Справа № 813/7326/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року
№813/7326/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді Сасевича О.М.
за участю секретаря судового засідання
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправною та
скасування постанови від 15.10.2014 року ВП
№40484341 про накладення штрафу, -
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, в якому, із врахуванням
уточнених позовних вимог, просило
визнати протиправною та скасувати
постанову від 15.10.2014 року ВП №40484341 про
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач не вчинив дій,
на виконання вимог частини 1 статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження», для з'ясування питання чи
було виконане ГУ МВСУ у Львівській
області судове рішення та чи рішення
суду не виконане з поважних причин.
Окрім того, позивач вказує на наявність
обставин, які унеможливлюють виконання
судового рішення. На думку позивача,
постанова про накладення штрафу від
15.10.2014 року є протиправною та винесеною
всупереч вимогам статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому таку слід скасувати.

Ухвалою судді від 30.10.2014 року
провадження в адміністративній справі
№813/7326/14 відкрито.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав, зазначених у позовній заяві,
просила суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча своєчасно та належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення -
судової повістки. Жодних заяв про
відкладення розгляду справи чи
проведення розгляду справи у
відсутності представника на адресу
суду від відповідача не надходило.
Окрім цього, на виконання вимог ухвали
судді від 30.10.2014 року відповідач
письмових заперечень на позов та
матеріалів виконавчого провадження не
подав.

З огляду на викладене, а також
заслухавши думку представника
позивача й зваживши на дозволені
законом строки розгляду справи, судом
було ухвалено розглянути справу за
наявними у ній доказами та у
відсутності відповідача (представника
відповідача).

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши і дослідивши
подані документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Галицького районного суду м.Львова від
28.11.2008 року у справі 2а-50/08 задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ГУ
МВС про скасування наказів, поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а
саме: визнано нечинними та скасовано
накази №238 дск від 05.04.2006 року та №140 о/с
14.04.2006 року про звільнення ОСОБА_2 з
посади першого заступника начальника
Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській
області, начальника кримінальної
міліції Пустомитівського РВ УМВСУ у
Львівській області, №200 о/с від 24.05.2014
року про звільнення ОСОБА_2 з органів
внутрішніх справ в запас Збройних Сил
України; поновлено ОСОБА_2 на посаді
першого заступника начальника
Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській
області, начальника кримінальної
міліції Пустомитівського РВ УМВСУ у
Львівській області.

20.07.2009 року старшим державним
виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській
області Шестаком О.В. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №13788320 з виконання
виконавчого листа №2а-50/08, виданого
13.07.2009 року Галицьким районним судом
м.Львова про поновлення ОСОБА_2 на
посаді першого заступника начальника
Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській
області, начальника кримінальної
міліції Пустомитівського РВ УМВСУ у
Львівській області.

На виконання постанови Галицького
районного суду м.Львова від 28.11.2008 року
та постанови ВДВС ГУЮ у Львівській
області від 20.07.2009 року ГУ МВСУ у
Львівській області 03.08.2009 року було
видано наказ №214 о/с «Про поновлення на
службі в ОВС України ОСОБА_2».

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, стягувач за виконавчим
провадженням - ОСОБА_2, після його
поновлення із 03.08.2009 року, набув право
на пенсію і подав 30.11.2010 року рапорт про
звільнення з ОВС. Так, згідно наказу ГУ
МВСУ у Львівській області №367 о/с від
30.11.2010 року, ОСОБА_2 був звільнений з ОВС
за п.64 «а» (за віком).

Окрім того, за наслідками касаційного
оскарження постанови Галицького
районного суду м.Львова від 28.11.2008 року
та ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.05.2009 року,
останні були скасовані ухвалою Вищого
адміністративного суду від 12.12.2012 року,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Більш того, постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
21.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2013 року
також було задоволено позов ОСОБА_2 та,
зокрема, поновлено його на посаді
першого заступника начальника
Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській
області, начальника кримінальної
міліції Пустомитівського РВ УМВСУ у
Львівській області.

04.11.2013 року головним державним
виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області Германчуком Р.В.
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №31/13,
виданого 29.10.2013 року Львівським
апеляційним адміністративним судом
про поновлення ОСОБА_2 на посаді
першого заступника начальника
Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській
області, начальника кримінальної
міліції Пустомитівського РВ УМВСУ у
Львівській області.

Отже, із вищевикладеного слідує, що ще
до відкриття виконавчого провадження
(ВП №40484341) у 2010 році боржник фактично
виконав судове рішення, поновивши
ОСОБА_2 на посаді, однак останній після
поновлення із власної ініціативи подав
рапорт та був звільнений у запас за
віком з посади першого заступника
начальника Пустомитівського РВ УМВСУ у
Львівській області, начальника
кримінальної міліції Пустомитівського
РВ УМВСУ у Львівській області.

