, з якої був
звільнений 28.10.1983 року за власним
бажанням. З 29.10.1983 року він прийнятий на
роботу і працював на 344-му Заводі
залізобетонних виробів м. Стрий на
посаді бульдозериста 5-го розряду, а
10.12.1984 року його було переведено на
посаду машиніста тепловоза 3-го класу у
транспортний цех. 10.04.1987 року позивач
ОСОБА_2 був призначений на посаду
бригадира бригади машиністів, на якій
працював до 01.09.1991 року, доки не був
переведений на посаду
машиніста-інструктора тепловоза. З
цієї посади він був звільнений 10.06.1997
року у зв'язку із скороченням штатної
чисельності працівників, і так, власне
закінчив свою трудову діяльність. Факт
належності вказаної вище трудової
книжки саме позивачу ОСОБА_2
стверджується належно завіреною копію
рішення Сколівського районного суду
Львівської області, ухваленого 16.07.2014
року у справі № 453/894/14-ц. (окреме
провадження № 2о/453/27/14 р.) за заявою
ОСОБА_2, з участю заінтересованої особи
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області про встановлення факту, що має
юридичне значення (а. с. 28).

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України №
383 від 18.11.2005 року «Про затвердження
Порядку застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах», при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що були
чинні на період роботи особи. За період
пільгової роботи до 01.01.1992 року чині
Списки, затверджені Постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за № 1173. У
розділі ХХХ «Транспорт» зазначених
Списків передбачені машиністи, їхні
помічники та старші машиністи:
паровозів, тепловозів, електровозів,
дизель-поїздів, моторвагонних (електро)
секцій, локомотивів. За період
пільгової роботи після 01.01.1992 року для
визначення права на пільгову пенсію
застосовуються Списки № 1 та № 2,
затверджені Постановами Кабінету
Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року,
Кабінету Міністрів України № 162 від
11.03.1994 року та № 36 від 16.01.2003 року. У цих
списках у розділі ХХХ «Транспорт»
посади машиністів та їхніх помічників
і старших машиністів паровозів,
тепловозів, електровозів,
дизель-поїздів, моторвагонних (електро)
секцій, локомотивів не передбачені.

За змістом ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», п. 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
працював повний робочий день на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, а саме з 29.07.1980 року по
28.10.1983 року, з 10.12.1984 року по 09.04.1987 року, з
10.04.1987 року по 10.06.1997 року на посаді
помічника машиніста тепловоза,
машиніста тепловоза.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідачу Управлінню пенсійного
фонду України у Сколівському районі
позивачем ОСОБА_2, окрім трудової
книжки, було надано для підтвердження
спеціального трудового стажу довідку,
архівну довідку та копії документів
Галузевого державного архіву
Міністерства оборони України за період
роботи на 344-му Заводі залізобетонних
виробів м. Стрий (правонаступник - ДП
МОУ «Західвійськбуд») (а. с. 8-12), копії
акта перевірки характеру виконуваної
роботи та наказів підприємства.

Факт роботи позивача ОСОБА_2 повний
робочий день на посаді машиніста
тепловоза, а не на жодній іншій посаді
на 344-му Заводі залізобетонних виробів
м. Стрий, стверджується також і
показами допитаних у судовому
засіданні у якості свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - співпрацівників
позивача, які показали, що позивач у
період з 1987 року і до часу його
звільнення (період роботи, який
оспорюється відповідачем), дійсно
працював на посаді машиніста
тепловоза, оскільки інших посад у
відділі «Транспортний цех», куди
входила посада позивача, не існувало.
Факт роботи зазначених свідків на 344-му
Заводі залізобетонних виробів м. Стрий
у визначені періоди стверджується
представленими ними копіями трудових
книжок (а. с. 43-48).

В свою чергу відповідно до Списку № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року -
робота на посаді помічника машиніста
тепловоза, машиніста тепловоза дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Згідно роз'яснення Державного
комітету Ради Міністрів СРСР з питань
праці та заробітної плати і
Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 року №5/8
порядок застосування Списків № 1 та № 2
передбачає в тих випадках, коли в
Списках № 1 і № 2 передбачені
працівники, які виконують певні роботи,
то правом на пільгове пенсійне
забезпечення користуються всі
працівники, постійно зайняті на цих
роботах, незалежно від найменування їх
професії.

Таким чином, у позивача ОСОБА_2, навіть
до 01.01.1992 року було достатньо стажу
роботи (повних 10 років, необхідних
відповідно до положень ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
станом на дату звернення із заявою про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах у 56 років), який дає
йому право на отримання пенсії за віком
на пільгових умовах і такий стаж
підтверджується матеріалами
адміністративної справи. Як уже йшлося
вище, позивач ОСОБА_2 досяг
відповідного віку, з якого йому може
бути призначена пенсія на пільгових
умовах і вік його є навіть більшим.

З огляду на вказане, адміністративні
позовні вимоги у частині визнання
неправомірними дій відповідача
Управління пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області щодо відмови позивачу ОСОБА_2 у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад та
показників на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а також зобов'язання
відповідача Управління пенсійного
фонду України у Сколівському районі
Львівської області призначити
позивачу ОСОБА_2 зазначену пенсію є
підставними та підлягають до
задоволення.

Разом з тим, підстав для необхідності
задоволення позовної вимоги про
зобов'язання відповідача Управління
пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області щодо зарахування до трудового
стажу позивача ОСОБА_2 періоду роботи
на посаді машиніста тепловоза з 09.12.1984
року по 10.06.1997 року із викладом її
окремим пунктом у резолютивній частині
постанови суду немає, так як відповідні
висновки щодо наявності у позивача
ОСОБА_2 необхідного трудового стажу для
можливості призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад та
показників на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 09.12.1984 року і
до 01.01.1992 року судом викладено у
мотивувальній частині судового
рішення при наданні правової оцінки
оспорюваному рішенню (відмові)
відповідача у призначенні позивачу
такої пенсії. До того ж, задоволення
адміністративних позовних вимог у
справі про визнання дій відповідача
щодо відмови позивачу у призначенні
йому пенсії за віком на пільгових
умовах неправомірними і зобов'язання
відповідача вчинити такі дії, в цілому
є достатнім і виключає необхідність
зобов'язання відповідача ще й
зараховувати відповідний трудовий
стаж, так як таке саме по собі мається
на увазі при зобов'язанні призначити
пенсію за віком на пільгових умовах.
Щодо зазначеного вище трудового стажу
після 01.01.1992 року, то, як уже йшлося вище,
за період пільгової роботи після 01.01.1992
року для визначення права на пільгову
пенсію застосовуються Списки, у яких
посади машиністів та їхніх помічників
і старших машиністів тепловозів не
передбачені. Відтак, позовні вимоги у
цій частині до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 70-72, 86-87, 94, 158, 160-163,
167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області щодо відмови ОСОБА_2 у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад та
показників на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Сколівському районі
Львівської області призначити ОСОБА_2
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад та показників на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, відповідно до пункту
«б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

У задоволенні решти адміністративних
позовних вимог відмовити.

Постанова суду у відповідності до
вимог ч. 1, 3 ст. 254 КАС України, якщо інше
не встановлено законом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
визначеного ч. 2 ст. 186 КАС України, якщо
таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 186 КАС України може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Сколівський районний суд Львівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, що є у
даному випадку, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови суду.

Суддя
В.Я. Микитин