Справа № 640/16961/14-а
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014

Суддя Київського районного
суду м. Харкова Золотарьова Л.І.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Харкова про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просить:

1) визнати незаконною бездіяльність
відповідача щодо не зарахування до
спеціального стажу часу роботи на
посаді «масажиста» міської
поліклініки № 8 м. Харкова з 17.02.1986 р. по
18.09.1993 р., а також ненарахування та
невиплату державної допомоги, яка
передбачена п.7-1 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 р. з
відповідними змінами та доповненнями
від 08.07.2011 р.

2) зобов'язати відповідача зарахувати
до спеціального стажу, час її роботи на
посаді «масажиста» міської
поліклініки № 8 м. Харкова з 17.02.1986 р. по
18.09.1993 р.

3) зобов'язати відповідача нарахувати
та виплатити їй державну допомогу,
відповідно до п.7-1 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003
р. з відповідними змінами та
доповненнями від 08.07.2011р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 30 червня 1976 року вона
закінчила Харківське медичне училище
№ 1 по спеціальності
«медсестринський». 17.02.1986 р. вона була
прийнята на роботу до міської
поліклініки № 8 м. Харкова на посаду
«масажиста», а 20.091993 р. - була звільнена
з займаної посади за власним бажанням.
03 липня 2014 р. вона звернулась до
відповідача із документами для
призначення пенсії за віком, а до цього
будь-якої пенсії не отримувала. 27
серпня 2014 року вона звернулась до
відповідача із заявою про нарахування
та виплату їй державної допомоги у
розмірі десяти місячних пенсій, яка
передбачена п.7-1 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". У вересні 2014 року вона
отримала відмову відповідача з причин
того, що обчислений Фондом стаж роботи
як працівника охорони здоров'я
(спеціальний стаж) становить 28 років 9
місяців 18 днів, а не 30 років,
посилаючись на те, що період роботи з
17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. на посаді
«масажиста» міської поліклініки № 8 м.
Харкова не зарахований до спеціального
стажу з причин того, що ця посада не
відноситься до середнього медичного
персоналу. Разом з тим відповідачем не
було взято до уваги, що в період роботи
у міській поліклініці № 8 м. Харкова
вона проходила курси підвищення
кваліфікації з 27.02-10.04.1991 року, про що
отримала відповідне свідоцтво, в якому
зазначено, що на час направлення на
підвищення кваліфікації, займала
посаду саме «медичної сестри з масажу»,
а не «масажиста». Записи в трудовій
книжці та наказах з зазначенням посади
«масажист» зроблені помилково, тому що
фактично вона займала посаду «медичної
медсестри з масажу» і цей час роботи
повинен бути зарахований до
спеціального стажу.

Представник відповідача надав суду
заперечення на позов, в яких він
просить суд відмовити в задоволенні
адміністративного позову, вважає
позовні вимоги не обґрунтованими,
посилаючись на те, що відповідно до
записів у трудовій книжці позивачки з
17.02.1986 р. по 18.09.1993р. вона працювали у
міській поліклініці № 8 на посаді
масажиста. Переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р.
№909, передбачені посади лікарів та
середнього медичного персоналу
(незалежно від найменування посад) у
лікарняних закладах. Номенклатурою
спеціальностей середніх медичних
працівників, яка затверджена наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 23 жовтня 1991 року № 146( із змінами і
доповненнями), посада масажиста не
передбачена. Зарахувати період роботи
ОСОБА_1 з 17.02.1986 р. по 18.09.1993р.. на посаді
масажиста до спеціального стажу
відсутні підстави. За матеріалами
пенсійної справи стаж роботи як
працівника охорони здоров'я становить
28 років 9 місяців 18 днів, а не 30 років,
тому відсутні підстави для виплати
грошової допомоги у розмірі десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 - 2 КАС України,
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з відповідей Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова від 29.08.2014 року (а.с.12-13,
21-22), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова 03.07.2014 року
із документами для призначення пенсії
за віком. Перевіривши матеріали
пенсійної справи, ОСОБА_1 до цього
(06.07.2014р.) не отримували будь - яку
пенсію. Загальний стаж роботи ОСОБА_1
становить 40 років 3 місяці 9 днів. Стаж
роботи як працівника охорони здоров'я
становить 28 років 9 місяців 18 днів.
27.08.2014 року поштою управлінням
Пенсійного-фонду України в Київському
районі м. Харкова було отримано заяву
від ОСОБА_1, в якій вона прохає
нарахувати та виплатити їй державну
допомогу, яка передбачена п.7-1
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058 -IV від 09.07.2003
р. Номенклатурою спеціальностей
середніх медичних працівників, яка
затверджена наказом МОЗУ від 23.10.1991
року №146, посада масажиста не
передбачена. Зарахувати період роботи
ОСОБА_1 з 17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. на посаді
масажиста до спеціального стажу
відсутні підстави. За матеріалами
пенсійної справи ОСОБА_1 стаж її роботи
як працівника охорони здоров'я
становить 28 років 9 місяців 18 днів, а не
30 років, тому відсутні підстави для
виплати їй грошової допомоги у розмірі
її десяти місячних пенсій станом на
день її призначення.

