Справа № 826/15617/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 року №
О 15 годині 12 хвилин в приміщенні
Окружного адміністративного суду
міста Києва за адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а,
Окружний адміністративний суд міста
головуючого Бояринцевої М.А. при
секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу
за позовом 1) ОСОБА_1,
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом, в якому просять:
- визнати незаконними дії
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві
щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації права
власності на частину житлового
(садибного) будинку АДРЕСА_1, згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 лютого 2014 року у справі
№ 2-206-14;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в м. Києві
вчинити дії щодо реєстрації права
власності за ОСОБА_1 на 5/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати незаконними дії
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві
щодо відмови ОСОБА_2 в реєстрації права
власності на частину житлового
(садибного) будинку АДРЕСА_1, згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 лютого 2014 року у справі №
2-206-14;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в м. Києві
вчинити дії щодо реєстрації права
власності за ОСОБА_2 на 1/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачі посилаються на Конституцію
України, Цивільний кодекс України,
Цивільний процесуальний кодекс
України та зазначають, що їм
протиправно відмовлено у реєстрації
права власності на частину житлового
(садибного) будинку АДРЕСА_1, згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 лютого 2014 року у справі №
2-206-14, проте до суду надали заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва у справі № 2-206-14 від 12 лютого 2014
року. Як вбачається з рішення
державного реєстратора, при зверненні
до відповідача позивачами також було
надано зазначене рішення від 12 лютого
2014 року. Рішення Солом'янського
районного суду міста Києва у справі №
2-206-14 від 14 лютого 2014 року суду не
пред'явлено, а тому суд приймає як доказ
у справі заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року.

Представник відповідача заперечила по
суті заявлених позовних вимог з огляду
на положення Конституції України,
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, та зазначила,
що державним реєстратором
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві
правомірно відмовлено в реєстрації
права власності на частину житлового
(садибного) будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1
та ОСОБА_2, оскільки рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 14 лютого 2014 року у справі № 2-206-14 не
дає змоги чітко встановити на які саме
частки від усього об'єкта визнається
право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

28 квітня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Єпіфановим Олександром
Володимировичем прийнято рішення №
12706166 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень для
проведення державної реєстрації права
приватної власності за ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою для відмови в реєстрації
права власності на квартиру у рішенні
державний реєстратор зазначив
наступне: подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. Зокрема, відповідно до
статті 5 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав на об'єкт проводиться
після прийняття його в експлуатацію в
установленому законом порядку. Також
відповідно до пунктів 17 та 21 постанови
Кабінету Міністрів України № 1141 від 26
жовтня 2011 року розділ Державного
реєстру прав відкривається державним
реєстратором на кожний окремий об'єкт
нерухомого майна та до якого вноситься
розмір частки у праві спільної
власності. Відповідно до заочного
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 лютого 2014 року у справі №
2-206-14 (№ 760-22284-13-ц) неможливо встановити
яка частка від об'єкта належить
заявнику, оскільки квартира № 1 є
частиною від об'єкта.

Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон №
1952-IV) визначено правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямовано на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 1952-IV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (стаття 6 Закону
№ 1952-IV).

Відповідно до Указу Президента України
від 6 квітня 2011 року № 401/2011 "Про
затвердження Положення про Державну
реєстраційну службу України" Державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.
Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.

В підпункті 10 пункту 4 вказаного
Положення прямо передбачено, що
Укрдержреєстр здійснює державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно відповідно до закону.

Разом з тим суд зазначає, що згідно
статті 9 Закону № 1952-IV державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Враховуючи наведене суд зазначає, що
державний реєстратор прав на нерухоме
майно несе персональну
відповідальність за прийняте ним
рішення за результатами розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, а тому позовні вимоги в
частині визнання незаконними дії
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві
щодо відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
реєстрації права власності на частину
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
згідно рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 14 лютого 2014
року у справі № 2-206-14 судом визнаються
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

При цьому суд зазначає про наступне.

Статтею 15 Закону № 1952-IV передбачено, в
якому порядку проводиться державна
реєстрація прав та їх обтяжень, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Статтею 24 Закону № 1952-IV встановлено
виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Згідно пункту 4 частини першої статті 24
Закону № 1952-IV у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Відповідно до картки прийому заяви №
12437730, заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності)
отримана Реєстраційною службою
Головного управління юстиції у м. Києві
та зареєстрована у базі даних 15 квітня
2014 року за реєстраційним номером 6267282.
Разом із заявою подані наступні
документи: рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року № 760-22284-13ц, копію паспорта
громадянина України НОМЕР_3, виданий 28
серпня 2001 року Залізничним РУ ГУ МВС
України в м. Києві, копію довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера
НОМЕР_1, виданої 2 листопада 2001 року
Державною податковою інспекцією у м.
Києві, копію паспорта громадянина
України НОМЕР_4, виданий 9 липня 2008 року
Солом'янським РУ ГУ МВС України в м.
Києві, копію довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера НОМЕР_2,
виданої 22 липня 2008 року Державною
податковою інспекцією у Солом'янському
районі м. Києва, копію посвідчення №
000622, виданого 10 грудня 2013 року
Київською міською державною
адміністрацією.

За результатами розгляду заяви
позивачів та доданих до неї документів,
22 квітня 2014 державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Єпіфановим О.В. прийнято
рішення № 12588539 про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень та зобов'язано ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 надати оригінал технічного
паспорту.

На виконання рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
заявниками 23 квітня 2014 року подано
технічний паспорт.

28 квітня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Єпіфановим О.В. прийнято оскаржуване
рішення № 12706166 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Як встановлено під час розгляду справи,
підставою для відмови в реєстрації
права власності на 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державним
реєстратором визначено те, що із
заочного рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року у справі № 2-206-14 (№ 760-22284-13-ц)
неможливо встановити яка частка від
об'єкта належить заявникам, оскільки
квартира № 1 є частиною від об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 травня 2012 року у
справі № 2-1228/12 за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Київської міської ради,
Комунального підприємства "Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" про перехід
прав та обов'язків забудовника в
порядку спадкування та визнання права
власності на нерухоме майно та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Київської міської
ради, Комунального підприємства
"Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна"
про скасування державної реєстрації та
визнання права власності на нерухоме
майно позов ОСОБА_3 задоволено частково
та визнано за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину житлового (садибного)
будинку АДРЕСА_1, яка складається з
квартири № 1: тамбура площею 1,9 кв.м
під літерою "І", житлової кімнати 1-4
площею 22,8 кв.м, коридору 1-2 площею 4,8
кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 12,5 кв.м,
житлової кімнати 1-5 площею 11,1 кв.м,
житлової кімнати 1-6 площею 11,7 кв.м,
кухні 1-7 площею 5,5 кв.м, ванної кімнати 1-8
площею 2,7 кв.м, туалету 1-9 площею 1,3 кв.м,
та господарсько-побутові будівлі:
літня кухня під літерою "Б", гараж під
літерою "В", сарай під літерою "Г", душ
під літерою "Л", погріб під літерою "Д",
убиральня під літерою "К".

Вказаним рішенням встановлено, що 29
березня 1958 року за № 303 ОСОБА_7 було
надано дозвіл на будівництво
індивідуального житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

25 серпня 1988 року виконавчим комітетом
Києво-Святошинської райради народних
депутатів Київської області складено
Акт державної прийомки в експлуатацію
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1, згідно якого, будинок
складається з двох спарених квартир, з
яких квартира № 1 складається з 4-х
житлових кімнат, кухні, 2-х веранд,
ванної кімнати, загальною житловою
площею 58,1 кв.м, а квартира № 2
складається з 4-х житлових кімнат,
кухні, холу, загальною житловою площею
57,5 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Жулянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 14 вересня 1988 року № 85/34
затверджено зазначений вище Акт
державної прийомки індивідуального
житлового (спареного) будинку по
АДРЕСА_1 як двохквартирного: квартира №
1 - ОСОБА_7, квартира №? 2 - ОСОБА_8, та
внесено зміни в будинкову книгу:
квартира №1 - загальна корисна площа 95,3
кв.м, житлова площа - 58,1 кв.м; квартира №
2 - загальна корисна площа 78,4 кв.м,
житлова площа - 57,5 кв.м.

28 червня 1987 року Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинського
району Київської області видано
технічний паспорт на індивідуальний
житловий будинок АДРЕСА_1, з якого
вбачається: 1/2 частина будинку - ОСОБА_7,
та інша 1/2 частина будинку - ОСОБА_8.

Під час розгляду даної
адміністративної справи встановлено,
що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Дев'ятою
Київською державною нотаріальною
конторою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у
вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з
відсутністю реєстрації рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 травня 2012 року.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду міста Києва від 12 лютого
2014 року у справі № 2-206-14 (№ 760-22284-13-ц) за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської
міської ради, третя особа: Головне
управління юстиції в м. Києві про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом позов
задоволено, переведено права та
обов'язки забудовника ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на ОСОБА_1, ОСОБА_2 як
спадкоємців першої черги, визнано за
ОСОБА_1 право власності на 5/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно пункту 5 частини першої статті 19
Закону № 1952-IV державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

Відповідно до пункту 13 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, заявник подає
разом із заявою органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для державної реєстрації прав
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Згідно пункту 35 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, під час
проведення державної реєстрації
речових прав заінтересованою особою є
власник, інший правонабувач або
сторона правочину, відповідно до якого
виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком
(пункт 36 Порядку).

Відповідно до підпункту 10 пункту 37
Порядку документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно.

З урахуванням наведеного суд зазначає
про наявність права у ОСОБА_1 на
реєстрацію права власності на частину
на 5/6 частини житлового (садибного)
будинку АДРЕСА_1 та у ОСОБА_2 - на 1/6
частини житлового (садибного) будинку
АДРЕСА_1, що складаються з 1/2 частини
будинку на підставі заочного рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2014 року у справі № 2-206-14 (№
760-22284-13-ц).

Відносно посилань відповідача на
пункти 17, 21 Порядку ведення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1141 від 26
жовтня 2011 року, як на підставу для
відмови у державній реєстрації права
власності на частину житлового
(садибного) будинку, суд зазначає про
наступне.

Пунктом 17 Порядку ведення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
встановлено, розділ Державного реєстру
прав відкривається державним
реєстратором на кожний окремий об'єкт
нерухомого майна, право власності на
який заявлено вперше.

Згідно пункту 21 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, у разі проведення
державної реєстрації виникнення права
власності на нерухоме майно державний
реєстратор вносить до запису про право
власності та суб'єкта цього права такі
відомості:

1) щодо суб'єкта права власності:

для фізичної особи (громадянина
України, іноземця, особи без
громадянства):

- прізвище, ім'я та (за наявності) по
батькові;

- податковий номер (крім громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку
(ідентифікаційного номера), офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України);

- номер та серія паспорта громадянина
України (для громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку
(ідентифікаційного номера), офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України);

- реквізити документа, що посвідчує
особу власника (номер та серія
документа, дата його видачі, відомості
про суб'єкта, що здійснив його видачу,
тощо);

2) форма власності;

3) вид спільної власності (у разі, коли
майно належить на праві спільної
власності);

4) розмір частки у праві спільної
власності (у разі, коли майно належить
на праві спільної часткової власності);

5) підстава для виникнення права
власності: назва документа; дата видачі
документа; номер документа; ким виданий
(оформлений) документ; додаткові
відомості про документ;

6) підстава для внесення запису про
право власності та суб'єкта цього
права: назва рішення; дата формування
рішення; індексний номер рішення;

7) реєстраційний номер, дата і час
реєстрації заяви, на підставі якої
проводиться державна реєстрація прав;

8) прізвище, ім'я та по батькові
державного реєстратора;

9) найменування органу державної
реєстрації прав або найменування
нотаріальної контори, назва
нотаріального округу.

Як вбачається із заочного рішення
Солом'янського районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року у справі №
2-206-14 (№ 760-22284-13-ц), у резолютивній
частині рішення визнано за ОСОБА_1
право власності на 5/6 частин житлового
(садибного) будинку АДРЕСА_1, яка
складається з 1/2 частини будинку та за
ОСОБА_2 визнано право власності на 1/6
частин житлового (садибного) будинку
АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини
будинку та вказано приміщення, споруди
та їх площу, на яку набули право
власності позивачі.

З урахуванням наведеного суд не
приймає до уваги доводи відповідача
відносно того, що із заочного рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2014 року у справі № 2-206-14 (№
760-22284-13-ц) неможливо встановити яка
частка від об'єкта належить заявникам
та щодо неможливості відкрити розділ
для реєстрації прав, оскільки
зазначене право заявлено вперше.
Доказів реєстрації права власності на
квартиру 1 в будинку АДРЕСА_1 суду не
пред'явлено.

Суд зазначає, що стаття 1 Першого
протоколу Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод захищає
правомірне очікування настання певних
обставин.

Так, в практиці Європейського суду з
прав людини (наприклад, справа "Пайн
Веллі Девелопмент та інші проти
Ірландії" (Pine Valley Development Ltd and Others vs. Ireland,
№ 12742/87, рішення від 29 листопада 1991
року), "Стретч проти Об'єднаного
Королівства"(Stretch vs. United Kingdom, № 44277/98,
рішення від 24 червня 2003 року),
"Федоренко проти України"(Fedorenko vs. Ukraine,
№ 25921/02, рішення від 1 червня 2006 року)
концепція власності трактується
досить широко та має на увазі, зокрема,
рухоме та нерухоме майно, акції та інші
цінні папери, патенти, право на
виконання рішення суду, яке набрало
законної сили, ліцензії на проведення
діяльності, економічні інтереси,
пов'язані з веденням бізнесу, право
продовження оренди нерухомості,
доменні імена, право на податкові
кредити, правомірні очікування
настання певних обставин.

З огляду на наведене суд зазначає про
наявність правових підстав для
зобов'язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в м. Києві
вчинити дії щодо реєстрації права
власності за ОСОБА_1 на 5/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку та
щодо реєстрації права власності за
ОСОБА_2 на 1/6 частини житлового
(садибного) будинку АДРЕСА_1, яка
складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права та обставин
справи, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині, тому позов визнається таким,
що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити
частково.

2. Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в м. Києві
вчинити дії щодо реєстрації права
власності за ОСОБА_1 на 5/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в м. Києві
вчинити дії щодо реєстрації права
власності за ОСОБА_2 на 1/6 частини
житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1,
яка складається з 1/2 частини будинку, а
саме: квартири № 1: тамбур загальною
площею 1,9 під літерою "І"; житлової
кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2
площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3
розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5
розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6
розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м;
ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету
1-9 площею 1,3 кв.м; та
господарсько-побутових будівель: літня
кухня під літерою "Б"; гараж під літерою
"В"; сарай під літерою "Г"; душ під
літерою "Л"; погріб під літерою "Д";
убиральня під літерою "К" в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

4. В решті позову - відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 18 (вісімнадцять) грн.
27 коп.

6. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 18 (вісімнадцять) грн.
27 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя

М.А.Бояринцева

Повний текст постанови складений 19
листопада 2014 року.