Справа № 811/3210/13-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 811/3210/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Світловодської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 р. по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Світловодський завод
"Спецзалізобетон" до Світловодської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення відповідача
№ від 10 липня 2013 року, щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
ПАТ "Світловодський завод
"Спецзалізобетон" за платежем: - податок
на додану вартість на загальну суму 403
705,79 грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями на 165 182,90 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
р. адміністративний позов задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Кіровоградській області від 10 липня
2013 року №, яким публічному
акціонерному товариству
"Світловодський завод
"Спецзалізобетон" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 568 888,69
грн. (із них за основним платежем - 403705,79
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 165182,90 грн.).

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що публічне
акціонерне товариство "Світловодський
завод "Спецзалізобетон" зареєстроване
16.12.1994 року виконавчим комітетом
Світловодської міської ради
Кіровоградської області в якості
юридичної особи, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи Серії А 01 № 557486.

У період з 14.02.13 по 28.03.13, посадовими
особами відповідача була проведена
виїзна планова перевірка ПАТ
"Світловодський завод
"Спецзалізобетон" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2011
року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складено акт від 04
квітня 2013 року №213/2200/00132003.

На підставі вказаного акту було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10 липня 2013
року №, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 568
888,69 грн. (із них за основним платежем - 403
705,79 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 165 182,90 грн.)

В акті перевірки встановлено порушення
підпунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України №2755-ІV від
02.12.2010 року в частині заниження податку
на додану вартість на суму 404006,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з
підтвердження позивачем належним
чином оформленими первинними
документами реального здійснення
операцій, на підставі яких позивачем
сформовано податковий кредит з ПДВ.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що в
перевіряємий період позивач мав
взаємовідносини з ПП "Торговий дім
"Спецбетон", ФОП ОСОБА_1, ПП "Асторг-М",
ТОВ "Кремавтобуд".

Так, ПАТ "Світловодський завод
"Спецзалізобетон" (замовник) та ПП
"Торговий дім "Спецбетон" (підрядник)
укладено договір надання послуг
(підряду) №7 від 01 січня 2011 року,
предметом якого є виконання робіт та
надання позивачеві послуг, зокрема:
очистка металоформ, протяжка,
калібрування та різка заготовок;
переробка арматурної сталі та різка
заготовок; просіювання піску;
сортування щебню.

На виконання договірних зобов'язань за
вказаним договором ПП "Торговий дім
"Спецбетон" у період протягом квітня-
червня, серпня, жовтня-листопада 2011
року виконало обумовлені договором
роботи (послуги).

Факт виконання робіт за вищезазначеним
договором підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними, відповідними актами
здачі-прийняття виконаних робіт,
платіжними дорученнями та виписками з
банківського рахунку позивача.

15 вересня 2011 року між ПАТ
"Світловодський завод
"Спецзалізобетон" (замовник) та ТОВ
"Кремавтобуд" (підрядник) укладено
договір підряду №78 предметом якого є
виконання робіт та надання послуг,
зокрема: виготовлення лінії по випуску
плит порожниних, також договором
встановлено можливість виконання
інших робіт.

Факт виконання робіт за вищезазначеним
договором підтверджується наявними у
матеріалах справи об'єктним
кошторисом, податковою накладною,
відповідними актами прийняття
виконаних робіт, банківськими
виписками з рахунку позивача.

У січні 2011 року між ПАТ "Світловодський
завод "Спецзалізобетон" (покупець) та
ФОП ОСОБА_1 (постачальник) укладено
договір поставки №2 предметом якого є
постачання товару; покупець, в свою
чергу, зобов'язується їх оплатити.

Факт поставки товару за вищезазначеним
договором підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними, відповідними видатковими
накладними та актом приймання-передачі
основних засобів.

На підтвердження факту
транспортування ФОП ОСОБА_1 товару,
позивач надав до суду
товарно-транспортні накладні.

У серпні та жовтні 2012 року між ПАТ
"Світловодський завод
"Спецзалізобетон" (покупець) та ПП
"Асторг-М" (постачальник) укладено
договори поставки №49 та №2/10, предметом
яких є постачання товару; покупець, в
свою чергу, зобов'язується його
оплатити.

Факт поставки товару за вищезазначеним
договором підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними та відповідними
видатковими накладними.

На підтвердження факту
транспортування придбаного у ПП
"Асторг-М" товару позивач надав до суду
товарно-транспортні накладні.

Відповідні суми податку на додану
вартість за взаємовідносинами із
вказаними контрагентами включалися
позивачем до суми податкового кредиту
та відображалися у податкових
деклараціях за належні звітні періоди.

На підтвердження подальшого
оприбуткування, реалізації та
використання у господарській
діяльності придбаних у ПП "Торговий дім
"Спецбетон", ФОП ОСОБА_1, ПП "Асторг-М",
ТОВ "Кремавтобуд" товарно-матеріальних
цінностей (отриманих послуг) надано
реєстр видаткових та податкових
накладних.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про те, що позивач мав
взаємовідносини з ПП "Торговий дім
"Спецбетон", ФОП ОСОБА_1, ПП "Асторг-М",
ТОВ "Кремавтобуд" на підставі яких був
сформований податковий кредит з
податку на додану вартість.

Крім того, висновками акту перевірки не
встановлено дефекту будь-якого
первинного документу або обставин, які
б свідчили про нереальність укладеної
позивачем з його контрагентом угоди.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вбачає, що відповідно до акту
перевірки, висновки податкового органу
зроблені на підставі актів перевірки
контрагентів позивача, якими
встановлено нереальність
господарської діяльності контрагентів
позивача по ланцюгу постачання.

Тобто, сутність спору зводиться до
правомірності застосування податковим
органом висновків іншого акту.

За висновками суду апеляційної
інстанції, формування суб'єктом
господарювання податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами, законодавство
України, не ставить в залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальності
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Чинне законодавство не зобов'язує
платника податків перевіряти
безпосереднього контрагента на
предмет виконання ним вимог
податкового законодавства перед тим,
як відносити відповідні суми витрат до
валових витрат.

Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагента.

Таким чином, висновки податкового
органу, мають характер припущень та є
необґрунтованими, а відтак, не можуть
бути покладені в основу спірних
податкового повідомлення-рішення.

Також суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне зазначити щодо
безпідставності визнання податковим
органом договорів, укладених позивачем
з його контрагентами нікчемними з
огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Оскільки такий
правочин укладається з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства повинен бути наявним
суб'єктивний намір сторін (чи однієї
сторони) порушувати вимоги закону, а
тому для визнання правочину нікчемним
необхідно встановити вину сторін (чи
однієї з них) у формі умислу при
укладанні угоди.

Між тим, податковий орган не зазначив
які ж обставини свідчать про наявність
такого умислу як з боку позивача, так і
з боку його контрагентів при укладанні
угод.

Водночас, відповідачем не доведено та
судом не встановлено, наявності мети,
завідомо суперечної інтересам держави
і суспільства, а також існування умислу
у позивача чи його контрагентів, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочину недійсним.

Також суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо безпідставного
донарахування позивачеві податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 44433,85 грн. та штрафних
санкцій на суму 11108,46 грн. внаслідок
помилкового зазначення позивачем в
додатку № 5 до податкової декларації за
листопад 2012 року індивідуального
податкового номеру постачальника,
оскільки допущена помилка не пов'язана
із сумами податкових зобов'язань
позивача та не впливає на формування
податкового кредиту, до якого
відносяться суми податку на підставі
відповідних первинних документів.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка
правовідносинам між позивачем та його
контрагентами, у зв'язку з чим підстави
для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд , -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Світловодської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена
24.10.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим