Справа № 748/2293/14-а
Суддя: Меженнікова С. П.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/38/14
Єдиний унікальний № 748/2293/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області

в складі: головуючого-судді
Меженнікової С.П.,

при секретарі
Гримайло Л.І.,

з участю представника позивачів
ОСОБА_1,

представника відповідача
Шелупець В.М.,

представника третьої особи
Шугайло О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Боромиківської
сільської ради Чернігівського району
Чернігівської області про визнання
незаконним та скасування рішення
сільської ради, третя особа -
Управління Держземагенства у
Чернігівському районі Чернігівської
області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звертаючись до суду з даним
позовом просять визнати незаконним та
скасувати рішення Боромиківської
сільської ради Чернігівського району
Чернігівської області, що було
прийняте 12 червня 2014 року в частині
відмови:

- у наданні дозволу ОСОБА_4 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, орієнтовною площею
0,25 га, по вул. Шевченка в с. Боромики,
Чернігівського району Чернігівської
області;

- у надані дозволу ОСОБА_5 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, орієнтовною площею
0,25 га, по вул. Шевченка в с. Боромики,
Чернігівського району Чернігівської
області;

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що
14.04.2014 року вони звернулися до
Боромиківської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області з клопотаннями про наданням їм
дозволів на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
орієнтовною площею 0,25 га по вул.
Шевченка в с. Боромики. Оскільки у
місячний термін їх клопотання на сесії
Боромиківської сільської ради
розглянуті не були, тому вони, у
відповідності до ст.118 ЗК України,
вважаючи, що дозволи фактично надані,
16.05.2014 уклали договори № 13-4 та № 12-5 з
проектною організацією про
розроблення проекту щодо відведення
земельних ділянок у власність. 12.06.2014
року відповідачем на пленарному
засіданні сесії були розглянуті їх
клопотання та прийнято рішення про
відмову в наданні дозволів на розробку
проекту землеустрою. Вважають, що
оспорюване ними рішення органу
місцевого самоврядування прийняте
всупереч вимог ст.118 ЗК України, з
порушенням строків розгляду, мотиви
відмови є необгрунтованими,
протиправними.

Позивачі в судове засідання не
з"явилися, надали повноваження на
представлення їх інтересів своєму
представнику - адвокату ОСОБА_1 (а.с.48-50).

Представник позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та в додаткових поясненнях на а.с.76-80.

Представник відповідача
Боромиківської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області в судовому засіданні позов не
визнав, вказуючи, що оспорюване рішення
прийнято відповідно до вимог чинного
законодавства.

Третя особа - Управління
Держземагенства у Чернігівському
районі Чернігівської області, в
судовому засіданні відніс розгляд
даного спору на розсуд суду.

Після оголошеної перерви, представник
позивача, відповідача та третьої особи
в судове засідання 05.11.2014 року не
з"явилися, через канцелярію суду
представник позивачів та представник
відповідача надали заяву про розгляд
справи у їх відсутність, представник
позивача позов підтримує, відповідач -
не визнає.

Відповідно до ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає можливим 05.11.2014 року
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та право
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі:
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

В силу ч.ч.6, 7 ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу. У клопотанні зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст.122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні
такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Разом з тим, згідно ч.7 ст.118 ЗК
України у разі якщо у місячний строк з
дня реєстрації клопотання відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

В силу ч.9 ст.118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

У відповідності до ч.10 ст.118 ЗК
України відмова органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду.

З системного аналізу
вищенаведених норм вбачається, що ними
встановлені підстави, порядок, строки
передачі земельної ділянки у власність
громадян та органи, уповноважені
розглядати ці питання. Вони
передбачають, зокрема, що для передачі
земельної ділянки у власність
зацікавлена особа звертається до
відповідних органів із клопотанням для
отримання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та для надання її у
власність, за результатами розгляду
якого визначені в ст.118 ЗК України
органи приймають одне з відповідних
рішень.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад належить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.
Зазначені питання вирішуються
відповідно до закону на пленарних
засіданнях ради.

В силу ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Таким чином, приписами чинного
законодавства передбачено, що рішення
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та про надання її у
власність приймають органи, визначені
в ст.118 ЗК України. Розгляд клопотання
зацікавленої особи у вирішенні
зазначеного питання має прийматись у
вигляді рішення, що є виключною
компетенцією органів місцевого
самоврядування чи органів виконавчої
влади.

Судом встановлено, що 14 квітня 2014 року
до Боромиківської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області з клопотаннями (а.с.7,13) про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) звернулися
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, при цьому вони додали
до клопотання графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельних ділянок (а.с. 8-9,
14-15) .

Оскільки в місячний строк, їх
клопотання розглянуто не було,
позивачі 16 травня 2014 року письмово
повідомили орган місцевого
самоврядування, що ними було замовлено
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки без
надання такого дозволу. До письмового
повідомлення ними також було додано
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ( а.с.20-27).

12 червня 2014 року на 17 сесії 6 скликання,
Боромиківською сільською радою
Чернігівського району Чернігівської
області, по вказаним вище клопотанням
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, було прийнято рішення
про відмову в наданні їм дозволу на
розробку проекту із землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (
присадибної ділянки) в с. Боромики по
вул. Шевченка на території
Боромиківської сільської ради,
Чернігівського району Чернігівської
області. ( а.с.32)

Підставою відмови позивачам у наданні
такого дозволу, стало те, що земельні
ділянки на які претендують позивачі не
можуть передаватися у приватну
власність, так як ці землі відносяться
до земель громадського призначення. В
своєму рішенні Відповідач посилався на
ч.3 ст.85 Земельного кодексу України.

Про розгляд клопотання позивачів на
пленарному засіданні Боромиківської
сільської ради саме 12 червня 2014 року,
свідчить протокол, в якому зафіксовано
хід пленарного засідання, в якому
відображається, зокрема і про розгляд
клопотань позивачів (а.с.33-37). Що
оспорюване рішення виносилося 12.06.2014
року підтверджувалося в судовому
засіданні і сторонами по справі.

Вказана в оспорюваному рішенні дата
його винесення "06 червня 2014 року",
Відповідач пояснив, як описка.

Відповідно до частини десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Однак, як вважає Конституційний Суд
України, це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою або ініціативою
інших заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
Конституції чи законам України), що
передбачено в пункті п»ятому
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України у справі
№ 1-9/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) 16 квітня 2009
року № 7-рп/2009.

Отже, орган місцевого самоврядування
може скасувати своє рішення з мотивів
невідповідності Конституції чи
законам України.

Відповідачем надано суду рішення, що
прийнято 21 жовтня 2014 року на 19 сесії 6
скликання, яким рішення Боромиківської
сільської ради, прийняте на 17 сесії 6
скликання 12 червня 2014 року скасовано в
тій частині, що оспорюється позивачами.
(а.с.145). Як вбачається з рішення від
21.10.2014 року земельні ділянки на які
претендували позивачі відносяться до
земель запасу сільської ради в межах
населеного пункту, а отже можуть бути
передані у відповідності до ст.118 ЗК
України у власність громадянам. Таким
чином, Відповідачем фактично визанано,
що оспорюване позивачами рішення не
відповідало вимогам Закону, а тому і
було скасовано.

Пунктом першим резолютивної частини
Рішення Конституційного Суду України у
справі № 1-9/2009 за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) 16 квітня 2009
року № 7-рп/2009 передбачено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частин
першої, десятої статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з
наступними змінами) стосовно права
органу місцевого самоврядування
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни
необхідно розуміти так, що орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що оскільки Рішенням Конституційного
Суду України від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009 справа № 1-9/2009 вирішено, що орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, на день розгляду справи раніше
прийняте Відповідачем рішення, в тій
частині, що оспорювається позивачами
скасоване Відповідачем, а тому
відсутні підстави для задоволення
даного позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 19
Конституції України, ст.ст.116, 118
Земельного кодексу України, ст.ст. 158 -
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Боромиківської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання незаконним та
скасування рішення сільської ради,
третя особа - Управління
Держземагенства у Чернігівському
районі Чернігівської області,
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Чернігівський районний суд
Чернігівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
С.П. Меженнікова