Справа № 761/6750/14-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/6750/14-а
Провадження №2-а/761/196/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях
Харітонову В.В., Туровській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 04 березня 2014 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві (далі - Відповідач) про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
є пенсіонером Міністерства внутрішніх
справ України. Зазначає, що наприкінці
2012 року йому стало відомо про
призупинення виплати йому пенсії.
Вказує, що неодноразово звертався до
Відповідача із заявами щодо надання
роз`яснень з цього питання і, що у
відповідь на звернення Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві йому було повідомлено, що
виплата пенсії йому припинена на
підставі листа Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області. Вважає припинення
виплати йому пенсії протиправним та
просить суд ухвалити судове рішення,
яким зобов`язати Відповідача відновити
йому виплату пенсійного забезпечення,
як пенсіонеру Міністерства внутрішніх
справ України.

В ході судового розгляду справи,
Позивач подав до суду заяву про
збільшення розміру позовних вимог, та
просив суд визнати протиправними дії
Відповідача в частині зупинення
виплати йому пенсійного забезпечення,
починаючи з 01 лютого 2009 року та
зобов`язати Відповідача відновити
виплату йому пенсійного забезпечення,
починаючи із 01 лютого 2009 року.

У судовому засіданні Позивач позовну
заяву підтримав, позовні вимоги просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому
засіданні позов не визнав. У
задоволенні позовних вимог просив суд
відмовити повністю, обґрунтовуючи свою
позицію тим, що при призначенні пенсії
Позивачеві за вислугу років
Відповідач, у тому числі, враховував
постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 травня 2007 року, якою до вислуги
років Позивача зараховувався період із
1994 року до 2007 року. Зауважив, що згідно
протоколу від 24 квітня 2008 року, за
пенсійною справою № , Позивачеві
була призначена пенсія за вислугу
років. Проте, листом від 28 січня 2009 року,
управління фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві повідомило
Відповідача, що постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 жовтня 2008 року постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 травня 2007 року
було скасовано. Тим самим зауваживши,
що скасувавши рішення суду першої
інстанції, Київський апеляційний
адміністративний суд скасував
зарахування до вислуги років Позивача
період із 1994 року до 2007 року, і, тому за
таких обставин, права на отримання
пенсії, згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» Позивач не має, оскільки у нього
відсутня необхідна кількість вислуги
років для призначення пенсії
відповідно до вказаного Закону. У
зв'язку з чим, зазначивши, що
Відповідачем не вчинено жодних
протиправних дій відносно Позивача,
представник Відповідача вважає, що
правові підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення Позивача та
представника Відповідача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази в їх сукупності, суд
знаходить адміністративний позов
таким, що не підлягає задоволенню, з
таких підстав.

Судом встановлено, що згідно Протоколу
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві від 17 червня 2008 року
за пенсійною справою № (МВС) від 24
квітня 2008 року, ОСОБА_1 призначено
пенсію за вислугу років (а.с. 33).

З матеріалів справи вбачається, що при
обчисленні вислуги років та
призначенні пенсії Позивачеві
спеціалістами Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
було взято до уваги постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 травня 2007 року,
якою визнано протиправним та скасовано
наказ начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Київській області № 300 від 07 жовтня 1994
року про звільнення ОСОБА_1 з посади
старшого уповноваженого карного
розшуку Поліського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області та, водночас, поновлено на
вказаній посаді (а.с. 24-26).

Як вбачається із матеріалі справи,
згідно записів у трудовій книжці,
Позивач був поновлений на посаді
старшого уповноваженого карного
розшуку Поліського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області на підставі вказаної постанови
суду, згідно наказу ГУ МВС України в
Київській області від 10 квітня 2008 року
№ 193 о/с та був звільнений з органів
внутрішніх справ 23 квітня 2008 року,
згідно наказу ГУ МВС України в
Київській області від 22 квітня 2008 року
№ 223 о/с. Як пояснив Позивач у судовому
засіданні, він був звільнений із
органів внутрішніх справ за власним
бажанням, у зв'язку з чим він зауважив,
що оскільки суд визнав його звільнення
незаконним, тому судовим рішенням він
був поновлений на посаді, і тому він
вважає, що час вимушеного прогулу має
бути зарахований у відповідний стаж,
для призначення йому пенсії,
працівнику правоохоронного органу. При
цьому він також зауважив, що після його
звільнення із органів внутрішніх
справ, заяву про поворот виконання
судового рішення до нього ніхто не
пред'являв, тим самим, на його думку,
вказана обставина також свідчить про
незаконність його звільнення, у зв'язку
з чим час вимушеного прогулу має
зарахуватися до стажу, для призначення
йому пенсії, як працівнику
правоохоронного органу.

