Справа № 2а-403/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року

Справа № 9104/107885/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Бродівського
районного суду Львівської області від
21 липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Наквашанської сільської
ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання
рішення незаконним та зобов'язання
вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Наквашанської сільської ради,
третьої особа ОСОБА_2 в якому просив
визнати незаконним рішення
відповідача №188 від 06.05.2009 р. та
зобов'язати останнього встановити
межові знаки згідно прямої лінії,
вказаної у схемі контрольних обмірів
присадибних ділянок.

Постановою Бродівського
районного суду Львівської області від
21 липня 2011 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку, вважає, що
судом неповно з'ясовано обставин, що
мають значення для справи, не доведено
обставини, що мають значення для
справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
ухвалою Наквашанської сільської ради
від 01 квітня 1994 року ОСОБА_3 безоплатно
передано земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, площею 0,25 га та
для ведення особистого підсобного
господарства 0,36 га. Також, зазначеним
рішенням сусідці позивача ОСОБА_2
безоплатно передано земельну ділянку
для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, площею 0,25 га та
для ведення особистого підсобного
господарства 0,25 га.

Відповідно до вказаного вище рішення
були проведені контрольні обміри
присадибних ділянок про що складено
відповідні схеми. Проте, судом в
постанові не враховано схем
попереднього обміру земельних ділянок,
які перебувають в матеріалах справи і з
яких вбачається, що межа між суміжними
землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
прямою. На підставі вказаних замірів та
рішення сільради комісія сільради 10
листопада 2008 року в результаті огляду
межі між присадибними ділянками було
встановлено межові знаки згідно прямої
лінії, вказаної у схемі контрольних
обмірів, про що було складено
відповідний акт. Вказані межові знаки
були ліквідовані ОСОБА_2 З метою
врегулювання межового спору апелянт
знову звертався в сільраду. Так, 28
квітня 2009 року комісія сільради знову
оглянула межу та були відновлені
межові знаки у відповідності із станом
на 10 листопада 2008 року та намальовано
схему вказаних знаків, про що було
складено відповідний акт. Проте, ОСОБА_2
знову самовільно ліквідувала межові
знаки.

Вказаними обставинами стверджується
той факт, що дійсна межа завжди
існувала і йшла по прямій лінії як то
відображено в схемах попереднього
обміру та схемою встановлення межових
знаків, проте вказані обставини
ігноровані судом.

Після ліквідації межових знаків ОСОБА_2
почала використовувати свою земельну
ділянку так, що фактично частково
захопила належну позивачу земельну
ділянку. Внаслідок таких дій і
постійних сварок він мав намір
встановити огорожу, проте не може цього
зробити, оскільки фактична межа
проходить не за прямою лінією, як то
було завжди і мало бути за схемою
попередніх обмірів та за неодноразово
встановленими межовими знаками, а за
кривою лінією, що створює складності у
встановленні огорожі і порушує його
права як землекористувача.

Несанкціонована ліквідація межових
знаків ОСОБА_2 призвела до зміни межі
земельної ділянки, яка існувала багато
років і яку узаконила сільська рада
своїм рішенням № 188 від 06.05.2009 року. Так,
згідно вказаного рішення п. 4 по
підсумках роботи сільради від 28 квітня
2009 року (відновлення межових знаків)
було відмінено. Також п. 2 висновків
комісії викладено у іншій редакції:
«встановити межові знаки по фактично
існуючій межі». При цьому апелянт
зазначає, що згідно п. 2акту проведення
обстеження 28 квітня 2009 року на час
розгляду спору межа між земельними
ділянками чітко виражена, заорювань, чи
іншим способом захоплень ні з однієї ні
з іншої сторони не виявлено. Тобто,
дійсна межа була чітко видною і
встановлено межові знаки.

