Справа № 810/4308/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4308/14
інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Держземагенства у м. Ірпені
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулось до суду з
позовом до Управління Держземагенства
у місті Ірпені Київської області
(далі-відповідач) про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо ненадання витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки,
довідки про відсутність обмежень та
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку та про
зобов'язання відповідача надати витяг
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, довідку про відсутність
обмежень та витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області щодо ненадання
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, довідки (висновку) про
відсутність (наявність) обмежень
(обтяжень) та витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку на 1/9 частину земельної ділянки
під номером 33, загальною площею 0,1500 га,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:042:0039, на
запит про надання документів
приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 21.01.2014
№28/02-14/25/2013 та заяву ОСОБА_2 від 22.01.2014
року. Зобов'язано Управління
Держземагенства у місті Ірпіні
Київської області надати ОСОБА_2 витяг
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку
успадкованої позивачем земельної
ділянки, довідку (висновок) про
відсутність (наявність) обмежень
(обтяжень) та витяг з Державного
земельного кадастру на 1/9 частини
земельної ділянки під номером 33,
загальною площею 0,1500 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:042:0039.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник Управління
Держземагенства у м. Ірпені Київської
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_4 18.06.2009 за договором
купівлі-продажу земельної ділянки
придбав у ОСОБА_5 1/9 частину земельної
ділянки під номером 33, загальною площею
0,1500 га, кадастровий номер :01:042:0039,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 та відкриття
спадщини до позивача, як спадкоємця,
перейшла ця земельна ділянка.

З метою юридичного оформлення
спадщини, позивач із заявою про
прийняття спадщини звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського округу ОСОБА_3, від якої
позивач отримав запит про надавання
документів від 21.01.2014 за №28/02-14/25/2013. Цим
запитом нотаріус просить видати ОСОБА_2
витяг із технічної документації про
нормативну грошову оцінку
успадкованої земельної ділянки, витяг
з Державного земельного кадастру та
довідку щодо відсутності або наявності
обмежень (обтяжень).

22 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із
зазначеним запитом та заявою про
надання витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки до Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області.

25 січня 2014 року позивач отримав листа
Управління Держземагенства у місті
Ірпені Київської області за №01-01/107/14,
яким відповідач повідомив, що технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земель селища Коцюбинське
розроблена на територію населеного
пункту у 2001 році. На
планово-картографічних матеріалах
новостворена вулиця Кооперативна не
відображена, тому управління не може
підготувати витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку на земельні ділянки.

Таким чином, у задоволені заяви
позивача та запиту нотаріуса
відповідачем було відмовлено.

Не погоджуючись з діями відповідача
позивач звернулась до суду за захистом
своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
відповідач безпідставно відмовив у
наданні ОСОБА_2 відомостей відповідно
до заяви від 22 січня 2014 року і запиту
нотаріуса №28/02-14/25/2013 від 21 січня 2014
року та не надав відповіді, яка
ґрунтується на законі, про причини
неможливості надання відповідних
відомостей.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, підстави, порядок внесення та
отримання відомостей з Державного
земельного кадастру, у тому числі
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
визначено Земельним кодексом України,
Законом України "Про державний
земельний кадастр", Законом України
"Про оцінку земель" та іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими на їх основі.

Державний земельний кадастр - це єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами (стаття
1 Закону України "Про державний
земельний кадастр").

Статтею 194 Земельного кодексу
встановлено, що призначенням
державного земельного кадастру є
забезпечення необхідною інформацією
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Статтею 5 Закону України "Про державний
земельний кадастр" встановлено, що
ведення Державного земельного
кадастру здійснюється шляхом:
створення відповідної державної
геодезичної та картографічної основи,
яка визначається та надається
відповідно до цього Закону; внесення
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру; внесення змін до
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру; оброблення та
систематизації відомостей про об'єкти
Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями здійснюється
виключно на підставі та відповідно до
цього Закону. Забороняється вимагати
для внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями надання документів
та здійснення дій, прямо не
передбачених цим Законом.

Відомості Державного земельного
кадастру, відповідно до статті 20 Закону
України "Про державний земельний
кадастр", є офіційними. Внесення до
Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру є обов'язковим.

Отже, у ході здійснення центральним
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів ведення Державного
земельного кадастру утворюється
інформація про відповідну земельну
ділянку, її місцезнаходження, площу,
обмеження у використанні, а також дані
про кількісну і якісну характеристику
земельної ділянки, її оцінку.

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначає, що зміст зазначених положень
законодавства свідчить, що оброблення,
систематизація та видача відомостей
про земельні ділянки є обов'язком
центрального органу державної
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно
встановив, що Управління
Держземагенства у місті Ірпені,
Київської області є суб'єктом владних
повноважень, який реалізує
повноваження територіального органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та веде Державний земельний
кадастр.

Статтею 38 цього ж Закону встановлено
порядок користування відомостями
Державного земельного кадастру. Так,
відомості Державного земельного
кадастру надаються державними
кадастровими реєстраторами у формі,
зокрема, витягів з Державного
земельного кадастру про об'єкт
Державного земельного кадастру;
довідок, що містять узагальнену
інформацію про землі (території) за
формою, встановленою Порядком ведення
Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною 5 статті 38 Закону
України "Про державний земельний
кадастр" на отримання відомостей
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку мають право: власник
(власники) та користувачі земельної
ділянки або уповноважені ними особи;
спадкоємці (правонаступники - для
юридичних осіб) осіб, зазначених в
абзаці другому цієї частини, або
уповноважені ними особи.

