Справа № 826/4/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4/13-а
інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н.П.,

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного акціонерного товариства
«Український пожежний концерн
«Укрпожсервіс» до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «УПК
«Укрпожсервіс» звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
12.12.2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Єврофокс Україна» за березень та
квітень 2012 року.

За наслідками перевірки складено акт
від 22.11.2012 року № 522/1/22-30/14300088, у якому
встановлено порушення позивачем п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
позивачем занижено податок на додану
вартість в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 291 766,00 грн., у т.ч за
березень 2012 року в сумі 253654,00 грн та за
квітень 2012 року в сумі 38112,00грн, а також
п.п. 138.1 ст. 138 Податкового Кодексу
України в результаті чого занижено
податок на прибуток в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 306355,00
грн., у тому числі за І кв. 2012 року на
суму 267050,00 грн та за II кв. 2012 року на суму
39305,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем 12 грудня 2012 року прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на 364707 грн. (у
т.ч.: основний платіж - 291766 грн., штраф -
72941 грн.);

- №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток на 382943 грн. (у т.ч.: основний
платіж - 306355 грн., штраф - 76588 грн.).

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПрАТ «УПК «Укрпожсервіс» (покупець)
та ТОВ «Єврофокс-Україна»
(постачальник) укладено договір №02/12
від 02.12.2011 року.

Договором №02/12 від 02.12.2011 року
передбачено, що постачальник
зобов'язується поставити покупцю, а
покупець зобов'язується оплатити і
прийняти обладнання протипожежного
призначення (товар) (п. 1.1); у вартість
товару включена вартість внутрішнього
монтажу і пуско-наладжувальних робіт
(п. 1.3); вартість товару складає 1526000 грн.,
у т.ч. ПДВ (п. 1.4); оплата здійснюється
покупцем шляхом перерахунку грошових
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника відповідно до виданого
постачальником рахунку на протязі 3
банківських днів, від дати поставки
товару (п. 2.1); поставка товару
здійснюється постачальником на умовах
DDP - склад покупця (м. Кременчук, вул.
Свіштовска, 3, цех №20) (Інкотермс-2000) (п.
3.1).

На виконання договору ТОВ
«Єврофокс-Україна» виписано, а
позивачем прийнято до оплати
рахунок-фактуру від 02.03.2012 року, на
придбання позивачем 2-ох блоків-модулів
пінотушіння контейнерного виконання,
системи зберігання і дозування
концентрату піноутворювача FI-OPI-20
(додаток №2) загальною вартістю 1526000
грн. (у т.ч. ПДВ - 254333,33 грн.). Поставка
товару підтверджується видатковою
накладною від 02.03.2012 року№3.

02.03.2012 року у зв'язку з поставкою товару,
ТОВ «Єфрофокс-Україна» була оформлена
і надана позивачу податкова накладна
№5 на загальну суму 1526000 грн. (у т.ч. ПДВ -
254333,33 грн.).

Також, між позивачем (покупець) та ТОВ
«Єврофокс-Україна» (постачальник)
укладено договір №04/09-1 від 09.04.2012 року,
відповідно до якого ТОВ
«Єврофокс-Україна» зобов'язується
поставити товар згідно Додатку №1, який
є невід'ємною частиною цього договору,
а покупець прийняти і сплатити його (п.
1.1); строк поставки лютий 2012 року (п. 1.2);
загальна сума договору 256509,77 грн. (у т.ч.
ПДВ 42751,63 грн.) (п. 3.1); розрахунок за
продукцію здійснюється шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника через 5
календарних днів з моменту постачання
продукції (п. 3.2); поставка товару
відбувається на умовах DDP - м. Київ, вул.
Голосіївська, 13, оф. 17 (склад)
(Інкотермс-2010) (п. 4.1).

На виконання договору ТОВ
«Єврофокс-Україна» виписано, а
позивачем прийнято до оплати
рахунок-фактуру від 09.04.2012 року №0409/1, на
придбання позивачем товарів,
визначеного найменування, кількості і
ціни, на загальну вартість 224596,76 грн. (у
т.ч. ПДВ - 237432,79 грн.).

