Справа № 826/19996/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представників відповідача
Денисенко О.Е.

Белзецької Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Імпульс" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Імпульс" до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.10.13 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити.

В судове засідання з'явилися
представники відповідача, проти
апеляційної скарги заперечували та
просили відмовити в її задоволенні.

Представник позивача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Імпульс" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ "БК Плацо", МПП
"Фірма Андромеда", ТОВ "АРЛоцман", ТОВ
"Детемо", ТОВ "Скомп", ТОВ "Таурус голд" та
ТОВ "Спецагроресурс" за весь період
діяльності, за результатами якої
складено акт від 04.10.13 №
1409/26-56-22-03-09/37825664.

Згідно з висновками даного акту
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, зокрема: п. 22.1 ст. 22, п. 44.1
ст. 44, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України в
результаті чого допущено занижено
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 926 142,00грн. у
тому числі по періодам: березень 2012
року - 142 243,78 грн., квітень 2012 року - 65613,12
грн., липень 2012 року - 219 500,07 грн.,
вересень 2012 року - 227 568,01 грн., жовтень 2012
року-150 255,54 грн., листопад 2012 року - 70 490,09
грн. та грудень 2012 року - 50 471,06 грн.

Такі висновки мотивовано тим, що в ході
перевірки встановлено формування
позивачем валових витрат та
податкового кредиту за рахунок сум
сплачених при взаємовідносинах з ТОВ
"БК Плацо", МПП "Фірма Андромеда", ТОВ
"АРЛоцман", ТОВ "Детемо", ТОВ "Скомп", ТОВ
"Таурус голд" та ТОВ "Спецагроресурс"за
правочинами які укладено без мети
настання реальних наслідків.

За результатами розгляду поданих
позивачем заперечень на акт перевірки,
висновки акта залишено без змін, про що
товариство повідомлено листом від
18.10.2013 № 5363/10/25-56-22-03-08.

На підставі акту Державною податковою
інспекцією у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві винесено податкове
повідомлення-рішення № від 18.10.2013
яким позивачу донараховано
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 1389230,00 грн. в тому
числі за основним платежем в сумі 926 142,00
грн. та штрафні санкції в сумі 463 071,00
грн.

Вважаючи, що спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем незаконно та
необґрунтовано, позивач звернувся до
суду із даним позовом про його
скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що надані позивачем документи, не
дають суду можливості встановити
реальність здійснених операцій та факт
використання в господарській
діяльності позивача, а лише фіксують
господарські операцій з
вищезазначеними контрагентами. Таким
чином, суд дійшов висновку про
правомірність прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення та
відсутність правових підстав для його
скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновку суду першої інстанції
та доводам апеляційної скарги,
виходячи із наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Приписами п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України (далі по тексту - ПК
України) встановлено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з приписами п. 198.6 ст. 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи викладені
норми Податкового кодексу України,
існує декілька підстав для формування
податкового кредиту, а саме: наявність
у платника податку - покупця належно
оформленої податкової накладної,
фактична сплата грошових коштів
контрагенту, в сумі визначеній в
податковій накладній, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника податку на
додану вартість виникає право на
податковий кредит.

Отже, для встановлення правильності
відображення у податковому обліку
господарських операцій платника
податку з'ясуванню підлягають:
реальність задекларованих
господарських операцій; наявність
ділової мети у розглядуваних
операціях; об'єктивний зміст вчинених
операцій у порівнянні із
задекларованим; добросовісність
позивача, якщо його контрагент має
дефекти правового статусу; дотримання
учасниками господарської операції
норм податкового законодавства щодо
змісту та наслідків для податкового
обліку відповідної операції.

При цьому, судова колегія виходить з
того, що порушення вимог податкового
законодавства на будь-якому з
наведених етапів є достатнім для
висновку про невідповідність
фактичних і задекларованих платником
податку наслідків господарських
операцій для податкового обліку.

Також варто наголосити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, адже саме він
виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету,
а також зменшує об'єкт оподаткування
податку на прибуток за фактом
понесення витрат.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ "Детемо" укладено
договір купівлі-продажу №02/23 від 01.02.2012
року (т. 1 а.с. 70), згідно якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти товар відповідно до
специфікації (комплект тимчасового
заземлення, затискачі, обмежувач
напруги, лічильники), які є невід'ємною
частиною даного Договору. Договір діє
до повного виконання сторонами
зобов'язань за договором. Згідно з п. 2.2
Договору транспортні витрати по
перевезенню покладено на продавця.

На підтвердження здійснення операцій
за цим договором, позивачем надано
специфікації №№ 1-29 (т. 1 а.с. 71-99), в яких
визначено асортимент, кількість та
вартість товару, видаткові накладні
щодо передачі товару від контрагента
позивачу та виписані у зв'язку із цим
ТОВ «Детемо» на користь позивача
податкові накладні (т. 1 а.с. 100-135), копії
товарно-транспортних накладних (т.3 а.с.
133-163)

В податковому обліку зазначені
податкові накладні проведено в складі
податкового кредиту на загальну суму
169563,67 грн.

Також, між позивачем та МПП "Фірма
Андромеда" було укладено договір
поставки № 2 від 01.03.2012 (т. 1 а.с. 136),
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти товар відповідно до
специфікації (комплект тимчасового
заземлення, затискачі, обмежувач
напруги, лічильники), які є невід'ємною
частиною даного Договору. Договір діє
до повного виконання сторонами
зобов'язань за договором. Згідно з п. 2.2
Договору транспортні витрати по
перевезенню покладено на продавця.

На підтвердження здійснення операцій
за цим договором, позивачем надано
специфікації №№ 1-5 (т. 1 а.с. 137-141), в яких
визначено асортимент, кількість та
вартість товару, видаткові накладні
щодо передачі товару від контрагента
позивачу та виписані у зв'язку із цим
МПП "Фірма Андромеда" податкові
накладні (т. 1 а.с. 142-151), копії
товарно-транспортних накладних (т.3 а.с.
167-172).

В податковому обліку зазначені
податкові накладні проведено в складі
податкового кредиту на загальну суму
38293,22 грн., відповідно до реєстру
отриманих податкових накладних за
березень 2012р.

Також позивачем укладено договір
поставки №ТУ-07/12 від 01.07.2012 року з ТОВ
"Таурус Голд" (т. 1 а.с. 152-153), відповідно
до умов якого Продавець зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти товар
відповідно до специфікації (затискачі,
мікросхеми, стрічка стальна,
зарядно-підзарядний пристрій), які є
невід'ємною частиною даного Договору.
Договір діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за договором.
Місце складання договору - м.
Дніпропетровськ. Згідно з п. 2.2 Договору
транспортні витрати по перевезенню
покладено на покупця.

На підтвердження здійснення операцій
за цим договором, позивачем надано
специфікації №№ 1-12 (т. 1 а.с. 154-165), в яких
визначено асортимент, кількість та
вартість товару, видаткові накладні
щодо передачі товару від контрагента
позивачу та виписані у зв'язку із цим
контрагентом позивача податкові
накладні (т. 1 а.с. 166-189), копії
товарно-транспортних накладних (т.3 а.с.
58-70).

В податковому обліку зазначені
податкові накладні проведено в складі
податкового кредиту на загальну суму
105400,16 грн.

Договір підписано зі сторони Покупця, в
особі директора ТОВ "Енергетична
компанія "Імпульс" Глиняним С.К., та зі
сторони Продавця в особі директора ТОВ
"Таурус Голд" Маліком І.А.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та ТОВ
«Спецагроресурс» укладено договір
поставки № Сп-13И від 2 липня 2012 року (т. 1
а.с. 190-191), відповідно до умов якого
Продавець зобов'язується поставити, а
Покупець прийняти товар відповідно до
специфікації, які є невід'ємною
частиною даного Договору. Згідно з п. 2.2
Договору транспортні витрати по
перевезенню покладено на покупця.

На підтвердження здійснення операцій
за цим договором, позивачем надано
специфікації №№ 1-13 (т. 1 а.с. 192-204), в яких
визначено асортимент, кількість та
вартість товару (затискачі, з'єднання,
бондажі, крюки, провід, щити тощо),
видаткові накладні щодо передачі
товару від контрагента позивачу та
виписані у зв'язку із цим контрагентом
позивача податкові накладні (т. 1 а.с.
205-231), копії товарно-транспортних
накладних (т.3 а.с. 71-84).

В податковому обліку зазначені
податкові накладні проведено в складі
податкового кредиту на загальну суму
114099,91 грн.

Також, судом першої інстанції вірно
встановлено, що між позивачем та ТОВ
"Скомп", було укладено договір
купівлі-продажу №279 від 27.09.2012 року (т.2
а.с. 86), згідно з умовами якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти товар відповідно до
специфікації, які є невід'ємною
частиною даного Договору. Договір діє
до повного виконання сторонами
зобов'язань за договором. Згідно з п. 2.2
Договору транспортні витрати по
перевезенню покладено на покупця.

На підтвердження здійснення операцій
за цим договором, позивачем надано
специфікації (т. 2 а.с. 87-92), в яких
визначено асортимент, кількість та
вартість товару (кабель, автоматичні
вимикачі, проводи, шайби, болти, гайки),
видаткові накладні щодо передачі
товару від контрагента позивачу,
виписані у зв'язку із цим контрагентом
позивача податкові накладні (т. 2 а.с.
93-118), копії витягів з реєстру
податкових накладних, та акти
прийому-передачі простих векселів в
оплату товару за цим договором і копій
цих векселів (т. 2 а.с. 119-122), копії
товарно-транспортних накладних (т.3 а.с.
85-132).

Крім того, позивачем із вказаним
контрагентом (ТОВ «Скомп») було
укладено договір поставки №09/24 від 3
вересня 2012 (т.1 а.с. 232-233), відповідно до
умов якого Продавець зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти товар
відповідно до специфікації, які є
невід'ємною частиною даного Договору.
Згідно з п. 2.2 Договору транспортні
витрати по перевезенню покладено на
покупця. Відповідно до п. 3.2 в якості
гарантійного зобов'язання покупець
емітує і передає на адресу
постачальника свій вексель. Після
проведення розрахунків з оплати товару
покупцем, постачальник зобов'язаний
повернути вексель емітенту (п. 3.3)

На підтвердження здійснення операцій
за цим договором, позивачем надано
специфікації (т. 1 а.с. 234-249, т. 2 а.с. 1-19), в
яких визначено асортимент, кількість
та вартість товару (затискачі,
з'єднання, бондажі, крюки, провода, щити
тощо), видаткові накладні щодо передачі
товару від контрагента позивачу та
виписані у зв'язку із цим контрагентом
позивача податкові накладні (т. 2 а.с.
20-79), акти прийому-передачі простих
векселів із копіями цих векселів (а.с.
80-85).

Крім того, на підтвердження обставин
щодо прийому-передачі
товарно-матеріальних цінностей за
наведеними вище договорами, позивачем
надано копію договору про повну
матеріальну відповідальність
працівника від 26.11.2011, відповідно до
якого Лемак С.І. прийняв на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереженості ввірених
йому товариством матеріальних
цінностей (дод. том 1 а.с. 23), а також
копії відомостей про прийом-передачу
товарно-матеріальних цінностей цією
особою (дод.1 а.с.24-112).

На підтвердження обставин
використання придбаного товару у
власній господарській діяльності,
позивачем надано копії договорів,
рахунків фактур, видаткових накладних
та довіреностей щодо подальшого
продажу цих товарів іншим контрагентам
(дод. 1 а.с. 131-246).

У всіх товарно-транспортних накладних
(т.3 а.с. 58-172) автопідприємством
зазначено ТОВ «Пауер Компані». У
матеріалах справи наявна копія
договору від 03.01.2012 № ПК_03/01/2012,
укладеного між ТОВ «Енергетична
Компанія «Імпульс» (Замовник) та ТОВ
«Пауер Компані» (перевізник),
відповідно до якого перевізник бере на
себе зобов'язання доставити ввірений
йому для перевезення вантаж (згідно із
транспортною накладною) з місця
завантаження до пункту розвантаження і
видати його уповноваженій замовником
на одержання ватажу особі, а замовник
бере на себе зобов'язання сплатити
плату за перевезення вантажу, раніше
ввіреного останньому
вантажовідправником.

Строк дії вказаного договору визначено
з моменту підписання до 31.12.2013.

На підтвердження виконання умов даного
договору позивачем надано акти
приймання виконаних робіт (дод. том 2
а.с. 29-35), та копії заявок на перевезення
вантажу (дод. том 2 а.с. 36-167).