За таких обставин рішення сільської
ради № 188 від 06.05.2009 року є незаконним,
оскільки порушує норми ч. 2 ст. 107 ЗК
України про те, що лише у разі
неможливості виявлення дійсних меж їх
встановлення здійснюється за
фактичним, використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки. З
цього випливає, що фактично було
виявлено дійсні межі, які
зафіксовані у схемах та актах, проте
відповідач прийняв рішення про
встановлення межових знаків по
фактично існуючій межі, чим порушив
наведені вище норми Земельного кодексу
України. З невідомих причин
відповідачем під час ухвалення даного
рішення ігноровано і частково
відмінено акт проведення обстеження по
врегулюванню межового спору, зроблений
на місці з участю спеціаліста першої
категорії управління Держкомзему, а
дане питання вирішено в стінах
сесійної зали.

Окрім того, судом не взято до уваги те,
що третя особа ОСОБА_2 самовільно
неодноразово ліквідовувала межові
знаки, встановлені представником
сільради, оскільки такий факт
заперечується самою ОСОБА_2 Проте, в
ході судового розгляду сама ж ОСОБА_2 не
заперечувала, а навпаки стверджувала,
що дійсно оскільки вона не мала змоги
обробляти город то повитягувала межові
знаки. Також судом було відхилено
клопотання про долучення до матеріалів
справи компакт-диску із відеозаписом
того, як ОСОБА_2 ліквідовує межові
знаки.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову Бродівського
районного суду Львівської області від
21 липня 2011 року та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Наквашанської сільської ради
Бродівського району Львівської
області від 1 квітня 1994 року ОСОБА_3
безоплатно передано земельну ділянку
для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, площею 0,25 га та
для ведення особистого підсобного
господарства 0,36 га., крім того
зазначеним рішенням сусідці позивача
ОСОБА_2 безоплатно передано земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель
площею 0,25 га та для ведення особистого
підсобного господарства 0,25 га.
Оскільки між ними виникають спори щодо
користування спільною межею між
земельними ділянками то для
врегулювання такого спору
Наквашанською сільською радою
Бродівського району 06.05.2009 року
прийнято рішення № 188.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано,
що на даний час земельні ділянки, які
використовують ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
приватизовані.

Згідно матеріалів справи оскаржуваним
рішенням відповідача відмінено пункт 4
Акту комісії Наквашанської сільської
ради від 28 квітня 2009 року про
відновлення межових знаків у
відповідності із станом на 10 листопада
2008 року, та дано тлумачення пункту 2, а
саме, встановити межові знаки між
присадибними ділянками громадян
ОСОБА_4.(зять позивача) та ОСОБА_2 по
фактично існуючій межі. Крім того
зобов'язано землевпорядника сільської
ради зробити контрольні обміри
присадибних ділянок згаданих громадян
та зробити відповідні зміни в
обліковій земельній документації
Наквашанської сільської ради.

При цьому колегія суддів зазначає, що у
відповідності до вимог п.34 ч.1 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до виключних
повноважень ради віднесено вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин. А
згідно ст. 158 Земельного кодексу
України сільські ради наділені
повноваженнями щодо вирішення
земельних спорів.

З урахуванням наданих законодавством
повноважень Наквашанська сільська
рада двічі вирішувала спір між
суміжними землекористувачами та
вирішувала встановити межові знаки
(Акт від 10 листопада 2008 року та Акт від 28
квітня 2009 року).

Фактично, як вбачається з пояснень
представника позивача, у суді
апеляційної інстанції, що він не
згідний з діями третьої особи ОСОБА_2
яка ліквідувала межові знаки, а не з
рішенням відповідача.

Оскільки Наквашанська сільська рада
діяла у відповідності до повноважень
наданих п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
ст. 158 Земельного кодексу України, бо
вирішувала спір між суміжними
землекористувачами, за відсутності
погодження меж між ними та відсутності
обрисів земельних ділянок, то колегія
суддів вважає, що підстав для
скасування спірного рішення сільської
ради не має.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не заслуговують на
увагу і підстав для її задоволення не
має.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Бродівського
районного суду Львівської області від
21 липня 2011 року по справі № 2а-403/11/1302-
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

І.В. Глушко

Повний текст ухвали виготовлений 07.11.2014
року