Справа № 2а-6047/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4659/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К., Рибченка
А.О., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.07.2014 № К/9991/9838/11

у справі № 2а-6047/10/2670

за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Південтеплоенергомонтаж"

до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва

про визнання недійсними
податкового повідомлення-рішення та
рішень про результати розгляду
первинних скарг, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція
звернулась до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.07.2014 № К/9991/9838/11.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах (п. 1
ч.1 ст. 237 КАС України).

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.07.2014 № К/9991/9838/11 заявник послався на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одні й ті самі
норми права, а саме пп. 7.4.5, пп. 7.7.1 Закону
України "Про податок на додану
вартість".

На підтвердження зазначеного
відповідач надав ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
09.08.2006 К-6776/06, в якій, на його думку,
інакше застосовано одні й ті самі норми
права.

Виконуючи положення ст. 240 КАС України
щодо вирішення питання про допуск
вищим спеціалізованим судом справи до
її провадження у Верховному Суді
України з метою здійснення правосуддя
та забезпечення однакового
застосування законодавства усіма
судами загальної юрисдикції, колегія
Вищого адміністративного суду України
не виявила неоднакового застосування
судом касаційної інстанції однієї і
тієї самої норми права, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних
відмінних між собою обставин, яким
надавалася правова оцінка та до яких
застосовувались норми податкового
законодавства.

Зокрема, у справі № А-6/239 (К-6776/06),
рішення якої було надано як приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, підтримуючи
позицію суду апеляційної інстанції про
відмову у задоволенні
адміністративного позову, суд
касаційної інстанції виходив з
встановлених судами обставин про те, що
платник податків сформував податковий
кредит на підставі податкової
накладної, виписаної юридичною особою,
яка є платником єдиного податку за
ставкою 10 % та не є платником ПДВ.

Разом з тим, зі змісту ухвали
касаційної інстанції, про перегляд
якої поставлено питання у заяві, суд,
визначивши характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, застосовував норми
податкового законодавства з
урахуванням встановлених попередніми
судами обставин справи про те, що
позиція податкового органу, яка
полягає у завищенні платником податків
в податковому обліку податкового
кредиту з ПДВ, є безпідставною,
оскільки на момент вчинення
відповідної господарської операції
контрагент платника податків мав
господарську та податкову
правосуб'єктність. Сам факт визнання у
судовому порядку недійсними з дати
державної реєстрації установчих
документів, свідоцтва про реєстрацію
платника ПДВ з моменту його складення,
первинні бухгалтерські документи з
реквізитами та інші самі по собі не
призводять до недійсності всіх угод,
укладених з моменту його державної
реєстрації та до моменту виключення з
державного реєстру, та позбавляє
правового значення видані за цими
господарськими операціями податкові
накладні.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві про допуск справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.07.2014 № К/9991/9838/11 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва
Г.К.

Рибченко А.О.

Шипуліна Т.М.