Поставка зазначеного в рахунку товару
підтверджується видатковою накладною
від 09.04.2012 року №14.

У зв'язку з поставкою ТОВ
«Єфрофокс-Україна» товару, останнім
була оформлена і надана позивачу
податкова накладна від 09.04.2012 року №20
на загальну суму 224596,76 грн. (у т.ч. ПДВ -
37432,79 грн.).

Надаючи правову оцінку відносинам що
склалися між сторонами, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, не можуть
підлягати включенню до складу витрат
платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України
передбачено, що визначальним фактором
для формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу
України встановлює, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). (п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг: г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 01 листопада 2011 року № 1379,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 листопада за № 1333/20071,
(далі - Порядок) податкову накладну
заповнює особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж зазначена у цьому пункті.
Згідно з п. 6.2 Порядку податкова
накладна є підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
податку на додану вартість у покупця,
зареєстрованого як платник податку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що операції позивача з ТОВ
«Єврофокс-Україна» здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є підставою для
формування податкового кредиту.

Крім того, на момент складання
податкових накладних контрагент
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Єврофокс-Україна» -
був зареєстрований як платник податку
на додану вартість у встановленому
законодавством порядку (копія
свідоцтва № 100296504 від 06 серпня 2010 року
містяться в матеріалах справи), а тому
мав право нараховувати податок на
додану вартість та складати податкові
накладні на кожну поставку послуг.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем надані всі необхідні
первинні документи, які свідчать про
придбання ним у березні, квітні 2012 року
у ТОВ «Єврофокс-Україна» товарів на
загальну вартість 1750596,76 грн. (у т.ч. ПДВ -
291766,12 грн.), що є підставою для ведення
бухгалтерського (податкового) обліку
та підтверджують задекларовані
позивачем показники валових витрат і
податкового кредиту з ПДВ по названому
контрагенту.

Посилання апелянта на те, що позивачем
не надано документів, які б
засвідчували факт отримання товару,
доказів транспортування товару
(отримання послуг), доказів
використання отриманої продукції в
своїй діяльності, відсутні сертифікати
відповідності на отриманий товар
(паспорти), докази зберігання та
отримання товару на складі
(довіреності), колегією суддів
апеляційної інстанції не приймаються
до уваги, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
товар придбавався позивачем з метою
використання у власній господарській
діяльності позивача, зокрема подальшої
його реалізації замовникам ПАТ
"Укртатнафта", ДП НАЕК "Енергоатом", що
підтверджується наданими позивачем до
суду копіями господарських договорів
із названими контрагентами (а.с. 106-111,
113-116), видаткові накладні (а.с. 103, 112),
довіреності (а.с. 104) і виписані
позивачем податкові нак-ладні (а.с. 105,
117), банківські виписки про надходження
на рахунок позивача коштів від
названих контрагентів (а.с. 94), які
містять відомості поставку позивачем
ідентичних товарів, листом ПАТ
"Укртатнафта" від 29.01.2013 року №11-04/425 (а.с.
121), копією акта здавання-приймання
монтажних та пусконалагоджувальних
робіт між позивачем (Виконавець) і ПАТ
"Укртатнафта" (а.с. 255). Перевезення
товару здійснювалося ФОП ОСОБА_2, що
підтверджується наданими позивачем
копіями договору підряду від 05.03.2012
року та від 06.04.2012 року (а.с. 230-232, 243-245),
дорученнями на організацію
перевезення вантажу від 05.03.2012 року ,
06.04.2012 року (а.с. 233, 246, 248), актами
приймання-здачі робіт від 09.03.2012 року,
12.04.2012 року, 19.04.2012 року (а.с. 234, 247, 249).

Таким чином, подані позивачем
документи підтверджують факт
здійснення господарських операцій з
придбання товарів, а також
правильності обчислення і повноти
нарахування валових витрат за 1, 2
квартали 2012р. у розмірі 1458831 грн. та
податкового кредиту з ПДВ за березень,
квітень 2012р. у розмірі 291766 грн. та
спростовують висновки відповідача про
заниження позивачем податкових
зобов'язань з податку на прибуток та
ПДВ.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206 212, 254 КАС
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 грудня 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 13 листопада
2014 року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.