При цьому, наказ №200 о/с від 24.05.2007 року,
яким ОСОБА_2 звільнено з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни, був скасований наказом ГУ
МВСУ у Львівській області №214 о/с від
03.08.2009 року. Наказом від 10.06.2010 року №168
о/с «Про призначення на посаду ОСОБА_2»
ОСОБА_2 було призначено на посаду
першого заступника начальника відділу
- начальника кримінальної міліції
Пустомитівського РВ ГУ МВС України у
Львівській області.

11.11.2013 року ГУ МВСУ у Львівській області
подало до ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області заяву, в якій просило
звернутися державного виконавця до
суду із заявою про встановлення
способу і порядку виконання рішення
суду, оскільки боржнику за виконавчим
провадженням було незрозумілим
подальше виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду уже після
звільнення стягувача із органів ОВС.

22.11.2013 року державним виконавцем було
надіслано до суду, що видав виконавчий
лист №31/13 заяву про роз'яснення рішення
суду та одночасно винесено постанову
від 22.11.2013 року про зупинення
виконавчого провадження (ВП №40484341).

Із витягу з Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень, судом з'ясовано,
що 17.02.2014 року головним державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області Германчуком Р.В. винесено
постанову про поновлення виконавчого
провадження, проте, у відповідності до
ст.83 Закону України «Про виконавче
провадження», такий документ було
скасовано.

Так, у зв'язку із відмовою ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного від 12.05.2014 року у
задоволенні заяви державного
виконавця від 22.11.2013 року про
роз'яснення рішення суду у справі
8802/13/876 (справа у І-ій інстанції
№813/79/13-а), постановою головного
державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області Германчука Р.В. від
06.06.2014 року поновлено виконавче
провадження.

11.06.2014 року державним виконавцем було
також надіслано до Львівського
окружного адміністративного суду
заяву про роз'яснення рішення суду у
справі №813/79/13-а, у зв'язку із чим 11.06.2014
року постановлено зупинити виконавче
провадження.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.08.2014 року
відмовлено у задоволенні заяви
державного виконавця про роз'яснення
рішення суду у справі №813/79/13-а з
примусового виконання виконавчого
листа №31/13 від 29.10.2013 року, виданого
Львівським апеляційним
адміністративним судом.

Таким чином, головним державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області Германчуком Р.В. 17.09.2014 року
було винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження та направлено
позивачу вимогу від 17.09.2014 року
№09.1-45/266/В6-8810, якою вимагалося виконати
рішення суду в строк до 29.09.2014 року і
надати письмове підтвердження про
виконання, а також попереджено про
накладення штрафу у разі невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення.

На зазначену вимогу державного
виконавця позивач листом від 26.09.2014
року №18/1255 повідомив відповідача про
те, що ним в межах повноважень та в
установленому законодавством порядку
вжито всіх передбачених заходів для
виконання судового рішення та
виконавчого листа №31/13 від 29.10.2013 року.

24.09.2014 року ГУ МВСУ у Львівській області
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду із заявою про
встановлення способу і порядку
виконання рішення Львівського
окружного адміністративного суду у
справі №813/79/13-а від 21.05.2013 року.

Не зважаючи на це, 15.10.2014 року головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Львівській області Германчуком Р.В.
винесено постанову про накладення
штрафу у ВП №40484341, якою, керуючись ст.11,
75, 89 Закону України «Про виконавче
провадження» за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення на
ГУ МВСУ у Львівській області накладено
штраф у розмірі 1 360,00 грн., яку разом із
вимогою від 15.10.2014 року №09.1-45/266/В6-10518
направлено позивачу. Загалом, у вимозі
державного виконавця вимагалося
виконати боржнику - ГУ МВСУ у
Львівській області рішення суду в
строк до 25.10.2014 року і надати письмове
підтвердження про виконання, а також
попереджено про накладення штрафу у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 22
жовтня 2014 року позивачем отримано
постанову від 15 жовтня 2014 року про
накладення штрафу у розмірі 1 360,00 грн.
за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вищевказаною
постановою та вважаючи її такою, що
порушує права й законні інтереси
позивача, останній звернувся до суду
для захисту, на його думку, порушеного
права.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з
наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження, вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень. Невиконання законних
вимог державного виконавця тягне за
собою відповідальність згідно із
законом.

Частиною 13 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати стягнення у
вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
здійснюється відповідно до розділу 7
Закону України «Про виконавче
провадження».

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.75 Закону України
«Про виконавче провадження», після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

В силу ст.89 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що
закон зобов'язує державного виконавця
перевірити виконання рішення перш ніж
накладати на боржника штраф.

При цьому, для повторного накладення на
боржника штрафу вже у подвійному
розмірі, державний виконавець повинен
встановити факт повторного
невиконання боржником рішення суду без
поважних причин.

Як з'ясовано судом, відповідачем було
винесено постанову про накладення
штрафу від 15.10.2014 року, в якій він
зазначає про те, що на боржника
накладено штраф у розмірі 1 360, 00 грн. за
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії, та рішення про
поновлення на роботі.

