Справа № 802/3970/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2014 р.
Справа № 802/3970/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

секретаря судового засідання:
Мошняги В. І.

представників позивача:
Гуцола М. П., Мельник Т.І.

представника відповідача:
Лебедєвої О. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницького апеляційного
адміністративного суду

до: управління Державної
казначейської служби України у місті
Вінниці Вінницької області

про: визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

13.11.2014 р. Вінницький апеляційний
адміністративний суд (далі - позивач)
звернувся до Вінницького окружного
адміністративного суду із позовом до
управління Державної казначейської
служби України у місті Вінниці
Вінницької області (далі - відповідач)
про визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що попередження
відповідача № 30 від 07.11.2014 року є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, а Реєстр бюджетних
зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів за №88
реєстрації та взяттю на облік оскільки,
висновок відповідача про те, що
реєстрація та взяття на облік
зобов'язання позивача можлива лише за
результатами контрольних заходів
Державної фінансової інспекції є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають чинному законодавству.

Також позивач зазначив, що
відповідачем при прийнятті
оскаржуваного рішення не було
враховано всіх фактичних обставин по
справі, що дає підстави вважати його
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позов у повному
обсязі та просили суду його
задовольнити.

Представник відповідача заперечувала
проти заявленого позову та просила
відмовити у його задоволенні.

В усних запереченнях послалась на те,
що при взятті та реєстрації бюджетного
зобов'язання позивач порушив бюджетне
законодавство, в зв'язку з чим до
позивача застосовано такий захід
впливу, як попередження про неналежне
виконання бюджетного законодавства
щодо взяття та/або реєстрації
зобов'язань (фінансових зобов'язань) №
30 від 07.11.2014 та крім цього позивача
зобов'язано в строк до 08.12.2014 усунути
порушення.

Також пояснила, що зобов'язання за
Реєстром бюджетних зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів №88 від 04.11.2014 не зареєстровані
та не взяті на облік в органі Державної
казначейської служби України у зв'язку
з недотриманням розпорядниками
бюджетних коштів повноважень та
обмежень, які вводяться законодавчими
та іншими нормативно-правовими актами
(підпункт 2 пункту 11 постанови
Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №
65 зі змінами «Про економію державних
коштів та недопущення втрат бюджету»,
ст. 31 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», ст. 48
Бюджетного кодексу України).

Заслухавши пояснення представників
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між Вінницьким
апеляційним адміністративним судом та
Управлінням спільної комунальної
власності територіальних громад
Вінницької області укладено договір
оренди колишнього готелю «Савой»,
розташованого за адресою: вул. Соборна,
б. 48/Козицького, б. 34 у м. Вінниці.

Протягом 2012-2013 років на підставі
договорів підряду № 514/13-юр від 02.09.2013, №
515/13-юр від 02.09.2013, 203/1/12 від 25.12.2012 року,
220/12 від 27.12.2012, 203/12 від 25.12.2012 проведено
роботи з реконструкції та реставрації
орендованого приміщення. При цьому
кредиторська заборгованість позивача
за роботи з реконструкції та
реставрації орендованого приміщення
склала 1114989,59 грн. та станом на 01.01.2014 ця
заборгованість зареєстрована в органі
Державної казначейської служби
України.

Задля здійснення видатків на погашення
кредиторської заборгованості
відповідно до п. 2.4 Порядку реєстрації
та обліку бюджетних зобов'язань
розпорядників бюджетних коштів в
органах Державної казначейської
служби України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України 02.03.2012 №
309 (далі - Порядок № 309), позивачем 04.11.2014
сформовано Реєстр бюджетних
зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів за №88
на загальну суму 1114989,59 грн., який
наданий відповідачу.

Проте, на думку відповідача, позивач
при взятті та реєстрації бюджетного
зобов'язання порушив бюджетне
законодавство, в зв'язку з чим до
позивача застосовано такий захід
впливу, як попередження про неналежне
виконання бюджетного законодавства
щодо взяття та/або реєстрації
зобов'язань (фінансових зобов'язань) №
30 від 07.11.2014 та крім цього позивача
зобов'язано в строк до 08.12.2014 усунути
порушення.

Відповідно до цього попередження
зобов'язання за Реєстром бюджетних
зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів №88 від
04.11.2014 не зареєстровані та не взяті на
облік в органі Державної казначейської
служби України у зв'язку з
недотриманням розпорядниками
бюджетних коштів повноважень та
обмежень, які вводяться законодавчими
та іншими нормативно-правовими актами
(підпункт 2 пункту 11 постанови
Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №
65 зі змінами «Про економію державних
коштів та недопущення втрат бюджету»,
ст. 31 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», ст. 48
Бюджетного кодексу України).

Судом також встановлено, що 06 червня 2014
року Державною судовою адміністрацією
складено звіт за результатами
проведення фінансового аудиту окремих
питань у Вінницькому апеляційному
адміністративному суді, яким
підтверджується обґрунтованість
наявної кредиторської заборгованості.

Визначаючись щодо спірних
правовідносин, які виникли між
сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 126 Конституції
України незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України.
Однією з конституційних гарантій
незалежності суддів є особливий
порядок фінансування судів.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного
Суду України від 11.03.2010 року № 7/рп-2010
визначено, що особливий порядок
фінансування судів і діяльності суддів
спрямований на забезпечення належних
умов для здійснення незалежного
правосуддя. Важливим механізмом
забезпечення цих умов є встановлений
частиною першою статті 130 Конституції
України обов'язок держави
забезпечувати фінансування та належні
умови для функціонування судів і
діяльності суддів.

Відповідно до статті 142 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
фінансування всіх судів в Україні
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України. При цьому функції
головного розпорядника коштів
Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності
судів загальної юрисдикції здійснює
Державна судова адміністрація України.

Підпунктом 24 пункту 4 Положення про
Державну судову адміністрацію України,
затвердженого рішенням Ради суддів
України від 22.10.2010 року № 12,
встановлено, що ДСА України на
виконання покладених на неї завдань
здійснює внутрішній контроль за
використанням бюджетних коштів і
матеріальних ресурсів у судах,
територіальних управліннях, на
підприємствах, в установах та
організаціях, що належать до сфери
управління ДСА України, аналізує
ефективність використання бюджетних
коштів їх розпорядниками нижчого рівня
та одержувачами на основі поданих ними
звітів. При цьому порядок проведення
контрольних заходів
фінансово-господарської діяльності
визначений Інструкцією про порядок
проведення контрольних заходів
контрольно-ревізійним відділом
Державної судової адміністрації
України, затвердженою наказом ДСА
України від 29.07.2011 року № 120.

Підпунктом 2 пункту 11 постанови
Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №
65 «Про економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету» (зі змінами)
визначено, що Державна казначейська
служба здійснює операції з погашення
зареєстрованої в органах державної
казначейської служби станом на 1
березня 2014 року кредиторської
заборгованості за капітальними
видатками, розмір якої за окремим
розпорядником та одержувачем
бюджетних коштів перевищує 300 тис.
гривень, виключно в обсягах, що
відповідають обсягам, установленим за
результатами контрольних заходів
Державної фінансової інспекції.

Разом з тим, відповідно до підпункту 3
пункту 13 постанови Кабінету Міністрів
України від 01.03.2014 № 65 «Про економію
державних коштів та недопущення втрат
бюджету» (зі змінами) передбачено
затвердження Державною судовою
адміністрацією України заходів щодо
економного та раціонального
використання бюджетних коштів з
урахуванням положень Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
процесуального законодавства.

Саме метою збереження балансу та
усунення конфлікту інтересів між
судовою та виконавчою гілками влади,
Кабінетом Міністрів України було
доповнено свою постанову пунктом 13 та
рекомендовано Державній судовій
адміністрації України затвердити
заходи щодо економії бюджетних коштів.

Із аналізу зазначених вище
нормативно-правові актів слідує, що
адміністративні суди, як суб'єкти
публічного права не підпадають під
суб'єктний склад частини першої статті
2 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю». Перевірка
фінансово-господарської діяльності
органів судової влади органами
Державної фінансової інспекції не
передбачена чинним законодавством, а
забезпечення контролю за дотриманням
фінансово-бюджетної дисципліни у
місцевих та апеляційних судах
покладено на Державну судову
адміністрацію України як головного
розпорядника бюджетних коштів та
здійснюється відповідним підрозділом
ДСА України.

За приписами частини сьомої статті 11
Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю» позапланові виїзні ревізії
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені цим Законом до
підконтрольних установ, проводяться
органами державного фінансового
контролю за рішенням суду, ухваленим на
підставі клопотання слідчого,
прокурора для забезпечення
розслідування під час кримінального
провадження. Тобто лише рішення суду,
ухвалене на підставі клопотання
слідчого, прокурора для забезпечення
розслідування під час кримінального
провадження, є достатньою правовою
підставою для проведення заходів
державного фінансового контролю
установ, які не віднесені Законом до
підконтрольних.

