Справа № 826/14773/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року 13:13
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі судового засідання
Давиденко Л.В., за участю представників
сторін, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
додержавної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті
Києвіпровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.03.2014
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України в судовому
засіданні 10 листопада 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено,
про що повідомлено осіб, які брали
участь у розгляді справи, з урахуванням
вимог частини другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.03.2014
№.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
державна податкова інспекція у
Солом'янському районі міста Києва
головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві на
підставі помилкових висновків акту
перевірки від 18.02.2014 №867/26-58-22-06-15/26612545
щодо здійснення представництвом
позивача в Україні основної
діяльності, необґрунтовано прийняла
податкове повідомлення-рішення від
06.03.2014 №. За твердженням позивача,
представництво товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
в Україні не є комерційним
представництвом і його діяльність в
Україні має допоміжний характер.

Відповідач проти позову заперечив з
огляду на обґрунтованість висновків
акту перевірки від 18.02.2014
№867/26-58-22-06-15/26612545 та, відповідно,
податкового повідомлення-рішення від
06.03.2014 № з огляду на те, що
фактична діяльність представництва
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
в Україні тотожна одному із видів
основної діяльності материнської
компанії, а відтак позивач незаконно
користувався пільгами, наданими Угодою
між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про уникнення
подвійного оподаткування доходів і
майна та попередження ухилень від
сплати податків (дата набуття чинності
03.08.1999).

Розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов та заперечення
проти нього, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Солом'янського районі головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві проведено
документальну виїзну планову
перевірку представництва товариства з
обмеженою відповідальністю «Перфетті
Ван Мелле» в Україні з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 04.10.2011 по 31.12.2012.

Перевіркою встановлено порушення
представництвом товариства з
обмеженою відповідальністю «Перфетті
Ван Мелле» в Україні:

п. 44.5 ст. 44, п. 135, пп. 135.5.13, пп. 135.5.15 п. 135.5
ст. 135, пп. 146.13 ст. 146, п.160.8 ст. 160
Податкового кодексу України, в
результаті чого представництвом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
в Україні занижено податок на прибуток
за період з 04.10.2011 по 31.12.2012 всього у
сумі 417 549,00 грн., у тому числі за ІІ-ІV
кв. 2011 року - 84 446,00 грн., І кв. 2012 року - 45
753,00 грн., півріччя 2012 року - 117 700,00 грн.,
три квартали 2012 року - 163 453,00 грн., 2012 рік
- 255 546,00 грн.;

п. 3, п. 4 п. 5, п. 6, п. 7 розділу ІV Порядку
складання розрахунку податкових
зобов'язань нерезидентів, які
провадять діяльність на території
України через постійне представництво,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
28.02.2011 №115 (зі змінами та доповненнями);

пп. 164.2.17, пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167,
пп. 168.4.4 п. 168.4 ст.168, пп. «а» п. 171.2 ст. 171,
пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу
України, внаслідок чого встановлено
заниження сум податку на доходи
фізичних осіб на суму 7 636,43 грн. за
грудень 2011 року та за лютий, березень,
червень, липень 2012 року;

п.3 Порядку заповнення та подання
податковими агентами податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку і сум утриманого з них податку,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
24.12.2010 №1020, щодо подання не в повному
обсязі та з недостовірними відомостями
податкової звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку за 4 кв. 2011 року.

За наслідками перевірки державною
податковою інспекцією у Солом'янському
районі головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києві складено акт від 18.02.2014
№867/26-58-22-06-15/26612545 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 06.03.2014 №,
яким позивачеві визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
іноземних юридичних осіб в сумі 500824,75
грн., у тому числі: 417549,00 грн. - основний
платіж, 83275,75 грн. - штрафні (фінансові)
санкції.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15
Податкового кодексу України
платниками податків, зокрема,
визнаються юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно підпункту 14.1.122 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
нерезидент це, зокрема, іноземні
компанії, організації, утворені
відповідно до законодавства інших
держав, їх зареєстровані (акредитовані
або легалізовані) відповідно до
законодавства України філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи з місцезнаходженням на
території України.

Відповідно пункту 133.2 статті 133
Податкового кодексу України
платниками податку з числа
нерезидентів є, зокрема, постійні
представництва нерезидентів, які
отримують доходи із джерелом
походження з України або виконують
агентські (представницькі) та інші
функції стосовно таких нерезидентів чи
їх засновників.

