Справа № 134/2307/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 134/2307/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Фартух О.І.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

12 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Крижопільському районі на постанову
Піщанського районного суду Вінницької
області від 17 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Крижопільському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Піщанського
районного суду Вінницької області із
позовом до УПФ України в
Крижопільському районі у Вінницькій
області про визнання рішення
протиправним, зобов'язання провести
перерахунок пенсії. Позовні вимоги
мотивовано тим, що ОСОБА_2 звернувся до
управління з заявою про перерахунок
пенсії згідно постанови
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 22.12.2011 року, на
що отримав відмову. Вважаючи таке
рішення безпідставним, просив визнати
рішення протиправним, а також
зобов'язати провести перерахунок його
пенсії.

Відповідно до постанови Піщанського
районного суду від 17.09.2014 року
адміністративний позов задоволено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Піщанського районного суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для справи
та порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином.
Відповідач направив заяву про розгляд
справи у порядку письмового
провадження, позивач про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомилив, клопотань про відкладення
розгляду справи не направляв.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, 17.09.2013 року позивач
звернувся до управління Пенсійного
фонду Укарїни з заявою про перерахунок
пенсії згідно постанови
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 22.12.2011 року, в
якій просив виплатити заборгованість
по недонарахованих коштах і
компенсацію за інфляцію з 08.11.2010 року.
На звернення позивача відповідачем
надано відповідь з якої слідує, що
проведено індивідуальний перерахунок
пенсії з 01.01.2012 року згідно зазначеної
постанови та внесено в розрахунок
пенсії трудовий стаж позивача з 01.03.1990
року по 31.10.1994 року; заборгованість по
сплаті пенсійних виплат відсутня,
вказана постанова виконана в повному
обсязі. Разом із тим, при здійсненні
нарахувань відповідачем не було взято
до уваги довідку про заробітну плату за
час роботи позивача у ТОВ «ТАКТ»,
надану ним органам пенсійного фонду.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до ч.4 ст.24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше (до 01.01.2004 року).

Згідно ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
року № 637, основним документом, що
підтверджує трудовий стаж до 01.01.2004
року є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці немає
необхідних записів або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки з наказів, особові рахунки і
відомості про видачу заробітної плати,
посвідчення характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до стажу роботи
зараховується робота, виконувана на
підставі трудового договору на
підприємствах, установах, організаціях
і кооперативах, незалежно від форм
власності та господарювання.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 (згідно трудової книжки та інших
документів) працював з 01.03.1990 року
головою кооперативу "Практик", а згодом
працював в МП "Такт" та ТОВ "Такт".

Згідно довідки управління ПФУ в
Корольовському районі м. Житомир ТОВ
"Такт" нараховувало заробітну плату та
сплачувало страхові внески в період з
01.01.1991року по 31.10.1994 року.

Згідно листа ТОВ "Такт" позивач
працював на підприємстві МПП "Такт", яке
було переіменовано в ТОВ "Такт", в
якості директора та генерального
директора, і йому нараховувалась
заробітна плата з квітня 1991 року по
березень 1995 року. Відтак відмова внести
в розрахунок пенсії ОСОБА_3 трудовий
стаж з 01.03.1990 року по 31.10.1994 року є
безпідставною. Тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо необхідності провести
перерахунок пенсії з дня виникнення
права на неї.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Крижопільському районі залишити без
задоволення, а постанову Піщанського
районного суду Вінницької області від
17 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.