Справа № 2а-3427/08/0770
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/2243/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Зайцева М.П.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.07.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-3427/08/0770

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді

про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.07.2009
позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.07.2009
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем
проведено планову документальну
перевірку своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати
податків, зборів позивачем за період з
23.01.2004 по 30.06.2005, за результатами якої
складено акт № 68/17-119/НОМЕР_1 від 26.05.2005.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 4.1 ст. 4, пп. 7.4.1 та п. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", внаслідок чого
донараховано 6492, 62 грн. податку на
додану вартість.

На підставі зазначено акту
відповідачем прийнято податкові
повідомлення - рішення від 30.08.2005 року
за № /02126/17-1//18689 про
визначення податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
4555,66 грн., /0/02127/17-1//18690 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 61542,68 грн.,
/0/2128/17-1//18691 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 9326,12 грн., в тому
числі, основний платіж -6492,62 грн.,
штрафні санкції 2833,50 грн., №
3841742/0/2128/17-1//18691, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
дану вартість у сумі 9326,12 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за договорами оренди
складського приміщення, укладеними між
ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 від 01.03.2004 року,
01.07.2004 року, 01.10.2004 року, 03.01.2005 року,
01.04.2005 року до умов яких орендар бере на
себе зобов'язання щодо проведення
поточного та капітального ремонту
приміщення, що орендується, протягом
строку користування орендованим
майном.

У відповідності до пп. 8.7.1. п. 8.7. ст. 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» платники
податку мають право протягом звітного
періоду віднести до валових витрат
будь-які витрати, пов'язані з
поліпшенням основних фондів, що
підлягають амортизації, у тому числі
витрати на поліпшення орендованих
основних фондів, у сумі, що не перевищує
10 відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних фондів
станом на початок такого звітного
періоду.

Названим Законом передбачений
особливий порядок розподілу витрат на
поліпшення орендованих основних
фондів, що перевищують суму, визначену
згідно з пп. 8.7.1. п. 8.7. ст. 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Названим Законом передбачений
особливий порядок розподілу витрат на
поліпшення орендованих основних
фондів, що перевищують суму, визначену
згідно з пп. 8.7.1. п. 8.7. ст. 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Так, пп. 8.8.1. п. 8.8. ст. 8 цього Закону
встановлено, що у разі коли договір
оренди зобов'язує або дозволяє
орендарю здійснювати поліпшення
об'єкта оренди, частина вартості таких
поліпшень у складі витрат, що
перевищують суму на поліпшення
основних фондів, визначену згідно з пп.
8.7.1. п. 8.7. цієї статті, включається таким
орендарем до балансової вартості:

- відповідної групи основних фондів у
разі, якщо на балансі орендаря
обліковується група основних фондів,
до якої відноситься такий об'єкт
оренди;

- створеної таким орендарем
відповідної групи основних фондів у
разі, якщо на балансі орендаря не
обліковується група основних фондів,
до якої відноситься такий об'єкт
оренди.

Так, пп. 8.8.1. п. 8.8. ст. 8 цього Закону
встановлено, що у разі коли договір
оренди зобов'язує або дозволяє
орендарю здійснювати поліпшення
об'єкта оренди, частина вартості таких
поліпшень у складі витрат, що
перевищують суму на поліпшення
основних фондів, визначену згідно з пп.
8.7.1. п. 8.7. цієї статті, включається таким
орендарем до балансової вартості:

- відповідної групи основних фондів у
разі, якщо на балансі орендаря
обліковується група основних фондів,
до якої відноситься такий об'єкт
оренди;

- створеної таким орендарем
відповідної групи основних фондів у
разі, якщо на балансі орендаря не
обліковується група основних фондів,
до якої відноситься такий об'єкт
оренди.

Відповідно до п. 1.7. ст. 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Порядок формування права на
податковий кредит визначений п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість». Так, пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7
вказаного Закону встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг);

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Суди попередніх інстанцій
встановили, що позивач правомірно
включив до складу податкового кредиту
суму ПДВ в розмірі 5948,93 грн., що сплачені
у вартості придбаних будівельних
матеріалів, оскільки витрати на
поліпшення орендованого майна
правомірно та за наявності
підтверджуючих документів віднесені
до витратної частини об'єкту
оподаткування прибутковим податком з
громадян.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок
суду не спростовують, підстави для

призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
02.07.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011 у справі № 2а-3427/08/0770 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
відхилити.

Постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
02.07.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011 у справі № 2а-3427/08/0770
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.П. Зайцев
О.І. Степашко