Відповідно до п. 7-1 Розділу XV
«Прикінцеві положення» ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV,
особам, які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
"е"-"ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (1788-12), і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги, та її
виплати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 р. N 1191, до страхового
стажу, що визначає право на виплату
грошової допомоги, зараховуються
періоди роботи в закладах та установах
державної та комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
і "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", що передбачені:
переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N
909 (909-93-п) "Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років".

Відповідно до розділу 2 «Охорона
здоров'я» постанови КМУ від 4 листопада
1993 р. N 909, право на пенсію за вислугу
років мають лікарі та середній
медичний персонал (незалежно від
найменування посад).

Номенклатурою спеціальностей середніх
медичних працівників, яка затверджена
Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 23 жовтня 1991 р. № 146,
віднесено до середнього медичного
персоналу посаду медичної сестри з
масажу. Посада масажиста не
передбачена.

Як вбачається з запису трудової книжки
позивачки, копії витягів з наказів,
17.02.1986 р. згідно з наказом № 14 ОСОБА_1
була прийнята на роботу до міської
поліклініки № 8 м. Харкова на посаду
«масажиста» з окладом 95 крб. на місяць,
а 20.09.1993 р. згідно з наказом № 77 - була
звільнена 18.09.1993 року з займаної посади
«масажиста» за власним бажанням.(а.с.8
зворот, 14-17)

Відповідно до свідоцтва про
проходження підвищення кваліфікації
до диплому, відповіді КЗОЗ «Харківська
міська поліклініка №8» від 11.08.2014 року,
ОСОБА_1 проходила курси підвищення
кваліфікації з 27.02.1991 року по 10.04.1991 року
(службове розпорядження по міському
відділу охорони здоров'я № 216 від 14.02.1991
р.) (а.с. 10, 18-19). У вказаному свідоцтві до
диплому зазначено, що на час
направлення на підвищення
кваліфікації, позивачка займала посаду
«медичної сестри з масажу».

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993р № 637 «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній», основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно з п. 3 вказаного порядку, за
відсутності трудової книжки, у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка, у якій чітко зазначена займана
позивачкою в період з 17.02.1986 р. по 18.09.1993
р. посада «масажистки». Вказана посада
також підтверджується витягами
наказів про прийняття та звільнення з
посади.

Позивач посилається на те, що записи в
трудовій книжці та наказах з
зазначенням посади «масажист»
зроблені помилково, тому що фактично
вона займала посаду «медичної сестри з
масажу».

Відповідно до п. 2.6 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом N 58
від 29.07.93 року, у разі виявлення
неправильного або неточного запису
відомостей про роботу, переведення а
також про нагородження та заохочення
тощо, виправлення виконується
власником або уповноваженим ним
органом, де було зроблено відповідний
запис. Власник або уповноважений ним
орган за новим місцем роботи
зобов'язаний надати працівнику в цьому
необхідну допомогу.

Вирішення питання щодо виправлення
неправильного або неточного запису
відомостей про роботу здійснюється
власником або уповноваженим ним
органом, де було зроблено відповідний
запис. Як вбачається з трудової книжки,
позивачем вказане питання не
вирішувалось у порядку встановленому
законодавством.

Беручи до уваги вищевказане, та
враховуючи, що як в трудовій книжці, так
і у витягах з наказів зазначена займана
посада позивачки «масажист», то
відомості зазначені у свідоцтві про
проходження підвищення кваліфікації
щодо займаної посади - не можуть бути
взяті за основу.

Таким чином, підстави для зарахування
періоду роботи з 17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. до
спеціального стажу позивачки -
відсутні.

На підставі викладеного, позовні
вимоги про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії
задоволенню не підлягають в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 6-14, 159-163, 167, 183-2, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року N 1058-IV, розділу 2 Постанови
КМУ від 4 листопада 1993 р. N 909 «Про
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років», п.п.
1,3 Постанови Кабінету Міністрів
України від 12.08.1993р № 637 «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України у
Київському районі м. Харкова про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня отримання сторонами
копії цієї постанови. Постанова суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя