Справа № 808/3387/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року 12:00Справа №
808/3387/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» в особі відокремленого
підрозділу «Криворізька теплова
електрична станція Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго»

до Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті

про визнання протиправною та
скасування постанови про застосування
адміністративно-господарського
штрафу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 травня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпроенерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Криворізька теплова електрична
станція Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (далі -
позивач) до Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті (далі -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати протиправною та скасувати
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 06.05.2014 №024179.

Ухвалою суду від 28 травня 2014 року
позовна заява залишена без руху до 27
червня 2014 року. Позивач усунув недоліки
позовної заяви.

Ухвалою суду від 01 липня 2014року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 808/3387/14,
закінчено підготовче провадження,
справу призначено до судового розгляду
на 15 липня 2014 року.

Розгляд справи неодноразово зупинявся
та відкладався.

08 вересня 2014 року від позивача надійшла
заява (вх. № 33729) про розгляд справи за
його відсутності в порядку письмового
провадження. Відповідач, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, не з`явився.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до п. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглядати справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до положень статті 128 КАС
України, з урахуванням клопотання
представника позивача про розгляд
справи за його відсутності, неявки
відповідача, справа розглядається в
порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не
здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті,

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи,
посадовими особами Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області проведено перевірку
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом, за
результатами якої складено акт від
03.04.2014 № 036407. Перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог наказу МТЗУ
від 24.06.2010 № 385, а саме порушення режиму
праці та відпочинку, що виявилось у
відсутності у водія тахошайб,
передбачених ЄУТР. На підставі акту
начальником Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області винесено постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
у розмірі 340, 00 грн. від 06.05.2014 №024179.

Вважаючи висновки, викладені у акті
неправильними, а постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
неправомірною, позивач звернувся з
відповідним позовом до
адміністративного суду.

Розглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08
листопада 2006 року №1567 (далі -Порядок)
органами державного контролю на
автомобільному транспорті (далі -
органи державного контролю) є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку
рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту;
під час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону «Про
автомобільний транспорт» документів,
на підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Згідно з п. 16 Порядку рейдова перевірка
проводиться групою посадових осіб у
кількості не менш як дві особи.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у
разі виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт. Про
результати перевірки транспортного
засобу (відсутність порушення або
зазначення номера складеного акта)
посадова особа робить запис у
дорожньому листі (за наявності такого)
із зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення та ставить свій підпис, а у
разі проведення перевірки виконання
Європейської угоди ставить
відповідний відбиток печатки на
реєстраційному листку режиму праці та
відпочинку водіїв (у разі наявності).

Згідно з п. 22 Порядку у разі відмови
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання або водія від
підписання акта перевірки суб'єкта
господарювання або акта перевірки
транспортного засобу посадові особи,
що провели перевірку, роблять про це
запис.

Судом встановлено, що посадовими
особами відповідача вищевказані дії не
проводилися й відміток про проведення
перевірки у дорожньому листі №2041791 не
проставлялось, що свідчить про
порушення процедури проведення
рейдової перевірки.

Також суд зазначає, що акт проведення
перевірки від 03.04.2014 № 036407 водієм
позивача - ОСОБА_1 не підписаний, а отже
твердження в акті щодо ознайомлення
водія з його змістом є сумнівними.

Відповідно до п. 6.1. Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України N 340
від 07.06.2010, автобуси, що
використовуються для нерегулярних і
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, для регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю
понад 50 км, вантажні автомобілі з
повною масою понад 3,5 тонн повинні бути
обладнані діючими та повіреними
тахографами.

За приписом пп. 1.5 п. 1 цього Положення
тахограф - контрольний пристрій, який
встановлюється на транспортному
засобі для показу та реєстрації
інформації про рух транспортного
засобу.

Позивачем зазначено, а відповідач не
заперечував проти того, що автомобіль
КАМАЗ 5320, державний номер НОМЕР_1
обладнаний тахографом, що придатний
для застосування. Тахокарта у судове
засідання не надавалась, оскільки як
вбачається з довідки від 06.04.2014,
вказаний автомобіль передано до
Збройних Сил України у зв`язку з
мобілізацією. У матеріалах справи
міститься виписка з табеля обліку
автопарка Автотранспортного цеху
відокремленого підрозділу
«Криворізька теплова електрична
станція Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпроенерго» за
березень та квітень 2014 року, з якої
вбачається, що вищезазначений
автомобіль, протягом цього часу 28 разів
не виїжджав, а більшість цього часу
знаходився на ремонті, таким чином у не
могло бути в наявності 28 тахокарток за
попередні 28 календарних днів .

Відповідно до п.3.3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженої Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України №385 від 24.06.2010 року, водій
транспортного засобу, обладнаного
тахографом: забезпечує правильну
експлуатацію тахографа та управління
режимами його роботи відповідно до
інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і
заповнює тахокарти та забезпечує їх
належне зберігання; використовує
тахокарти (у разі використання
аналогового тахографа) або у разі
використання цифрового тахографа -
особисту картку водія кожного дня,
протягом якого керував транспортним
засобом; має при собі: протокол про
перевірку та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР, або картку водія чи роздруківку
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом; у разі
несправності або пошкодження
аналогового тахографа своєчасно
записує від руки дані щодо режиму
роботи та відпочинку на зворотному
боці тахокарти, де нанесена сітка з
відповідними графічними позначками,
інформує про це відповідну посадову
особу перевізника, з яким водій
перебуває у трудових відносинах (для
найманих водіїв); у разі несправності
або пошкодження цифрового тахографа
або картки до нього своєчасно записує
від руки дані щодо режиму роботи та
відпочинку на зворотному боці аркуша,
призначеного для роздруківки даних, що
використовують у даному тахографі, та
забезпечує належне зберігання таких
записів.

Зазначена Інструкція розроблена
відповідно до вимог Європейської угоди
щодо роботи екіпажів транспортних
засобів, які виконують міжнародні
автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі -
ЄУТР), Конвенції Міжнародної
організації праці 1979 року №153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті, а
також Законів України "Про
автомобільний транспорт", «Про
дорожній рух».

Проте в жодному з перелічених
нормативно-правових актів не визначено
обов'язок водія мати при собі
тахокартки у кількості, визначеній
ЄУТР - саме 28 тахокарток за попередні 28
календарних днів, при цьому суд
наголошує, що ЄУТР стосуються роботи
транспортних засобів, які здійснюють
міжнародні автомобільні перевезення.

Виходячи із фактичних обставин справи,
системного аналізу норм чинного
законодавства та доказів наявних в
матеріалах справи, враховуючи той факт,
що посадовими особами відповідача
порушено процедуру проведення
перевірки, суд дійшов висновку про
протиправність постанови про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 06.05.2014 №024179, а відтак позовні вимоги
щодо її скасування є правомірними та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» в особі відокремленого
підрозділу «Криворізька теплова
електрична станція Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 06.05.2014 №024179.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» в особі відокремленого
підрозділу «Криворізька теплова
електрична станція Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» судовий збір у розмірі 182
(сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П. Бойченко