Справа № 823/2897/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
Київ К/800/10186/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року у справі № 823/2897/13-а
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги,-

в с т а н о в и л а:

В вересні 2013 року ОСОБА_4 звернуся до
суду із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату недоїмки Ф-39 від
22.07.2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач, як фізична особа-підприємець
та пенсіонер за віком звільнений від
сплати за себе єдиного внеску, а відтак
вимога відповідача про сплату боргу є
протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року, залишеною без мін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, позов задоволено: скасовано
вимогу управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області № Ф-39 від 22.07.2013р.
про сплату недоїмки фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за ІІ квартал 2013
року у сумі 1 193, 35 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить їх скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач є
фізичною особою-підприємцем, що
здійснює підприємницьку діяльність із
застосуванням спрощеної системи
оподаткування. Позивач також є
пенсіонером за віком та отримує пенсію
згідно із Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" із зниженням пенсійного
віку.

22 липня 2013 року відповідачем прийнято
вимогу № Ф Ф-39 про сплату боргу зі
сплати недоїмки з єдиного соціального
внеску в розмірі 1 193, 35 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач є
пенсіонером, а відтак не зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" в
редакції, яка діє з 6 серпня 2011 року,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлює наступні види
пенсійних виплат 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, статтею 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що особам, які працювали або проживали
на територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно матеріалів справи позивач
отримує пенсію за віком, призначену зі
зниженням пенсійного віку на підставі
ст.55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" як особа, яка потерпіла
від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, в даному випадку положення
ст. 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" потрібно розуміти в
контексті з положеннями ст.26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

В матеріалах справи відсутні докази
про добровільну реєстрацію у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що вимога №Ф
-39 від 22 липня 2013 року про сплату боргу з
єдиного внеску підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15 квітня 2014 року №21-25а14.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області залишити без
задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: (підписи)