Проте, із вказаною позицією Позивача,
суд не погоджується, з такимх підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у
відповідь на звернення Позивача щодо
надання роз`яснень про причину
припинення виплати йому пенсії,
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві листом
№ 31986/12/С-3392 від 26 листопада 2012 року та
листом № 4991/12/С-469 від 28 лютого 2014 року,
повідомило, що виплату пенсії
Позивачеві припинено на підставі листа
№ 19/41 від 28 січня 2009 року Головного
управління Міністерства внутрішніх з
справ України (а.с.6).

Із матеріалів справи також вбачається,
що у листі № 19/41 від 28 січня 2009 року
Управління фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві просить
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві припинити виплату
пенсії ОСОБА_1, посилаючись на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 жовтня 2008
року (а.с. 34).

Згідно постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 жовтня 2008 року, постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 травня 2007 року -
скасовано та водночас постановлено
нове судове рішення, яким в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області про поновлення на
посаді - відмовлено (а.с. 35, 36).

Вказане судове рішення є чинним.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного
судочинства, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За змістом пункту а) статті 12
Закону України «Про Пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», пенсія за вислугу років
призначається особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону
(крім осіб, зазначених у частині третій
статті 5 цього Закону), незалежно від
віку, якщо вони звільнені зі служби по 30
вересня 2011 року і на день звільнення
мають вислугу 20 років і більше.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у Позивача
відсутня необхідна кількість вислуги
років для призначення та виплати
пенсії, оскільки внаслідок скасування
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 жовтня 2008
року постанови Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 травня 2007 року, підстави для
включення у відповідний стаж періоду
із 1997 року до 2007 року, коли Позивач не
працював, відсутні.

У своїх поясненнях Позивач
висловив позицію, яка полягає у
визнанні, на його думку, Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області
правомірності нарахування йому
пенсійного забезпечення, оскільки
після скасування постанови
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 травня 2007 року,
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області не подало до суду заяву про
поворот виконання рішення
Васильківського районного суду
Київської області від 17 травня 2007 року,
визнаючи, тим самим на його думку,
неправомірність його звільнення 07
жовтня 1994 року.

Проте, із вказаною позицією
Позивача суд не погоджується, оскільки
на момент ухвалення Київським
апеляційним адміністративним судом
постанови від 08 жовтня 2008 року, якою
постанову Васильківського районного
суду Київської області від 17 травня 2007
року про поновлення Позивача на
роботі, було скасовано, Позивач вже був
звільнений з органів внутрішніх справ
України на підставі Наказу № 223о/с
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області від 22 квітня 2008 року, про що
свідчать відповідні записи у трудовій
книжці Позивача, а неподання заяви про
поворот виконання судового рішення, у
даному випадку, жодним чином не може
підтверджувати незаконність
звільнення Позивача 07 жовтня 1994 року,
оскільки саме судовим рішенням
встановлено правомірність звільнення
Позивача із займаної посади.

За таких обставин, суд не вбачає у діях
Відповідача протиправного характеру
та знаходить позовну вимогу про
визнання протиправними дій в частині
щодо зупинення виплати пенсії
Позивачеві необґрунтованою та такою,
що не підлягає задоволенню, у зв'язку з
чим, позовна вимога щодо зобов`язання
Відповідача відновити Позивачеві
виплату пенсійного забезпечення з 01
лютого 2009 року є безпідставною та
такою, що задоволенню також не
підлягає.

За таких обставин, суд знаходить
адміністративний позов таким, що не
підлягає задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, на підставі
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», керуючись статтями 8-12, 14, 18, 69, 71,
72, 159-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.
Києві про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії - в і
д м о в и т и у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги. У разі проголошення лише
вступної та резолютивної частини
постанови, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення зазначених вище
строків або після розгляду справи в
апеляційному порядку Київським
апеляційним адміністративним судом,
якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :