Справа № 2а-4771/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р.
Справа № 75919/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 08
серпня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі
18960,00 грн.,-

В С Т А Н О
В И Л А:

26.04.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення з
відповідача податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 18960,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при
першій реєстрації відповідач повинен
був сплатити податок з власників
транспортних засобів на рахунок
місцевого бюджету, однак докази сплати
вказаного податку відсутні, кошти від
сплати податку до бюджету не надійшли,
його фактично не сплачено, а тому
підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь місцевого бюджету
Миртюківської сільської ради 18960,00 грн.
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що у випадку не сплати ним податку з
власників транспортних засобів та не
надання квитанції йому б не було
проведено першу реєстрацію
транспортного засобу.

У ході апеляційного розгляду
представник позивача ОСОБА_1надав
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала б бути
сплачена відповідачем під час першої
реєстрації до бюджету не зарахована на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету, суд вважає, що
відповідач не виконав обов'язку із
сплати податку.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачам були
врегульовані положеннями Законe
України «Про систему оподаткування»,
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
та Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» в редакції чинній
на час їх дії.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що на ім'я ОСОБА_3
зареєстровано автомобіль Фольксваген
марки Т4 (державний номерний знак
НОМЕР_1) 1999 року випуску.

Вказаний транспортний засіб належить
ОСОБА_3, не знятий з реєстрації в
органах ДАІ, а отже, відповідач є
платником податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів та
зобов'язаний сплачувати належні суми
податків і зборів (обов'язкових
платежів) у встановлені законами
терміни.

Відповідно до матеріалів справи
відповідачем проведено першу
реєстрацію в Україні вказаних вище
транспортних засобів, при цьому,
квитанції про сплату податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
відповідачем не долучено.

Згідно з розрахунком боргу ДПІ у
Стрийському районі Львівської області,
сума податку, що підлягає сплаті
відповідачем становить 18960 грн. 00 коп..

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
систему оподаткування», під податком і
збором (обов'язковим платежем) до
бюджетів та до державних цільових
фондів слід розуміти обов'язковий
внесок до бюджету відповідного рівня
або державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлює
обов'язок платника податків і зборів
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.
Відповідно до ч. 4 цієї статті, обов'язок
фізичної особи щодо сплати податків і
зборів припиняється із сплатою податку
і збору або його скасуванням, а також у
разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування», податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
належить до загальнодержавних
податків.

Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів».

Стаття 1 цього Закону передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Частина 1 ст. 7 вказаного Закону
передбачає, що у разі приховування
(заниження) об'єктів оподаткування з
власників транспортних засобів
стягуються сума несплаченого податку,
а також пеня або штраф у порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
систему оподаткування», під податком і
збором (обов'язковим платежем) до
бюджетів та до державних цільових
фондів слід розуміти обов'язковий
внесок до бюджету відповідного рівня
або державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлює
обов'язок платника податків і зборів
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.
Відповідно до ч. 4 цієї статті, обов'язок
фізичної особи щодо сплати податків і
зборів припиняється із сплатою податку
і збору або його скасуванням, а також у
разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування», податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
належить до загальнодержавних
податків.

Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів».

Стаття 1 цього Закону передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Частина 1 ст. 7 вказаного Закону
передбачає, що у разі приховування
(заниження) об'єктів оподаткування з
власників транспортних засобів
стягуються сума несплаченого податку,
а також пеня або штраф у порядку,
передбаченому законом.

Згідно з довідкою ДПІ у Стрийському
районі Львівської області, сума
податкового боргу відповідача зі
сплати податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
підлягає сплаті при першій реєстрації
транспортного засобу становить 18960 грн.
00 коп.

Виходячи з положень п.п. 1.2, 1.3 ст. 1
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податковим зобов'язанням
визнається зобов'язання платника
податків сплати до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
законами України. Податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання, визнається податковим
боргом.

Податкове зобов'язання зі сплати
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів визнається податковим
боргом у разі несплати особою
вказаного податку у встановлені
законом строки без застосування
порядку узгодження сум такого
податкового зобов'язання.

Колегія суддів зазначає, сума
податкового зобов'язання відповідача
із сплати податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 18960 грн. 00 коп. у встановлені
строки до бюджету не сплачена, тобто
визнається сумою податкового боргу.
Відповідачем не представлено суду
доказів щодо сплати до бюджету
вказаної вище суми податкового боргу.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 08
серпня 2011 року у справі №2а-4771/11/1370- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний