Справа № 815/8135/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
815/8135/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М.

представника апеллянта ТОВ «
Богдан-Авто Одеса» - Анастасова Г.В.

представника відповідача Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області - Попова В.Г.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю « Богдан-Авто Одеса»
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.09.2013р. № щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій, з урахуванням уточнень
(вхід.№35553/13 від 16.12.2013р.), просить суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 13.09.2013р. № щодо
визначення суми податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
225000,00грн., з яких 150000,00грн. - основний
платіж, 75000,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції, посилаючись на відсутність
порушень положень чинного податкового
законодавства з боку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Богдан-Авто Одеса», оскільки при
формуванні податкового кредиту за
період травень 2013р., Товариством у
повному обсязі дотримано вимоги
чинного податкового законодавства
України та відповідно правомірно
включено до складу податкового кредиту
за означений період суму ПДВ у розмірі
150000,00грн., сплачену контрагенту - ТОВ
«М-Гарант», в межах
фінансово-господарських
правовідносин, що, серед іншого,
підтверджується податковою накладною,
виписаною та оформленою ТОВ «М-Гарант»
з урахуванням вимог Податкового
кодексу України.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 08.08.2013р. на підставі
Наказу ДПІ у Київському районі м.Одеси
Одеської області ДПС від 08.08.2013р. №191-п,
згідно з п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1
ст.79 Податковою кодексу України,
головним державним
ревізор-інспектором відділу
проведення камеральних перевірок
управління податкового аудиту ДПІ у
Київському районі м.Одеси Одеської
області ДПС Лукашкіним Д.О., проведено
документальну невиїзну перевірку ТОВ
«Богдан-Авто Одеса» з питань
правовідносин з ТОВ «М-Гарант» за
період травень 2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області складено Акт №166/22-02/37810464 від
08.08.2013р. «Про результати проведення
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Богдан-Авто Одеса» щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ТОВ «М-Гарант» за період
травень 2013р.», у висновках якого
наголошено, що Товариством завищено
суму податкового кредиту з податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду всього в сумі
900000грн., у т.ч. за травень 2013р. - у сумі
150000грн., внаслідок чого порушено вимоги
ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2 ст.198, ст.200
Податкового кодексу України, а також
проведеною перевіркою не підтверджено
реальність здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«Богдан-Авто Одеса» із суб'єктом
господарювання -ТОВ «М-Гарант» за
травень 2013р.

На підставі складеного Акта перевірки
№166/22-02/37810464 від 08.08.2013р. ДПІ у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області 13.09.2013р. винесено податкове
повідомлення-рішення № щодо
визначення суми податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
225000,00грн., з яких 150000,00грн. - основний
платіж, 75000,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 13.09.2013р.
№, ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
звернулось до Головного управління
Міндоходів в Одеській області з
первинною скаргою (№52/09/13 від 29.09.2013р.)
про його скасування, за результатами
розгляду якої Головним управлінням
Міндоходів в Одеській області прийнято
рішення №1046/10/15-32-10-02-07 від 04.10.2013р., яким
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
13.09.2013р. №, а первинну скаргу
директора ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
Єргієва А.О. - без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеними
рішеннями, ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
звернулось з повторною скаргою (№30/10/13
від 23.10.2013р.) до Міністерства доходів і
зборів України, за результатами
розгляду якої Міністерством 13.11.2013р.
прийнято рішення №15189/6/99-99-10-01-15 Про
результати розгляду скарги, яким
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
13.09.2013р. № та рішення, прийняте за
розглядом первинної скарги, а скаргу -
без задоволення.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 13.09.2013р.
№, позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою про його скасування.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що між ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
(Покупець) та ТОВ «М-Гарант»
(Постачальник), 27.05.2013р. був укладений
Договір поставки товару №10/2, згідно з
п.п.1.1-1.3 якого, Постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність Покупцю продукцію, а
Покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його на умовах даного
Договору. Найменування товару, його
кількість вартість за одиницю
вказується в накладних (або
специфікаціях), які є невід'ємною
частиною Договору, при цьому вартість
товару не відступає від звичайних цін.
Загальна вартість товару за даним
Договором становить 900000,00грн., у т.ч. ПДВ
- 150000,00грн.

