Справа № 804/14817/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представника позивача представника
відповідача Панченко А.В. Бондаря Д.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автодилер» до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язати вчинити дії, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автодилер»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язати вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивачем подано до
податкового органу декларацію з
податку на додану вартість за травень
2014 року з додатками, яку складено
відповідно до приписів чинного
законодавства, проте рішенням
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
декларацію не визнано податковою
звітністю. Позивач вважає, що таке
рішення винесено протиправно, а тому
воно підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що оскаржуване рішення винесено
правомірно, в межах повноважень та на
підставі законодавства України,
оскільки декларація з податку на
додану вартість за травень 2014 року не
містила достовірної інформації у полі
«Податкова адреса». Представник
відповідача у судовому засіданні
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автодилер» на
адресу Державної податкової інспекції
у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області направило
поштою податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2014 року,
яку отримано податковим органом 20.06.2014
року.

20 червня 2014 року відповідачем прийнято
рішення №10371/10/04-65-18-02-58 про невизнання
податковою звітністю декларації з
податку на додану вартість за травень
2014 року у зв'язку з тим, що декларацію
оформлено з порушенням абзацу сьомого
пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу
України, а саме в рядку 6 декларації не
зазначений обов'язковий достовірний
реквізит.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів.

За приписами пункту 48.1 статті 48
Податкового кодексу України податкова
декларація складається за формою,
затвердженою в порядку, визначеному
положеннями пункту 46.5 статті 46 цього
Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового
кодексу України закріплено, що
податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

За змістом абзацу першого пункту 49.9
статті 49 Податкового кодексу України
за умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

В силу приписів пункту 49.11 цієї ж статті
Податкового Кодексу у разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови.

Судом встановлено, що в податковій
декларації з податку на додану
вартість за травень 2014 року позивачем в
графі «Податкова адреса» вказано:
вулиця Щорса, будинок 4, офіс 407, місто
Дніпропетровськ, 49000, що відповідає
місцезнаходженню товариства,
вказаному в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

При цьому, на думку суду, не зазначення
позивачем у податковій адресі саме
області не є недоліком заповнення
податкової декларації, який впливає на
адміністрування податку органом
державної податкової служби.

Суд звертає увагу, що відповідачем в
спірному рішенні не зазначено, в чому
саме полягає недостовірність
відображення позивачем в декларації
обов'язкового реквізиту -
місцезнаходження платника податку, що
дійсно б свідчило про заповнення
позивачем податкової декларації з
порушенням вимог пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України.

У відповідності до пункту 49.10 статті 49
Податкового кодексу України відмова
посадової особи контролюючого органу
прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Податкова декларація з податку на
додану вартість за травень 2014 року
заповнена та подана до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області із
дотриманням вимог чинного
законодавства, відповідно до
встановленої форми, підписана
уповноваженою посадовою особою,
скріплена печаткою та містить в собі
всі обов'язкові реквізити, наявність
яких передбачена статтею 48 Податкового
кодексу України.

Відповідно до пункту 49.13.статті 49
Податкового кодексу України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне
зобов'язати відповідача прийняти
податкову декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автодилер» датою її фактичного
отримання, тобто 20.06.2014 року.

При цьому рішення №10371/10/04-65-18-02-58 від
20.06.2014 року про невизнання декларації
податковою звітністю є результатом
діяльності податкової інспекції, яка
тягне за собою певні наслідки для
підприємства позивача.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З огляду на викладене, суд вважає, що
для повного захисту прав та інтересів
позивача необхідно скасувати
вищевказане рішення №10371/10/04-65-18-02-58 від
20.06.2014 року.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача відобразити показники
(дані) податкової декларації з податку
на додану вартість за травень 2014 року з
додатками в електронних базах даних
податкової звітності, у тому числі в
картці особового рахунку товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автодилер», суд вважає за необхідне в
порядку статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
відкоригувати з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача з
огляду на наступне.

Так, на час винесення судового рішення
втратила чинність Інструкція про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затверджена наказом Державної
податкової адміністрації України від
18.07.2005 №276 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за
№843/11123, у зв'язку з чим суд керується
нормами Порядку ведення органами
міністерства доходів і зборів України
оперативного обліку податків, зборів,
митних платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів, затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 05.12.2013 року №765 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 4 лютого 2014 року за
№217/24994 (надалі - Порядок від 05.12.2013 року
№765).

Згідно пункту 1 розділу 2 Порядку від
05.12.2013 року №765 з метою обліку
нарахованих і сплачених сум податків,
зборів, митних платежів, єдиного внеску
територіальними органами Міндоходів
відкриваються інтегровані картки
платників за кожним платником та
кожним видом платежу, які повинні
сплачуватися платниками, а для обліку
сум передоплати - за кожним платником.

У відповідності до пункту 11 розділу 2
вказаного Порядку форми інтегрованих
карток платника мають лицьовий та
зворотний боки. Зворотний бік
інтегрованої картки відображає стан
розрахунків платника (суми
нарахованого та сплаченого платежів,
пені, штрафних (фінансових) санкцій,
процентів за користування
розстроченням (відстроченням) грошових
зобов'язань (податкового боргу), суми
податкового боргу, недоїмки із сплати
єдиного внеску, надміру та/або
помилково сплачені, заявлені до
відшкодування тощо) за податками,
зборами, єдиним внеском, митними
платежами, операції, що проводяться з
коштами передоплати. На лицьовому боці
інтегрованої картки відображається
додаткова інформація щодо стану
розрахунків платника за податками,
зборами, єдиним внеском, митними
платежами та передоплатою.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку від 05.12.2013
року №765 визначено, що нарахування
податків, зборів та сум єдиного внеску
в інтегрованій картці платника
здійснюються відповідно до звітності,
що подається платником до
територіального органу Міндоходів, а
також митних та інших платежів - на
підставі оформленої митної декларації.
Нарахування узгоджених сум грошових
зобов'язань за податками, зборами,
митними платежами та сум єдиного
внеску, нарахованих до сплати, в
інтегрованій картці платника
здійснюється датою граничного строку
сплати таких нарахувань.

Таким чином, наслідком подачі
податкової звітності платником
податків з урахуванням її
відповідності всім обов'язковим
вимогам до такої звітності, належного
підписання відповідними посадовими
особами є відображення в інтегрованій
картці платника податків відповідних
податкових зобов'язань, задекларованих
у поданій звітності.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України, у зв'язку з чим
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автодилер» до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язати вчинити дії - задовольнити
у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податковою декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодилер» з
податку на додану вартість за травень
2014 року.

Скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
№10371/10/04-65-18-02-58 від 20.06.2014 року про
невизнання податковою декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодилер» з
податку на додану вартість за травень
2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийняти
податкову декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автодилер» з податку на додану
вартість за травень 2014 року з додатками
датою її фактичного отримання - 20.06.2014
року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
показники (дані) податкової декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодилер» з
податку на додану вартість за травень
2014 року з додатками в електронних базах
даних податкової звітності, у тому
числі в інтегрованих картках
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодилер».

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодилер» судові
витрати у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні вісім копійок).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко