Справа № 2а-10227/10/2670
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клочкова
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева
Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2010 року у справі за
адміністративним позовом ФОП ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2010 року в задоволенні
адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних санкцій -
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року даний адміністративний позов
задоволено. Своїм рішенням суд,
зокрема, визнав нечинним та скасував
податкове повідомлення рішення від 27
травня 2010 року № /0 про
нарахування штрафних санкцій на суму 18
938, 76 грн. та рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 27
травня 2010 року № на суму 1 761 266, 00
грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
касаційною скаргою в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 вересня 2014 року касаційну
скаргу ДПІ у Деснянському районі м.
Києва задоволено частково; постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року в частині визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 27 травня 2010
року № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в загальній сумі
18 938,76 грн. скасовано та направлено
справу в цій частині на новий розгляд
до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга позивача
підлягає задоволенню частково, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач здійснює господарську
діяльність на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи, виданого, Деснянською районною у
м. Києві державною адміністрацією 10
січня 2006 року № 0007291 та в період з
2007 року по 2010 рік перебувала на
спрощеній системі оподаткування.

26 квітня 2010 року працівниками ДПІ у
Деснянському районі м. Києва на
підставі направлення № 373 від 23 квітня
2010 року було проведено позапланову
виїзну перевірку позивача, за
результатами якої складено Акт № 2931
ВІД 29 квітня 2010 року.

Вказаним актом податковим органом
встановлено порушення розивачем,
зокрема, п.п. 8.1.1, п.п. 8.1.4 п. 8.1 статті 8,
п.17.1 статті 17, п.п. «а» п. 19.2 статті 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

30 травня 2010 року ФОП ОСОБА_3 було
пред'явлено, зокрема, податкове
повідомлення-рішення від 27 травня 2010
року №/0 на суму 18 938,76 грн. за
незарахування до бюджету в повному
обсязі податку з доходів, виплачених
найманим особам.

За результатами перевірки складено
протокол про адміністративне
правопорушення щодо ФОП ОСОБА_3 згідно
ч. 1 статті 164-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення за
неналежне ведення обліку доходів і
витрат, для яких законами України
встановлено обов'язкову форму обліку.

Щодо притягнення позивача до
адміністративної відповідальності на
підставі частини 1 статті 1634 Кодексу
про адміністративні правопорушення за
неутримання або неперерахування до
бюджету сум податку на доходи фізичних
осіб при виплаті фізичній особі
доходів, перерахування податку на
доходи фізичних осіб за рахунок коштів
підприємств, установ і організацій
(крім випадків, коли таке перерахування
дозволено законодавством),
неповідомлення або несвоєчасне
повідомлення державним податковим
інспекціям за встановленою формою
відомостей про доходи громадян, судом
встановлено, що Деснянським районним
судом м. Києва 18 червня 2010 року закрито
провадження по цій адміністративній
справі відносно ФОП ОСОБА_3 за
відсутністю в її діях складу
адміністративного проступку.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині скасування податкового
повідомлення - рішення № /0, суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що в перевіряємому періоді з
доходів, виплачених як заробітна плата
найманим особам, фізичною
особою-підприємцем не нараховано, не
утримано та не перераховано до бюджету
в повному обсязі податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму - 6312,92
грн.

Податковий агент, згідно п. 1.15 статті 1
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» - це юридична особа або
фізична особа, яка незалежно від її
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування зобов'язана
нарахувати, та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність,
а також нести відповідальність за
порушення норм цього Закону.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про державну підтримку малого
підприємництва" для суб'єктів малого
підприємництва в порядку,
встановленому законодавством України,
може застосовуватися спрощена система
оподаткування бухгалтерського обліку
та звітності, яка передбачає, зокрема,
заміну сплати встановлених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів) сплатою єдиного
податку.

Відповідно до п. 1 статті 1 Указу
Президента від 03 липня 1998 року №727/98
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для таких суб'єктів
малого підприємництва, зокрема,
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Відповідно до ч. 1-3 статті 2 цього Указу
суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації залежно
від виду діяльності і не може становити
менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць. У разі коли фізична особа -
суб'єкт малого підприємництва здійснює
кілька видів підприємницької
діяльності, для яких установлено різні
ставки єдиного податку, нею
придбавається одне свідоцтво і
сплачується єдиний податок, що не
перевищує встановленої максимальної
ставки.

Відповідно до п. 6 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
фізична особа - суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником таких видів
податків і зборів (обов'язкових
платежів), серед іншого, податку на
доходи фізичних осіб (для фізичних осіб
- суб'єктів малого підприємництва).

Відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 статті 8
Закону України «Про податок з доходів з
фізичних осіб» податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний
дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу
за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

За змістом пп. 8.1.3, пп. 8.1.4 п. 8.1 статті 8
цього Закону, якщо згідно з нормами
цього Закону окремі види
оподатковуваних доходів (прибутків) не
підлягають оподаткуванню при їх
нарахуванні чи виплаті, то платник
податку зобов'язаний самостійно
включити суму таких доходів до складу
загального річного оподатковуваного
доходу та подати річну декларацію з
цього податку. Якщо оподатковуваний
дохід виплачується у негрошовій формі
чи готівкою з каси резидента, то
податок сплачується (перераховується)
до бюджету протягом банківського дня,
наступного за днем такої виплати.