На підтвердження обставин щодо
наявності у ТОВ "Енергетична компанія
"Імпульс" осіб, відповідальних за
приймання-передачу
товарно-матеріальних цінностей,
позивачем надано копію договору від
26.11.2011 про прийняття працівником на
себе повної матеріальної
відповідальності (дод. том 2 а.с. 169), а
також копії відомостей про
приймання-передачу
товарно-матеріальних цінностей (дод.
том 2 а.с. 170-229, дод. том 3 а.с. 1-154).

Також позивачем надано копії договорів
від 03.10.2011 №25/11 та №15/11 від 04.10.2012 із ТОВ
«Інформаційно-юридичним центром
«Віто», відповідно до умов яких
визначено порядок тимчасового
користування ТОВ «Енергетична
Компанія «Імпульс» приміщення по вул.
Ігорівській, 12-а у місті Києві. В
матеріалах містяться копії актів
прийому-передачі та квитанцій на
підтвердження виконання цих договорів.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що сама по
собі наявність належним чином
оформлених первинних документів не
може бути єдиною і достатньою
підставою для підтвердження
правомірності формування валових
витрат підприємства чи правомірність
включення сум сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни за
придбаний товар (роботи, послуги) до
складу податкового кредиту,
дослідженню в такому випадку підлягає
реальність здійснення господарських
операцій за укладеними позивачем із
контрагентами договорами.

В акті перевірки відповідачем не
зазначено про відсутність документів
первинного бухгалтерського і
податкового обліку, необхідних для
підтвердження нарахування ПДВ по
операціям з ТОВ "Детемо", МПП "Фірма
Андромеда", ТОВ "Таурус Голд", ТОВ
«Спецагроресурс», ТОВ "Скомп" за
перевіряємий період, обов'язок ведення
і зберігання яких покладено на
позивача. Також, перевіркою не
встановлено порушень в оформленні
наданих фінансово-господарських
документів вимогам чинного
законодавства.

Належність, допустимість і достатність
наданих позивачем доказів, які
підтверджують рух активів в процесі
здійснення фінансово-господарської
діяльності позивача по
взаємовідносинам із вказаними
контрагентами, відповідач жодним чином
не спростував, у зв'язку з чим відсутні
достатні підстави для відхилення
наданих позивачем доказів.

Суд першої інстанції наданих позивачем
документів не дослідив і правової
оцінки їм не надав, причини їх не
врахування не навів, у зв'язку з чим
прийняв рішення із порушенням вимог
частини 3 статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Крім того, оскільки суд в порушення
положень частин 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
не витребував у сторін доказів, яких, на
думку суду, не вистачало, апеляційний
суд враховує надані апелянтом
документи, які до суду першої інстанції
надані не були.

Колегією суддів враховується, що
необґрунтованість податкової вигоди
можуть також свідчити підтверджені
доказами доводи податкового органу,
зокрема про наявність таких обставин:
неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності; відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності у зв'язку з
відсутністю управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів; облік
для цілей оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських
операцій;здійснення операцій з
товаром, що не вироблявся або не міг
бути вироблений в обсязі, зазначеному
платником податків у документах
обліку; відсутність первинних
документів обліку.

В даному випадку, податковий орган, в
обґрунтування власної позиції щодо
відсутності реального здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Детемо", МПП "Фірма Андромеда",
ТОВ "Таурус Голд", ТОВ «Спецагроресурс»,
ТОВ "Скомп" посилається виключно на
висновки акту "Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Детемо" () щодо підтвердження господарських
відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
16.02.2011 року по 28.02.2013 року" складеного
працівниками Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області 22.05.2013р.
№165/22-4/37563821; акту "Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання МППФ "Андромеда" () щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2011 року по 31.03.2013 року". складеного
працівниками Ірпінськаої ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
29.04.2013р. №146/22-4/14020271; Довідки "про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ "Спецагроресурс" () щодо не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки за період липень, серпень 2012
року" складеної працівниками ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська; Довідки "Про
результати зустрічної звірки ТОВ
"Таурус Голд" (код за ) щодо
не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин з
контрагентами за липень, серпень 2012
року та повноти їх відображення в
податковому обліку" складеної
працівниками ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська; акту "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
"Скомп" () щодо
підтвердження господарських відносин
із контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
30.05.2012 року по 31.05.2013 року." складеного
працівниками Ірпінськаої ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
11.07.2013р. №248/22-4/38256357.

Будь-яких інших аргументів в
обґрунтування власної позиції
відповідачем не наведено.

При цьому, зі змісту акта перевірки
вбачається, що податковий орган
відобразивши у ньому надані позивачем
до перевірки документи по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
"Детемо", МПП "Фірма Андромеда", ТОВ
"Таурус Голд", ТОВ «Спецагроресурс», ТОВ
"Скомп", будь-якої оцінки їм не надав, а
посилався виключно на складені іншими
ДПІ акти стосовно контрагентів
позивача.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що за умови реального
здійснення платником податку
господарської операції з придбання
товару (робіт, послуг), яка призвела до
об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця, дотримання
ним вимог ст. 198 Податкового кодексу
України при формуванні податкового
кредиту з податку на додану вартість, а
також вимог ст. 138 Податкового кодексу
України при формуванні валових витрат,
відсутні підстави для позбавлення
платника податку права на відповідну
податкову вигоду. При цьому порушення
контрагентами постачальника покупця
податкового законодавства чи правил
ведення фінансово-господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця товару (робіт,
послуг) права на податковий кредит.

Платник податків (покупець товару),
який дотримався вимог закону щодо
формування податкового кредиту за
операціями з постачальником товару,
відомості щодо якого містяться у
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України та
який перебуває на обліку в податковому
органу, в тому числі зареєстрований
платником податку на додану вартість,
не має обов'язку в подальшому зазнавати
певних негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
у разі виявлення порушення такими
контрагентами правил створення
підприємства, ведення
фінансово-господарської діяльності та
податкової дисципліни. У разі якщо
вказані контрагенти допустили такі
порушення, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки щодо них, адже законом іншого
не передбачено.

Крім того, апеляційний суд звертає
увагу відповідача, що відповідно до
статті 61 Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, тому позивач
не може нести відповідальності за
можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

У постанові від 11 грудня 2007 року (справа
№21-1376во06) Верховний Суд України дійшов
висновку, що у разі невиконання
контрагентом зобов'язання зі сплати
податку до бюджету, відповідальність
та негативні наслідки настають саме
щодо цієї особи. Ця обставина не є
підставою для позбавлення платника ПДВ
права на його відшкодування у разі,
коли цей платник виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Отже, судова колегія виходить з того, що
посилання ДПІ на зазначені в наведених
актах на імовірні порушення
контрагентами позивача вимог
податкового законодавства в даному
випадку не є достатньо вагомим доказом,
який би беззаперечно спростовував
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ "Детемо", МПП "Фірма
Андромеда", ТОВ "Таурус Голд", ТОВ
«Спецагроресурс», ТОВ "Скомп".

Щодо посилання відповідача на службові
записки ВПМ ДПІ у Києво-Святошинському
р-ні, скерованих до Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів, а також лист слідчого СВ
ДПІ у Солом'янському р-ні м. Києва ДПС
від 19.04.2013 року №1091/07-09/086, в якому
зазначено, що в провадженні слідчого
відділу ДПІ у Солом'янському р-ні м.
Києва ДПС перебувають матеріали
досудового розслідування, внесені до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №00000086 від 26.03.2013
року, то вказані доводи судова колегія
також до уваги не приймає.

Відповідно до статті 89 Кримінального
процесуального кодексу України,
допустимість доказів вирішується
тільки судом під час їх оцінки на час
ухвалення судового рішення, в той же
час відповідачем не надано
обвинувальний вирок, чи постанову про
закриття кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами, в яких би
суд посилався на факти зазначені у
вказаному листі слідчого, як на
достовірно встановлені та доказані.

В той же час, на переконання судової
колегії, позивачем, належними і
допустимими в розумінні статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами, доведено власну
позицію щодо необґрунтованості
висновків, викладених у акті перевірки
від 04.10.13 № 1409/26-56-22-03-09/37825664 про
порушення ТОВ "Енергетична компанія
"Імпульс" вимог податкового
законодавства та протиправність
прийнятого на цій підставі спірного
податкового повідомлення-рішення.

Відтак, колегія суддів прийшла до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
та помилковість висновків суду першої
інстанції щодо відмови у їх
задоволенні.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, який прийняв рішення за
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, без дослідження
наявних у справі доказів, тому не
відповідає вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергетична компанія "Імпульс" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Імпульс" до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 лютого 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична
компанія "Імпульс" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві №
від 18.10.2013.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 17
листопада 2014 року

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Беспалов О.О.