Справа № 569/16906/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Доля
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" листопада 2014 р.
Справа № 569/16906/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Охрімчук І.Г.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "16" жовтня 2013 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання дії та рішення протиправними,
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправними дії та рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне щодо відмови у виплаті йому
пенсії по інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі,
визначеному постановою Рівненського
міського суду від 29.03.2011 року та
зобов'язати відповідача з 13.03.2013 року
відновити виплату пенсії в розмірі,
визначеному постановою Рівненського
міського суду від 29.03.2011 року. Позов
обґрунтовано тим, що постановою
Рівненського міського суду від 29
березня 2011 року його позов було
задоволено, визнано незаконними дії
управління Пенсійного Фонду України в
м. Рівне, зобов'язано управління
провести нарахування та виплату йому з
01.01.2011 року пенсії відповідно до ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку 10 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі 100 % мінімальної пенсії за
віком, виходячи виключно із
законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком із
врахуванням виплачених сум. Оскільки
відповідач нараховує та сплачує
пенсію в значно меншому розмірі, ніж
постановлено судовим рішенням, позивач
вважає, що його права порушені та
просить їх відновити з 13.03.2013 року.

Постановою Рівненського міського суду
від 16.10.2013 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії та рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне щодо відмови у виплаті ОСОБА_3
пенсії по інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі,
визначеному постановою Рівненського
міського суду від 29 березня 2011 року.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне відновити
виплату ОСОБА_3 пенсії по
інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі, визначеному
постановою Рівненського міського суду
від 29 березня 2011 року - з 13 березня 2013
року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

В судове засідання позивач та
представник відповідача не з'явилися.
Про час, дату та місце судового
засідання повідомлені належним чином,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження у відповідності до
приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що постановою
Рівненського міського суду від 29
березня 2011 року позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне задоволено: визнано
незаконними дії управління Пенсійного
Фонду України в м. Рівне та зобов'язано
управління провести нарахування та
виплату з 01.01.2011 року пенсії ОСОБА_3
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку 10 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірі 100
% мінімальної пенсії за віком, виходячи
виключно із законодавчо встановлених
розмірів мінімальної пенсії за віком
із врахуванням виплачених сум (а.с.6).

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року постанову Рівненського
міського суду від 29 березня 2011 року
було залишено без змін (а.с.8-9).

Суд встановив, що з 01.11.2011 року розмір
пенсії позивача визначений на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210, та є меншим, ніж
визначений Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

27.08.2013 року позивач звернувся до УПФУ в
м. Рівне з заявою про відновлення з
01.11.2011 року виплату пенсії у розмірі
визначеному постановою Рівненського
міського суду від 29.03.2011 року (а.с. 12).

Листом від 05.09.2013 року №36113 відповідач
повідомив позивача, що відновлення
попереднього юридичного стану
стягувача не було предметом судового
розгляду у справі «Москаленко та інші
проти України», а відтак органи
Пенсійного фонду України виконують
зобов'язання, покладені судовим
рішенням в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України і станом на
01.09.2013 року розмір моєї пенсії по
інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи обчислений за нормами
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210 та складає 2707,30 грн.
(а.с.13).

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 14 КАС України
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Оскільки в постанові Рівненського
міського суду від 29.03.2011 року не
встановлено кінцевої дати проведення
перерахунку і виплати пенсії в розмірі,
встановленому ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", то воно
підлягало виконанню до часу існування
правових підстав для здійснення
відповідних виплат, тобто до змін
законодавства, що регулює спірні
правовідносини.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011
року № 3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного суду України
від 26.12.2011 року у справі № 1-42/2011 пункт 4
розділу VII "Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним).

Законами України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" та "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" також
зупинено дії ст.ст. 37, 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини Рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив, що конкретна сфера
суспільних відносин не може бути
водночас врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

Враховуючи те, що останніми в часі є
Закони України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", Закони України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік",
Закони України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік", то пріоритетними в
даному випадку є положення саме цих
Законів.

Пенсія позивачу виплачується в
розмірі, встановленому Постановою КМУ
від 23 листопада 2011 р. N 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 у справі за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень статті
1, частин першої, другої, третьої статті
95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України
роз'яснено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно п.п. 7 п. 2.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. N 8-2 управління Пенсійного фонду
України у районах, містах, районах у
містах, а також у містах та районах
призначає (здійснює перерахунок) і
виплачує пенсії, щомісячне довічне
грошове утримання суддям у відставці,
допомогу на поховання та інші виплати
відповідно до чинного законодавства.

Отже, виплата пенсії позивачу
проводиться в розмірах, передбачених
чинним законодавством.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» рішення цього суду є
обов'язковими для виконання Україною
відповідно до ст.46 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року та протоколів до неї.

Суд першої інстанції вказує, що із
змісту рішення Європейського суду з
прав людини від 18 липня 2013 року по
справі «Москаленко та інші проти
України» вбачається, що тривале
невиконання рішень національних судів
є порушенням пункту 1 статті 6, статті 13
Конвенції та статті 1 Першого Протоколу
до Конвенції.

Проте колегія суддів приходить до
висновку, що посилання на ст. 2 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» в даному випадку є
безпідставним, оскільки рішення
Європейського суду з прав людини щодо
ОСОБА_3 відсутнє.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції за своєю суттю
зобов'язує виконати судове рішення,
яке вже набрало законної сили, а тому
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "16" жовтня 2014 р.
скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
І.Г. Охрімчук

С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська, 41, м.Рівне, 33018

- ,