Згідно з приписами підпункту 14.1.193
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України постійне представництво - це
постійне місце діяльності, через яке
повністю або частково проводиться
господарська діяльність нерезидента в
Україні, зокрема: місце управління;
філія; офіс; фабрика; майстерня;
установка або споруда для розвідки
природних ресурсів; шахта,
нафтова/газова свердловина, кар'єр чи
будь-яке інше місце видобутку
природних ресурсів; склад або
приміщення, що використовується для
доставки товарів.

З метою оподаткування термін «постійне
представництво» включає будівельний
майданчик, будівельний, складальний
або монтажний об'єкт чи пов'язану з ними
наглядову діяльність, якщо тривалість
робіт, пов'язана з таким майданчиком,
об'єктом чи діяльністю, перевищує шість
місяців; надання послуг (крім послуг з
надання персоналу), у тому числі
консультаційних, нерезидентом через
співробітників або інший персонал,
найнятий ним для таких цілей, але якщо
така діяльність провадиться (в рамках
одного проекту або проекту, що
пов'язаний з ним) в Україні протягом
періоду або періодів, загальна
тривалість яких становить більш як
шість місяців, у будь-якому
дванадцятимісячному періоді;
резидентів, які мають повноваження
діяти від імені виключно такого
нерезидента, що тягне за собою
виникнення у цього нерезидента
цивільних прав та обов'язків (укладати
договори (контракти) від імені цього
нерезидента; утримувати (зберігати)
запаси товарів, що належать
нерезиденту, із складу яких
здійснюється поставка товару від імені
нерезидента, крім резидентів, що мають
статус складу тимчасового зберігання
або митного ліцензійного складу).

Постійним представництвом не є
використання споруд виключно з метою
зберігання, демонстрації або доставки
товарів чи виробів, що належать
нерезиденту; зберігання запасів
товарів або виробів, що належать
нерезиденту, виключно з метою
зберігання або демонстрації;
зберігання запасів товарів або
виробів, що належать нерезиденту,
виключно з метою переробки іншим
підприємством; утримання постійного
місця діяльності виключно з метою
закупівлі товарів чи виробів або для
збирання інформації для нерезидента;
направлення у розпорядження особи
фізичних осіб у межах виконання угод
про послуги з надання персоналу;
утримання постійного місця діяльності
виключно з метою провадження для
нерезидента будь-якої іншої
діяльності, яка має підготовчий або
допоміжний характер.

Особливості оподаткування
нерезидентів визначені статтею 160
Податкового кодексу України.

Так, будь-які доходи, отримані
нерезидентом із джерелом їх походження
з України, оподатковуються в порядку і
за ставками, визначеними цією статтею.

Відповідно до пункту 160.8 статті 160
Податкового кодексу України суми
прибутків нерезидентів, які провадять
свою діяльність на території України
через постійне представництво,
оподатковуються в загальному порядку.
При цьому таке постійне представництво
прирівнюється з метою оподаткування до
платника податку, який провадить свою
діяльність незалежно від такого
нерезидента.

У разі якщо нерезидент провадить свою
діяльність не лише в Україні, а й за її
межами, і при цьому не визначає
прибуток від своєї діяльності, що
ведеться ним через постійне
представництво в Україні, сума
прибутку, що підлягає оподаткуванню в
Україні, визначається на підставі
складення нерезидентом відокремленого
балансу фінансово-господарської
діяльності, погодженого з контролюючим
органом за місцезнаходженням
постійного представництва.

У разі неможливості визначити шляхом
прямого підрахування прибуток,
отриманий нерезидентами з джерелом
його походження з України,
оподатковуваний прибуток визначається
контролюючим органом як різниця між
доходом та витратами, визначеними
шляхом застосування до суми отриманого
доходу коефіцієнта 0,7. ми, визначеними
шляхом застосування до суми отриманого
доходу коефіцієнта 0,7.

Разом з тим, відповідно до приписів
пункту 3.2 статті 3 Податкового кодексу
України, якщо міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що передбачені цим
Кодексом, застосовуються правила
міжнародного договору.

Застосування правил міжнародного
договору України здійснюється шляхом
звільнення від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України,
зменшення ставки податку або шляхом
повернення різниці між сплаченою сумою
податку і сумою, яку нерезиденту
необхідно сплатити відповідно до
міжнародного договору України (пункт
103.1 статті 103 Податкового кодексу
України).

Згідно статті 5 Угоди між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про уникнення подвійного
оподаткування доходів і майна та
попередження ухилень від сплати
податків (дата підписання - 08.02.1995, дата
ратифікації Україною - 06.10.1995, дата
набрання чинності для України - 03.08.1999)
(надалі - Угода), для цілей цієї Угоди
термін «постійне представництво»
означає постійне місце діяльності,
через яке підприємство однієї
Договірної Держави повністю або
частково здійснює підприємницьку
діяльність у другій Договірній
Державі.

Вираз «постійне представництво»
зокрема включає: а) місце управління; б)
філію (відділення); в) контору; г)
фабрику; д) майстерню; е) шахту, рудник,
нафтову або газову свердловину, кар'єр,
установку, споруду або будь-яке інше
місце розвідки або видобутку природних
ресурсів; ж) склад або іншу споруду, яка
використовується для продажу товарів.
Будівельний майданчик, монтажний або
складальний об'єкт вважаються
постійним представництвом тільки у
тому разі, якщо вони існують більше 12
місяців.

Незважаючи на попередні положення цієї
статті, термін «постійне
представництво» не включає: а)
використання споруд і утримання
запасів товарів і виробів, які належать
цьому підприємству, виключно з метою їх
зберігання або демонстрації; б)
утримання запасів товарів або виробів,
що належать цьому підприємству,
виключно з метою переробки іншим
підприємством; в) утримання постійного
місця діяльності виключно для
закупівлі товарів чи виробів або для
збирання інформації для підприємства;
г) утримання постійного місця
діяльності виключно з метою здійснення
для підприємства будь-якої діяльності
підготовчого чи допоміжного характеру;
д) утримання постійного місця
діяльності виключно для здійснення
будь-якої комбінації видів діяльності,
перелічених у підпунктах а) - г).

При цьому, за приписами частини 1 та 2
статті 7 Угоди прибуток підприємства
Договірної Держави оподатковується
лише в цій Договірній Державі, якщо
тільки це підприємство не здійснює
підприємницьку діяльність у другій
Договірній Державі через розташоване в
ній постійне представництво. Якщо
підприємство здійснює підприємницьку
діяльність як вказано вище, прибуток
підприємства оподатковується в другій
Державі, але тільки в тій частині, яка
стосується постійного представництва.

З урахуванням положень пункту 3 цієї
статті, якщо підприємство однієї
Договірної Держави здійснює
підприємницьку діяльність у другій
Договірній Державі через розташоване
там постійне представництво, то в
кожній Договірній Державі до такого
постійного представництва відноситься
прибуток, який воно могло б одержати,
якби було окремим і самостійним
підприємством, зайнятим такою ж або
аналогічною діяльністю в таких же або
аналогічних умовах і діяло в повній
незалежності від підприємства,
постійним представництвом якого воно
є.

Відповідно до положень пунктів 160.3 та
160.8 статті 160 Податкового кодексу
України, наказом Державної податкової
адміністрації України від 28.02.2011 №115
було затверджено Порядок розрахунку
податкових зобов'язань нерезидентів,
які провадять діяльність на території
України через постійне представництво
(надалі - Порядок).

Відповідно до розділу V Порядку,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, загальний порядок
застосування міжнародних договорів
України про уникнення подвійного
оподаткування (далі - міжнародні
договори) стосовно повного або
часткового звільнення від
оподаткування доходів нерезидентів із
джерелом їх походження з України
встановлено статтею 103 розділу II
Податкового кодексу України. Згідно з
вказаним порядком підставою для
звільнення (зменшення) від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України є подання
нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами
103.5 і 103.6 статті 103 розділу II Податкового
кодексу України, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни, з якою
укладено міжнародний договір, а також
інших документів, якщо це передбачено
міжнародним договором.

Нерезиденти, які мають право на
звільнення від оподаткування
відповідно до міжнародного договору
окремих видів доходів, які отримуються
через постійне представництво, разом з
податковою звітністю заповнюють і
подають до органу державної податкової
служби Відомості, які заповнюються із
урахуванням особливостей,
встановлених цим Порядком.

Зокрема, діяльність допоміжного або
підготовчого характеру:

- розділ I Відомостей заповнюється у
випадку, коли постійне представництво
нерезидента провадить у звітному
(податковому) періоді виключно види
діяльності, при здійсненні яких
відповідно до міжнародних договорів не
утворюється постійне представництво;

- види діяльності, стосовно яких
постійне представництво отримало або
йому було нараховано доходи,
вказуються у цьому розділі так, як вони
визначені у самому міжнародному
договорі. Вказуються також інші види
діяльності, які носять допоміжний або
підготовчий характер;

- будь-який з вказаних у цьому розділі
видів діяльності або сукупність всіх
вказаних видів діяльності не повинні
складати основну діяльність або один з
видів основної діяльності нерезидента.
При цьому під основною діяльністю
розуміється діяльність нерезидента,
визначена у його статутних документах,
яка є регулярною і постійною протягом
календарного року, на який припадає
звітний (податковий) період.

З цією нормою кореспондуються і
положення розділу V Порядку розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
прибуток нерезидентів, які провадять
діяльність на території України через
постійне представництво,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.06.2013 року №610,
чинного на момент розгляду справи
судом.

З огляду на викладене вбачається, що до
постійних представництв, зокрема, не
відносяться ті представництва, які
здійснюють для материнського
підприємства будь-яку діяльність
підготовчого чи допоміжного характеру,
тобто діяльність, яка не визначена у
статутних документах нерезидента та є
регулярною і постійною протягом
календарного року, на який припадає
звітний (податковий) період.

Разом з тим, із Статуту товариства з
обмеженою відповідальністю «Перфетті
Ван Мелле» вбачається, що основними
видами діяльності товариства є,
зокрема, маркетинг, просування та
торгівля кондитерською продукцією та
іншими товарами, які мають відношення
до кондитерської продукції, на ринку
Російської Федерації та поза її межами
(пункт 3.2 статуту товариства з
обмеженою відповідальністю «Перфетті
Ван Мелле»).

При цьому, згідно пункту 2.1 Положення
представництва товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
в Україні метою відкриття вказаного
представництва є представництво
інтересів Компанії в Україні,
маркетингові дослідження та вивчення
ринка кондитерських виробів у даному
регіоні (Україна).

Як зафіксовано державною податковою
інспекцією у Солом'янському районі
головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві в акті
перевірки від 18.02.2014 №867/26-58-22-06-15/26612545, і
не спростовано позивачем під час
судового розгляду справи, у періоді, що
перевірявся, представництво
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
в Україні уклало договори про надання
послуг: з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2, приватним підприємством
«Фудсервіс», товариством з обмеженою
відповідальністю «Асканія Лтд»,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Асканія
Дістріб'юшн», приватним підприємством
«Вінсо-Медіа» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Астера
ТВ», предметом яких були послуги із
маркетингових досліджень та
розміщення рекламних матеріалів
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
(зміст договорів проаналізований на
сторінках 7-9 акту перевірки).

При цьому, позивачем не заперечується
той факт, що предметом названих
договірних відносин були послуги із
маркетингових досліджень та
розміщення рекламних матеріалів, проте
позивачем заперечуються висновки
відповідача щодо віднесення цих послуг
до основної діяльності представництва
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван
Мелле».

Суд не може погодитись із такими
доводами позивача, оскільки відповідно
до Статуту товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»,
з приписами якого кореспондуються і
приписи Положення представництва
цього товариства в Україні, основними
видами діяльності товариства є,
зокрема, маркетинг та просування
продукції позивача на ринках як
Російської Федерації, так і за її
межами, на що і були спрямовані названі
вище договори.

За таких обставин, позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

При цьому, суд наголошує на наявності в
діях позивача ознак певних
процесуальних маніпуляцій, які
полягають в тому, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24.07.2014 №826/5858/14
відмовлено у задоволенні позовних
вимог товариства з обмеженою
відповідальністю «Перфетті Ван Мелле»
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві від 06.03.2014 №.
Проте на стадії апеляційного
провадження позивачем позов
відкликано (ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.09.2014 №826/5858/14) та 25.09.2014 до
Окружного адміністративного суду
міста Києва подано новий позов про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві від
06.03.2014 №.

Відповідно до статті 129 Конституції
України однією з основних засад
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом. Апеляційне та
касаційне оскарження судових рішень є
формою перевірки законності та
обґрунтованості рішень суду
вищестоящим судом, гарантією ухвалення
правомірного акту правосуддя.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.

Повний текст постанови виготовлено
14..11.2014