Відсутність правових підстав для
проведення перевірок судів органами
Державної фінансової інспекції також
підтверджується рішенням Ради суддів
України від 25.03.2011 № 18, рішенням Ради
суддів адміністративних судів від
04.02.2011 «Про проведення ревізій
фінансово-господарської діяльності
адміністративних судів посадовими
особами контрольно-ревізійного
управління (Державна фінансова
інспекція України)», постановою
президії Вищого адміністративного
суду України від 06.10.2009 № 43 «Про
проведення ревізій
фінансово-господарської діяльності
Вищого адміністративного суду України
Головним контрольно-ревізійним
управлінням» та судовою практикою
розгляду справ за позовами органів
судової влади до органів
контрольно-ревізійної служби про
визнання дій неправомірними.

Крім того, відповідно до статті 31
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» (зі змінами)
перевірки підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб -
підприємців контролюючими органами
(крім Державної фіскальної служби
України) здійснюються протягом серпня -
грудня 2014 року виключно з дозволу
Кабінету Міністрів України або за
заявкою суб'єкта господарювання щодо
його перевірки.

За таких умов, відповідно до наказу ДСА
України від 22.05.2014 № 73 та на підставі
підпункту 2 пункту 11 постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2014 № 65 «Про
економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету»
управлінням аудиту ДСА України
проведено фінансовий аудит
кредиторської заборгованості
позивача. Відповідно до звіту
фінансового аудиту окремих питань від
06.06.2014р., а саме підтвердження
достовірності обсягів кредиторської
заборгованості по капітальним
видаткам, кредиторська заборгованість
позивача підтверджена, порушень не
встановлено.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що висновок відповідача
про те, що реєстрація та взяття на облік
зобов'язання позивача можлива лише за
результатами контрольних заходів
Державної фінансової інспекції є
необґрунтованим та таким, що не
відповідає чинному законодавству.

Згідно Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року N 460/2011,
основними завданнями Казначейства
України є зокрема реалізація державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 2.4 Порядку №-309
розпорядники бюджетних коштів
протягом 7 робочих днів з дати
прийняття ними до виконання бюджетного
фінансового зобов'язання, якщо інше не
передбачено бюджетним зобов'язанням,
подають до відповідного органу
Казначейства Реєстр фінансових
зобов'язань за формою згідно з додатком
2 на паперових (у двох примірниках) та
електронних носіях, а також оригінали
документів або їх копії, засвідчені в
установленому порядку, що
підтверджують факт узяття бюджетного
зобов'язання та бюджетного фінансового
зобов'язання.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачем
надано необхідний перелік документів
які необхідні для реєстрації та взяття
на облік бюджетних зобов'язань.

При цьому, відповідачем не вжито
належних заходів з реєстрації
бюджетних зобов'язань, що не відповідає
основним засадам діяльності
Казначейської служби України.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне зазначити, що належним
способом захисту порушених прав та
інтересів позивача буде визнання
протиправним та скасування
попередження № 30 від 07.11.20014, а також
зобов'язання відповідача вчинити дії з
реєстрації та взяття на облік
бюджетних зобов'язань на загальну суму
1 114 989,59 грн.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем не доведено
правомірність оскаржуваних рішень,
відтак позовні вимоги знайшли своє
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню,
суд виходив із того, що відповідно до ч.3
ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд зауважує, що в ході судового
розгляду справи позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, в той час, як відповідач не
довів правомірності прийнятого ним
рішення.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Крім того, з метою відновлення
порушених прав та інтересів позивача в
найкоротший термін суд з урахуванням
положень статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за необхідне застосувати заходи
судового контролю та зобов'язати
відповідача протягом 15 днів з дня
набрання законної сили судовим
рішенням у справі надати суду звіт про
виконання цієї постанови. Окремо суд
звертає увагу на те, що наслідки
неподання такого звіту визначені
статтею 267 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
попередження управління Державної
казначейської служби України у місті
Вінниці Вінницької області №30 від
07.11.2014р.

Зобов'язати управління Державної
казначейської служби України у місті
Вінниці Вінницької області вчинити дії
з реєстрації та взяття на облік
бюджетних зобов'язань на загальну суму
1 114 989,59 грн.

Зобов'язати управління Державної
казначейської служби України у місті
Вінниці Вінницької області протягом 15
днів з дня набрання законної сили
судовим рішенням у справі надати суду
звіт про виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович