Справа № 809/3587/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 809/3587/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Cудді Главача І.А.,

за участю секретаря судового
засідання - Дмитрашко О.М.,

розглянувши у письмовому
провадженні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу у
сумі 1 020,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Івано-Франківську)
звернулася з адміністративним позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі - відповідач) про стягнення
податкового боргу у сумі 1020,00 грн.
Позовні вимоги мотивувала тим, що за
відповідачем залишається непогашеною
податкова заборгованість перед
бюджетом, яка виникла у зв'язку з
несплатою штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 1 020,00 грн., застосованих
до відповідача згідно податкового
повідомлення-рішення № від 10.02.2014
року за несвоєчасне подання
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платника податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку за ІІ, ІІІ квартал 2013 року.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному розмірі.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася. Кореспонденція, направлена
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за
адресою місця проживання, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
21.12.2012 року повернулася на адресу суду з
відміткою працівника поштового зв'язку
"за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 4 статті 33
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за адресою
місця проживання, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

За таких обставин, суд приходить
висновку, що відповідач повідомлена
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (частина 6).

За таких обставин, оскільки немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але не прибули всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, то
відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.08.2009 року
зареєстрована виконавчим комітетом
Івано-Франківськоїміської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) (а.с.7-8) та взята на
податковий облік як платник податків
ДПІ у м. Івано-Франківську..

Судом також з'ясовано, що відповідач у
відповідності до пункту 162 статті 162
Податкового кодексу України, являється
платником податку на доходи фізичних
осіб.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1.).

Підпунктом 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 цього
Кодексу встановлено, що до
загальнодержавних податків та зборів
належить, зокрема, податок на доходи
фізичних осіб.

Згідно пункту 162 статті162 згаданого
Кодексу платниками податку на доходи
фізичних осіб є фізична особа-резидент,
яка отримує доходи як з джерела їх
походження в Україні, так і іноземні
доходи (підпункт 162.1.1); податковий агент
(підпункт 161.1.3).

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16
цього Кодексу платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів.

Статтею 49 Податкового кодексу України
встановлено, що податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків
(пункт 49.1).

Відповідно пункту 36.1 статті 36 даного
Кодексу податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
28.01.2014 року позивачем проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на доходи фізичних
осіб - податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку за ІІ, ІІІ квартал 2013 року
податкового агента фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, за
результатами якої складено акт за №
325/09-15-17-4/НОМЕР_1 від 28.01.2014 року.

В даному акті перевірки зафіксовано
факт несвоєчасного подання
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платника податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку (форма № 1ДФ) за ІІ, ІІІ
квартал2013 року, чим порушено вимоги
пункту 51.1 статті 51 розділу ІІ,
підпункту «б» пункту 176.2 статті 176
розділу ІV Податкового кодексу
України(а.с.6).

Згідно пункту 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку, якщо такі
недостовірні відомості або помилки
призвели до зменшення та/або
збільшення податкових зобов'язань
платника податку та/або до зміни
платника податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником
податків, до якого протягом року було
застосовано штраф за таке саме
порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 1020 гривень

На підставі акту перевірки за №
325/09-15-17-4/НОМЕР_1 від 28.01.2014 року ДПІ у м.
Івано-Франківську винесено податкове
повідомлення-рішення за № від
10.02.2014 року, згідно якого фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 несвоєчасного
подання податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платника податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку (форма № 1ДФ) за ІІ, ІІІ квартал
2013 року нараховано штраф у сумі 1 020,00
грн.(а.с.5).

У відповідності до вимог пункту 113.1
статті 113 Податкового кодексу України
строки застосування, сплата, стягнення
та оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Судом встановлено, що податкове
повідомлення-рішення за № від
10.02.2014 року відповідачем отримано
особисто 10.02.2014 року, однак нарахований
згідно даного податкового
повідомлення-рішення штраф у розмірі 1
020,00 грн. не сплачено.

Згідно абзацу 1 пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі,
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього
Кодексувстановлено, що у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1
статті 59 Податкового кодексу України
надіслано фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 податкову вимогу № 742-25 від
05.03.2014 року на суму 1 020,00 грн., яку нею
отримано 07.04.2014 року (а.с.9).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 цієї статті
встановлено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що податкові зобов'язання зі
сплати штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 1 020,00 грн., застосованих до
відповідача згідно податкового
повідомлення-рішення № від 10.02.2014
року за несвоєчасне подання
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платника податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку за ІІ, ІІІ квартал 2013 року, є
податковим боргом відповідача, який
нею не сплачено. Наявність податкового
боргу підтверджується довідкою ДПІ у м.
Івано-Франківську від 30.09.2014 року,
обліковою карткою даного платника
податків та іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Доказів сплати податкового боргу
відповідач суду не представила, чим
фактично не заперечила наявність
заборгованості, яка є предметом спору у
даній справі.

За таких обставин, податковий борг у
сумі 1020,00 грн. підлягає стягненню у
судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 даного
Кодексу стягнення коштів та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86,ч.ч.4,6 ст.128, ст. ст.
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (76018, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в
дохід держави податковий борг у сумі 1
020 (одну тисячу двадцять) грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.