Справа № 2а-1205/10/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2010-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2010 р. р.
№ 2а-1205/10/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого -судді Хоми О.П.,
при секретарі Янчак П.О.,
з участю представників: позивача
Яворського В.І., відповідача Мусійчук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства «ТрастТер»до Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова про визнання недійсною
першої податкової вимоги та про
визнання неправомірними дій,
Приватне підприємство
«ТрастТер»звернулося до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова, в якому
просить визнати недійсною першу
податкову вимогу № 1/867 від 02.09.2009 року,
оскільки така винесена в період
адміністративного оскарження
податкового зобов'язання та визнати
дії податкового органу щодо
направлення першої податкової вимоги
№ 1/867 від 02.09.2009 року неправомірними. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідач виніс
та направив першу податкову вимогу у
період, коли підприємство оскаржило
відмову податкового органу у наданні
розстрочки по сплаті податку на додану
вартість у розмірі 240 744,00 грн. Оскільки
податковим органом відповіді були
надані з порушенням встановлених
строків, тому відповідно до пп.5.2.2. п.5.2.
ст.5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовим фондами»№ 2181-ІІІ, то скарги
підприємства вважаються задоволеними.
Представник позивача Яворський В.І. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав з мотивів, викладених у
позовній заяві, просив позов
Представник відповідача ДПІ у
Залізничному районі м. Львова Мусійчук
А.О. позову не визнала та пояснила, що
Закон України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовим
фондами»№ 2181-ІІІ не передбачає
оскарження платником податків
самостійно визначеного ним
податкового зобов'язання, тому дії
податкового органу по винесенню та
надісланню першої податкової вимоги №
1/867 від 02.09.2009 року вважає правомірними.
Просила в задоволенні позову
Суд, заслухавши думку представників
сторін, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, дослідивши
докази, якими вони обґрунтовуються,
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування»платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
законами терміни, а відповідно до ст. 20
даного Закону контроль за правильністю
та своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими органами в межах
повноважень, визначених законом.
Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами, у тому числі за порушення у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру
оскарження дій органів стягнення є
Закон України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовим
фондами»№ 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року з
наступними змінами і доповненнями.
Встановлено, що Приватне підприємство
«ТрастТер»20.08.2009 року подало до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
декларацію з податку на додану
якою самостійно визначило суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 240 744,00 грн.
Спеціальною нормою в регулюванні
спірних правовідносин є положення
статі 5 Закону № 2181-ІІІ, якою
визначений порядок узгодження сум
податкових зобов'язань, оскарження
рішень контролюючих органів та
визначення податкового боргу.
Відповідно до пункту 5.1. статті 5 цього
Закону податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.
Зазначене податкове зобов'язання не
може бути оскаржене платником податків
в адміністративному або судовому
Таким чином, дана норма встановлює
заборону оскарження платником
податків самостійно визначеного ним
податкового зобов'язання.
Відповідно до пп.5.3.1. п.5.3. ст. 5 Закону №
2181-ІІІ платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.
Термін сплати позивачем самостійно
визначеного ним податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 240 744,00 грн.
відповідно до поданої 20.08.2009 року
декларації з податку на додану
вартість за липень 2009 року закінчився
Відповідно до пп.5.4.1. п.5.4. ст. 5 Закону №
2181-ІІІ узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
Згідно пп. 6.2.1. п. 6.2. ст. 6 Закону № 2181-ІІІ
у разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.
Відповідно до пп.6.2.2., 6.2.3. п. 6.2. ст. 6
цього закону податкові вимоги також
надсилаються платникам податків, які
самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суму
податкових зобов'язань у встановлені
законом строки, без попереднього
направлення (вручення) податкового
повідомлення. Перша податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання. Перша
податкова вимога містить повідомлення
про факт узгодження податкового
зобов'язання та виникнення права
податкової застави на активи платника
податків, обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки
непогашення його у строк.
Позивач оскаржує податкову
вимогу № 1/867 від 02.09.2009 року з тих
підстав, що така була винесена та
направлена податковим органом під час
процедури апеляційного оскарження.
Судом встановлено, що перша податкова
вимога № 1/867 була винесена та
направлена відповідачем 02.09.2009 року під
час оскарження ПП «ТрастТер»відмови
податкового органу про надання
розстрочки зі сплати суми податку на
додану вартість у розмірі 240 744,00 грн.
Оскільки податкове законодавство
встановлює заборону оскарження
платником податків самостійно
визначеного ним податкового
зобов'язання, то розгляд податковим
органом заяви про розстрочку та
подальше оскарження суб'єктом
господарювання відмови у її
задоволенні не є процедурою
адміністративного оскарження в
розумінні Закону № 2181-ІІІ.
З урахуванням викладеного, суд вважає
безпідставним твердження ПП
«ТрастТер»на неправомірність дій
податкового органу по винесенню та
направленню податкової вимоги про
сплату боргу під час
адміністративного оскарження
податкового зобов'язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті ( вчинені )
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повно важення надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного
Перевіривши оскаржувану позивачем
першу податкову вимогу № 1/867 від 02.09.2009
року, суд прийшов до висновку, що вона
винесена відповідачем з урахування
вимог Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовим фондами»№ 2181-ІІІ від 21 грудня
2000 року і з дотриманням передбачених
ст. 2 КАС України принципів.
Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що відповідач як при
винесені першої податкової вимоги, так
і при її направленні позивачу діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами та
іншими нормативними актами України,
тому позов є безпідставним.
Відповідно до 94 КАС України судові
витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволені позову Приватного
підприємства «ТрастТер»до Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова про визнання недійсною
першої податкової вимоги та про
визнання неправомірними дій відмовити.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня складення
постанови в повному обсязі заяви про
апеляційне оскарження і подання після
цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
виготовлено 06 червня 2010 року.

Суддя