Відповідно до п. 17.1 статті 17 Закону
України «Про податок з доходів з
фізичних осіб», особою, відповідальною
за нарахування, утримання та сплату
(перерахування) до бюджету податку з
доходів у вигляді заробітної плати, є
працедавець (самозайнята особа), який
виплачує такі доходи на користь
платника податку (такої самозайнятої
особи)

Згідно п.п. «а» п. 19.2 статті 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» особи, які відповідно до
цього Закону мають статус податкових
агентів, зобов'язані: а) своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, який виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати та за її рахунок

Як встановлено судами попередніх
інстанцій згідно свідоцтва про сплату
єдиного податку ФОП ОСОБА_3 у 2007 -2010
роках була платником єдиного податку.

Суд апеляційної інстанції зазначає про
безпідставність застосування до
спірних правовідносин зазначених
положень податкового законодавства,
оскільки позивач, будучи фізичною
особою-підприємцем та платником
єдиного податку за період, що
перевірявся, здійснюючи діяльність із
придбання та подальшого перепродажу
ювелірних виробів не є податковим
агентом, а відтак на нього не
поширюється обов'язок щодо
нарахування, утримання та сплати
податку з доходів фізичних осіб до
бюджету від імені та за рахунок
платника податку.

Крім того, з доходу, отриманого
суб'єктом підприємницької діяльності у
межах здійснення власної
підприємницької діяльності (на власний
ризик), який сплатив єдиний чи
фіксований податок, відсутні підстави
для утримання податку (прибуткового
податку з громадян та податку з доходів
фізичних осіб) у джерела виплати
(позивача по справі), що свідчить про
правильність висновків про те, що
положення статті 8 даного Закону в
частині утримання податку у джерела
виплати та інші норми Закону, не можуть
бути застосовані по відношенню до
таких доходів (виручки).

Разом з тим, податковий орган зазначає,
що позивач в перевіряємо му періоді при
здійсненні підприємницької діяльності
використовувала працю найманих осіб: з
01 квітня 2007 року ОСОБА_6, з 01 серпня 2007
року ОСОБА_7, з 01 січня 2008 року ОСОБА_8,
однак в порушення норм Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
позивач в повному обсязі не
нараховувала, не утримувала та не
перераховувала до бюджету податок з
доходів фізичних осіб з виплачених сум
доходів найманій особі в період з 01
серпня 2008 року.

Однак, в матеріалах справи не міститься
жодного документа на підтвердження
того, чи дійсно вказана особа
перебувала у трудових правовідносинах
з ФОП ОСОБА_3, з якого по який час вони
співпрацювали, яку заробітну плату
ОСОБА_7 отримував та скільки позивач
мала утримувати податку з його доходу.

Слід зазначити, що з наданих
відповідачем письмових пояснень не
можливо встановити, за який саме період
ОСОБА_3 було вчинено порушення
законодавства про оподаткування
доходів фізичних осіб.

Єдиним доказом, на якому ґрунтуються
висновки відповідача про порушення
позивачем Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» є копія
письмового пояснення ОСОБА_7, в якому
зазначено, що він працює у ОСОБА_3 та
отримую заробітну плату у розмірі 1 500
грн. Колегія суддів не вважає даний
доказ допустимим та не приймає його до
уваги, оскільки в справі також
міститься заява-спростування ОСОБА_7, в
якій зазначено, що письмове пояснення,
на яке посилається податковий орган,
було написане ним під натиском та
погрозами перевіряючи та не містить
об'єктивних даних. Будь-якого іншого
підтвердження даного факту судом не
встановлено.

Тобто, податковим органом не
встановлено та не доведено, яким
фізичним особам позивачем
виплачувався дохід, перебували вони в
трудових відносинах чи ні, в якому
періоді та в якому розмірі
виплачувався дохід, не надано доказів
на підтвердження цього.

Крім того, відповідач ознайомлений з
текстом рішення ВАС України, в якому
описано, на що у даному спорі необхідно
звернути увагу, та які факти встановити
і підтвердити.

Оскільки, виходячи із вимог статті 71
КАС України - кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а
відповідач, будучи суб'єктом владних
повноважень та заперечуючи проти
адміністративного позову не виконав
покладений на нього ч.2 статті 71 КАС
України обов'язок та не довів
правомірності своїх дій щодо винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, вмотивованими
вбачаються доводи адміністративного
позову та апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія вважає
необґрунтованими доводи відповідача
про ненадання позивачем до ДПІ довідок
за формою 1-ДФ про суми нарахованого та
виплаченого доходу громадянам за
придбану продукцію, оскільки обов'язок
позивача щодо подання як податковим
агентом податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку, на позивача
не поширюється.

Таким чином необґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні даного адміністративного
позову.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до невірного по суті
вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в частині
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення рішення від 27
травня 2010 року № /0 про
нарахування штрафних санкцій на суму
18938, 76 грн. - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2010
року в частині відмови визнання
нечинним та скасування податкове
повідомлення рішення від 27 травня 2010
року № /0 про нарахування штрафних
санкцій на суму 18938, 76 грн. - скасувати та
ухвалити нову.

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних санкцій в
частині відмови визнання нечинним та
скасування податкове повідомлення
рішення від 27 травня 2010 року № /0
про нарахування штрафних санкцій на
суму 18938, 76 грн - задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення рішення від 27
травня 2010 року № /0 про
нарахування штрафних санкцій на суму
18938, 76 грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.