Колегія суддів зазначає, що постачання
товару, придбаного позивачем не
відбулося, що не оспорюється ТОВ
«Богдан-Авто Одеса».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що причиною відсутність поставки
товару спричинена тим, що постачальник
( ТОВ «М-Гарант) позбавлений статусу
платника ПДВ і термін поставки
продовжено.

Однак колегія суддів з матеріалів
справи вбачає, що відповідно Акту ДПІ у
Подільському районі м.Києва ДПС від
01.08.2013р. №229/26-56-22-01-05/33403770 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «М-Гарант» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.06.2012р. по 30.06.2013р.», працівниками ОУ ДПІ
у Подільському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві в ході відпрацювання здійснено
вихід за адресою місцезнаходження ТОВ
«М-ГАРАНТ», та встановлено, що за
адресою: м. Київ, вул.
Новокостянтинівська,1-А підприємство
не знаходиться. В свою чергу за
вказаною адресою знаходиться
віділлення Департаменту технічних
обладнань СВП «Київські електричні
мережі» ПАТ «Київенерго». Зі слів
охоронця підприємство «М-Гарант» не
орендує та ніколи не орендувало
приміщення за адресою: м.Київ,
вул.Новокостянтинівська,1-А. Також, на
підприємстві ТОВ «М-ГАРАНТ»
директором, головним бухгалтером та
засновником підприємства є гр.ОСОБА_6,
який підтвердив, що на підприємстві
працює одна особа, у зв'язку з чим
контролюючим органом встановлено
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, які не
мають реального товарного характеру.
Операції ТОВ «М-ГАРАНТ» та
контрагентів-покупців не містять у
суті своїй розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
придбання та продажу товарів. Такі
причини можуть бути наявними лише за
умови, що платник податку має намір
одержати економічний ефект у
результаті підприємницької або іншої
економічної діяльності. Наслідком
діяльності ТОВ «М-ГАРАНТ» є виключно чи
переважно формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту на
адресу контрагентів.

Таким чином, наявні у матеріалах справи
претензії ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
направлені до контрагента ТОВ
«М-Гарант» щодо продовження терміну
поставки товару колегією суддів не
беруться до уваги так як контрагент
позивача за адресою відправлення
вищевказаних претензій не знаходиться.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010року
№2755-VI, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до абз. « 1» п. 198.3 ст. 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п.201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
передбачено, що господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Зокрема, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат та податкового
кредиту з ПДВ наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Таким чином, безтоварні господарські
операції не призводять до реальних
змін майнового стану суб'єкта
господарювання та його контрагентів.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Водночас, наявність
податкових накладних є необхідною,
однак не безумовною підставою для
отримання платником податку права на
податковий кредит з податку на додану
вартість, якщо до того ж податковим
органом доведено, що відомості, які
містяться у таких документах, не
відповідають дійсності, у зв'язку із не
здійсненням самих господарських
операцій.

Отже, наявність законодавчо визначених
обставин для формування податкового
кредиту, зокрема податкових накладних,
виписаних платником податку, є
обов'язковою, для визнання
правомірності формування таких за
умови, якщо відомості в таких
документах відповідають дійсності, і
якщо господарські операції мали
реальний характер.

Колегія суддів зазначає, що посилання
апелянта на факт здійснення
розрахунків між позивачем та
контрагентом ТОВ «М-Гарант» не
підтверджує реальності здійснення
господарської операції. Інших
документів на таке підтвердження у
матеріалах справи колегією суддів не
вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «
Богдан-Авто Одеса» - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2014 року по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Богдан-Авто Одеса» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.09.2013р. № щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04
листопада 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.