Однак, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази та витяг з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, суд не погоджується із
зазначеним висновком відповідача та
вважає, що при прийнятті ним
оскаржуваної постанови не було наданої
належної оцінки повідомленим
позивачем причинам, якими
обґрунтовувалось невиконання останнім
рішення суду в повному обсязі. Так, з
матеріалів справи вбачається, що
позивачем заявою від 11.11.2013 року №1781
було поінформовано відповідача: про
забезпечення повного виконання
судового рішення - постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 21.05.2013 року
у справі №813/79/13-а, згідно якої ОСОБА_2
був призначений на посаду першого
заступника начальника відділу -
начальника кримінальної міліції
Пустомитівського РВ ГУ МВСУ у
Львівській області, що підтверджується
наказом ГУ МВСУ у Львівській області
№168 о/с від 10.06.2010 року; що ОСОБА_2 станом
на листопад 2013 року є пенсіонером
системи ОВС і наказ ГУ МВСУ у
Львівській області №367 о/с від 30.11.2010
року про його звільнення з ОВС у запас
Збройних Сил України за п.64 «а» (за
віком) не є оскарженим, зокрема, самим
же ОСОБА_2 у судовому порядку та не є
скасованим, а тому є чинним; що
Пустомитівський РВ УМ ВСУ у Львівській
області припинив діяльність у 2007 році,
у зв'язку із реорганізацією органів
внутрішніх справ Львівської області, а
відтак посада, що вказана у виконавчому
документі - відсутня.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що позивачем, як
боржником у виконавчому провадженні
№40484341, вживаються дії щодо виконання
зазначеного рішення суду, на що
вказують його неодноразові звернення
до Львівського окружного
адміністративного суду, Львівського
апеляційного адміністративного суду
та до державного виконавця із заявами
про встановлення способу і порядку
виконання судового рішення (подана до
суду 24.09.2014 року), про роз'яснення
рішення суду тощо, оскільки існують
очевидні обставини, що ускладнюють
виконання такого. До того ж матеріали
справи свідчать про те, що позивач
постійно інформує відповідача про
вчинювані ним заходи, що спрямовані на
виконання рішення суду та, зокрема,
додає копії відповідних заяв, як
наприклад копію поданої до Львівського
окружного адміністративного суду для
розгляду заяви від 24.09.2014 року №18/1247 про
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду.

Вищенаведене свідчить про те, що на
момент винесення оскаржуваної
позивачем постанови державного
виконавця про накладення штрафу від
15.10.2014 року відповідач був
проінформований про причини
невиконання вимог державного
виконавця, однак не врахував їх
поважність, з огляду на що, суд
приходить до висновку, що оскаржувана
позивачем постанова про накладення
штрафу від 15.10.20143 року підлягає
скасуванню.

Неможливо залишити поза увагою і ту
обставину, що під час винесення
оскаржуваної постанови державним
виконавцем не було застосовано норми
частини 1 статті 89 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки було
накладено на боржника штраф у розмірі 1
360,00 грн., у той час, як положення ч.1 цієї
статті передбачають накладення штрафу
від 680,00 грн. до 1 020,00 грн., а повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державним виконавцем
встановлено не було, тобто не
виносилось жодної постанови про
накладення штрафу за повторне
невиконання рішення боржником без
поважних причин.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що
підставою для накладення штрафу у
подвійному розмірі (1 360,00 грн.) в силу
приписів статті 89 Закону України від
21.04.1999 року №606-XIV є виключно повторне
невиконання боржником рішення суду без
поважних причин.

Проте, як зазначено вище та із
врахуванням того, що постанова
відповідача про накладення штрафу від
15.10.2014 року винесена за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
(така винесена вперше), а отже позивач
вважається таким, що не притягувався
раніше до відповідальності на підставі
наведеної правової норми, що виключає
накладення на нього штрафу у
подвійному розмірі.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно зі статтями 2 та 11 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно з
статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, судом встановлено, що позивачем
вживалися заходи для виконання рішення
суду, ним наведено об'єктивні, поважні
причини невиконання рішення у строк
встановлений державним виконавцем. У
свою чергу, державним виконавцем не
вчинено жодних дій щодо встановлення
поважності причин невиконання рішення
суду позивачем і не надано суду доказів
того, що ним здійснено заходи для
встановлення причин невиконання
позивачем постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
21.05.2013 року №813/79/13-а.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
позивачем рішення суду у визначений
строк не виконано з поважних причин, що
не взято державним виконавцем до уваги.

Тож, перевіривши оскаржувану постанову
про накладення штрафу, суд прийшов до
переконання, що вона прийнята без
дотримання вимог Закону України «Про
виконавче провадження» та
передбачених статтею 2 КАС України
принципів, оскільки наявність поважних
причин невиконання рішення суду не
було враховано державним виконавцем.

З врахуванням вищевикладеного суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог і
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, слід стягнути з Державного
бюджету України на користь Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області 73,08
грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 94, 128, 143, 158,
160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В
И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Германчука Романа Васильовича
від 15.10.2014 року ВП №40484341 про накладення
штрафу на Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області в розмірі 1 360,00
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області сплачений судовий
збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 цього
Кодексу, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 14 листопада 2014 року.