Справа № 826/16449/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від "29" листопада 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Коллект» до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправним та скасування
розпорядження від 15.08.2013 року № 2839,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
повністю розпорядження Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг від 15.082013 року № 2839.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від "29"
листопада 2013 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 29.11.2013 року. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від "29"
листопада 2013 року - залишити без змін,
виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні. Згідно
ст. 200 КАС України суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
актом про правопорушення ТОВ
«Кей-Колект» законодавства про
фінансові послуги від 22.07.2013 року
№60/16/4-ап встановлено порушення
позивачем вимог законодавства про
фінансові послуги, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 1
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» в частині
здійснення фінансовою установою іншої
діяльності, ніж надання фінансової
послуги з факторингу; п. 2 ч. 1 ст. 41
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» щодо обов'язку
учасників ринків фінансових послуг
подавати інформацію Уповноваженому
органу, а саме: Товариством станом на
01.07.2013 та станом на 22.07.2013 не було надано
до Нацкомфінпослуг первинних
бухгалтерських документів, що
підтверджують суму боргу, про які
зазначалося у п. 1 та п. 2 вимоги від
10.06.2013 року за №5703/16-8.

В обґрунтування вищезазначеного, в
акті вказано, що ТОВ «Кей-Колект»
відступлені права грошової вимоги до
боржника - ФОП ОСОБА_2 за договором про
надання споживчого кредиту, який було
надано АКІБ «УкрСиббанк» громадянці
ОСОБА_2 для її особистих потреб, а саме
купівлі житла, Товариством порушено
вимоги п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
в частині здійснення фінансовою
установою іншої діяльності, ніж
надання фінансової послуги з
факторингу. Також позивачем не було
надано письмових пояснень щодо причин
ненадання інформації та належним чином
завірених документів, які вимагалися
від позивача вимогою №5703/16-8, а саме:
первинних бухгалтерських документів,
які підтверджують суму боргу, що є
порушенням п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

На підставі викладеного вище, Комісією
винесено розпорядження від 15.08.2013 року
№2839 «Про застосування заходів впливу
до ТОВ «Кей-Колект», зі змісту якого
вбачається, що відповідачем
постановлено зобов'язати ТОВ
«Кей-Колект» усунути порушення вимог
законодавства у сфері надання
фінансових послуг, зазначені у п. 1
констатуючої частини (в частині
здійснення фінансовою уставною іншої
діяльності, ніж надання фінансової
послуги) цього розпорядження, у термін
до 15.10.2013 та повідомити Нацкомфінпослуг
про усунення цих порушень з наданням
підтверджуючих документів у термін до
01.11.2013 року та зобов'язати ТОВ
«Кей-Колект» у подальшому
дотримуватися вимог Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м.
Києва прийшов до висновку про
необхідність задовольнити позовні
вимоги.
Колегія суддів
погоджується з даним висновком суду
першої інстанції, враховуючи наступне.

Між Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було
укладено договір факторингу №1 від
12.12.2011 року, предметом якого сторони у
розділі 1 цього договору визначили
наступним чином: за цим договором
Клієнт зобов'язується передати у
власність Фактору, а Фактор - прийняти
Права Вимоги та в їх оплату надати
грошові кошти в розпорядження Клієнта
за плату та на умовах, визначених цим
Договором. Обсяг (сума) прав вимоги
станом на дату укладення цього
Договору визначений у Додатку 1 до
цього Договору.

Відповідно до свідоцтва від 08.12.2011 року
та додатку до нього №300 серія ФК, ТОВ
«Кей-Колект» є фінансовою установою,
яка має право здійснювати такий вид
фінансової послуги як факторинг без
отримання ліцензій та дозволів
відповідно до законодавства.

Частиною 5 ст. 5 Закону № 2664
передбачено, що фінансові установи
мають право надавати послуги
факторингу з урахуванням вимог
Цивільного кодексу України та цього
Закону. Фінансова установа, що надає
послуги з факторингу, може надавати
послуги з пов'язаного з цим ведення
обліку грошових вимог, надання поруки
за виконання боржником свого обов'язку
за грошовими вимогами постачальників
товарів (послуг) та пред'явлення до
сплати грошових вимог від імені
постачальників товарів (послуг) або від
свого імені, а також інші послуги,
спрямовані на одержання коштів від
боржника. Згідно
зі ст. 1077 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. Зобов'язання фактора за
договором факторингу може передбачати
надання клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.
Відповідно до ст. 1079 ЦК України
встановлено, що сторонами у договорі
факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом
у договорі факторингу може бути
фізична або юридична особа, яка є
суб'єктом підприємницької діяльності.
Фактором може бути банк або інша
фінансова установа, яка відповідно до
закону має право здійснювати
факторингові операції.

Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник,
в свою чергу, зобов'язаний здійснити
платіж факторові за умови, що він
одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, ні ЦК України, ні
Закон № 2664 не встановлюють жодних
обмежень стосовно складу осіб, по
відношенню до яких може здійснюватися
відступлення права вимоги.

Водночас, п. 1
Розпорядження Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 03.04.2009 року №231 «Про
віднесення операцій з фінансовими
активами до фінансових послуг» (в
редакції, що діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин) до
фінансової послуги факторингу
віднесено сукупність таких операцій з
фінансовими активами (крім цінних
паперів та похідних цінних паперів):
1) фінансування клієнтів -
суб'єктів господарювання, які уклали
договір, з якого випливає право
грошової вимоги;
2)
набуття відступленого права грошової
вимоги, у тому числі права вимоги, яке
виникне в майбутньому, до боржників -
суб'єктів господарювання за договором,
на якому базується таке відступлення;

3) отримання плати за
користування грошовими коштами,
наданими у розпорядження клієнта, у
тому числі шляхом дисконтування суми
боргу, розподілу відсотків, винагороди,
якщо інший спосіб оплати не
передбачено договором, на якому
базується відступлення.

Як свідчать матеріали справи,
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2013 року
в адміністративній справі № 2а-12909/12/2670,
визнано п. 1 Розпорядження Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України №231 від
03.04.2009 року «Про віднесення операцій з
фінансовими активами до фінансових
послуг» нечинним та таким, що не
відповідає правовому акту вищої
юридичної сили.

З наведеного вбачається, що станом на
момент розгляду судом першої інстанції
даного спору судом п. 1 Розпорядження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 03.04.2009
року №231 «Про віднесення операцій з
фінансовими активами до фінансових
послуг» визнано нечинним та таким, що
не відповідає правовому акту вищої
юридичної сили.
З огляду на викладене,
повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 29
листопада 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від "29"
листопада 2013 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від "29" листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.