Частиною 7 статті 38 Закону України "Про
державний земельний кадастр"
встановлено, що для отримання
відомостей Державного земельного
кадастру заявник або уповноважена ним
особа подає Державному кадастровому
реєстратору: заяву за формою,
встановленою Порядком ведення
Державного земельного кадастру;
документ про оплату послуг за надання
витягу з Державного земельного
кадастру (крім випадків, визначених цим
Законом в день надходження
повідомлення та не пізніше наступного
дня повідомляє про це заінтересованих
осіб); документ, який підтверджує
повноваження діяти від імені заявника
(у разі подання заяви уповноваженою
особою заявника). Державний
кадастровий реєстратор протягом
десяти робочих днів з дати реєстрації
заяви надає заявнику документ,
передбачений частиною першою цієї
статті, або надає мотивовану відмову у
наданні такого документа. Вичерпними
підставами для відмови є відсутність
інформації, звернення про отримання
інформації неналежною особою та
подання документів не у повному обсязі.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про
державний земельний кадастр"
передбачено, що дії або бездіяльність
Державного кадастрового реєстратора
можуть бути оскаржені до суду в
порядку, встановленому законом.

Положеннями статті 23 Закону України
"Про оцінку земель" визначено, що
технічна документація з бонітування
ґрунтів, економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок у межах населених пунктів
затверджується відповідною сільською,
селищною, міською радою. Витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Так, як встановлено судом першої
інстанції, що з листа Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області №01-01/107/14 від 25 січня
2014 року вбачається, що відповідач
запитуваних відомостей про земельну
ділянку позивачу не надав, мотивуючи це
відсутністю технічної можливості.

Суд першої інстанції обгрунтовано
зазначає, що надання вищезазначених
відомостей про земельну ділянку
уповноваженим особам є обов'язком
відповідача, водночас відмова у видачі
відповідних документів можлива
виключно за наявності передбачених
законом підстав, про що заявнику
надається мотивоване рішення із
зазначенням обставин, що перешкоджають
у видачі запитуваних документів,
шляхів усунення таких обставин.

Однак, при дослідженні листа
відповідача судом першої інстанції
правомірно встановлено, що
відповідачем не було належним чином
надано відповідь на заяву ОСОБА_2 та не
надано доказів на підтвердження
існування передбачених законом
підстав для залишення заяви позивача
без задоволення, а відсутність на
планово-картографічних матеріалах
новоствореної вулиці Кооперативної,
про що йдеться у зазначеному листі
відповідача, не є підставою для відмови
у видачі витягу та довідки із
Державного земельного кадастру, а лише
свідчить про неналежне виконання
обов'язків по веденню Державного
земельного кадастру відповідачем.

При цьому відповідачем не надано суду
відомостей про вжиті ним заходи щодо
отримання та внесення необхідних
відомостей до Державного земельного
кадастру, по взаємодії із іншими
органами, на яких покладено визначення
поштових адрес новостворених будівель,
ведення реєстрів нерухомості, тощо.

Крім того, як вірно встановлено з
матеріалів справи судом першої
інстанції, що земельна ділянка, щодо
якої позивачем надано заяву про
отримання витягу, зареєстрована у
державному земельному кадастрі та їй
присвоєно кадастровий номер.

Також, нормативно-грошова оцінка
окремої земельної ділянки не залежить
від наявності у планово-картографічних
матеріалах інформації щодо вулиці, на
якій знаходиться земельна ділянка.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи у червні 2009 року відповідачем
відповідний витяг з технічної
документації про нормативно-грошову
оцінку земельної ділянки надавався,
про що свідчать додатки до договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
18 червня 2009 року.

Посилання відповідача на ту обставину,
що відповідач не має технічної
можливості надати витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку в звзку з тим, що індексно
кадастрова карта території на якій
розміщена земельна ділянка до
національної кадастрової системи не
підгружена, оскільки це не є підставою
для відмови у видачі витягу та довідки
із Державного земельного кадастру

Також, колегія суддів погоджується з
доводами суду першої інстанції, що
Законом України "Про державний
земельний кадастр" не передбачено
відмови у видачі Витягу з державного
земельного кадастру про земельну
ділянку з мотивів технічної
можливості, оскільки в частині 7 статті
38 Закону України "Про державний
земельний кадастр" наведений вичерпний
перелік обставин для відмови у наданні
відомостей з Державного земельного
кадастру.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
законного та обґрунтовано висновку, що
відповідач безпідставно відмовив у
наданні ОСОБА_2 відомостей відповідно
до заяви від 22 січня 2014 року і запиту
нотаріуса №28/02-14/25/2013 від 21 січня 2014
року та не надав відповіді, яка
ґрунтується на законі, про причини
неможливості надання відповідних
відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення ст.. 71 КАС
України відповідачем ні в суду першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не надано доказів
правомірності винесеного податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на вищезазначене апеляційна
інстанція приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позов.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Держземагенства у м. Ірпені Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.