Справа № 804/16111/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотал» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені, -
02.10.2014 року Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотал», в якому
просить стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню в загальному розмірі 32 540,12 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" відповідач
повинен у разі невиконання
встановленого статтею 19 цього Закону
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів сплачувати
відділенню Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
розраховані виходячи з розміру
середньої річної заробітної плати на
підприємстві у розмірі 32 530,36 грн. У
зв'язку з порушенням відповідачем
термінів сплати на суму
адміністративно-господарських санкцій
була нарахована пеня у розмірі 9,76 грн.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Позивач надав до
суду клопотання про розгляд справи без
участі його представника.
Представник відповідача в судовому
засідання позовні вимоги визнав
частково та зазначив, що підприємством
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 13 000,00 грн. Окрім того, у зв'язку зі
складним фінансовим становищем на
підприємстві просив вирішити питання
щодо розстрочення сплати
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Отже, враховуючи зазначені вище
підстави, суд вирішив розглянути
справу у письмовому провадженні.
Вивчивши матеріали справи та письмові
докази в ній суд встановив.
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тотал» подано звіт
за формою № 10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів» за 2013 рік, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 10
лютого 2007 року № 42, у якому
середньооблікова чисельність штатних
працівників у відповідача у 2013 році
становила 114 особи, кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 5
Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» визначено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів. Порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк. Сплату
адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
Відповідач повинен був сплатити у
строк до 15.04.2014 року адміністративно -
господарські санкції у розмірі 32 530,36
грн. за невиконання нормативу з робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
Відповідно до п.2.2 Порядку нарахування
пені та її сплати, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики від 15.05.2007 року №
223, пеня - це штрафна санкція, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно сплаченої
адміністративно-господарської
санкції, передбаченої ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» за кожний календарний день
прострочення виконання зобов'язання.
Пунктом 3.1 вказаного Порядку визначено,
що порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річної облікової
ставки Національного банку України за
кожен календарний день прострочення
(наведених у постановах Правління
Національного банку України), що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.
Таким чином, враховуючи те, що
відповідачем в строк до 15.04.2014 року не
було сплачено адміністративно -
господарські санкції в розмірі 32 530,36
грн., йому нарахована пеня в сумі 9,76 грн.
Як підтверджено матеріалами справи, а
саме платіжними дорученнями № 2597 від
10.06.2014 року на суму 1000,00 грн., № 2776 від
01.07.2014 року на суму 1000,00 грн., № 2992 від
05.08.2014 року на суму 1000,00 грн., № 3014 від
08.08.2014 року на суму 1000,00 грн., № 3044 від
14.08.2014 року на суму 1000,00 грн., № 3291 від
07.10.2014 року на суму 2000,00 грн., № 3294 від
08.10.2014 року на суму 2000,00 грн., № 3345 від
10.10.2014 року на суму 2000,00 грн., № 1523 від
21.10.2014 року на суму 2000,00 грн.
відповідачем було частково сплачено
адміністративно - господарські санкції
на загальну суму 13 000,00 грн.,
невиплаченою залишилась частина
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 19 530,36 грн. та пеня 9,76 грн.
З урахуванням вищевикладених обставин
суд вважає позовні вимоги в частині
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 19 530,36 грн. та пеня 9,76 грн.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, в іншій
частині позовних вимог суд відмовляє.
Щодо клопотання відповідача про
вирішення питання розстрочення сплати
заборгованості у зв'язку зі складним
матеріальним становищем на
підприємстві на підтвердження чого
надано копії балансів ТОВ «Тотал» за І
квартал 2014 року та три квартали 2014 року
суд зазначає.
Частиною 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Таким чином, із аналізу вказаних норм
вбачається, що право на порушення
питання про відстрочення виконання
судового рішення виникає після
відкриття виконавчого провадження, на
стадії виконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного суд
вважає клопотання відповідача
передчасним та такими, що не підлягає
задоволенню.

Окремо суд зазначає, що відповідач не
позбавляється права звернутися до
суду, який ухвалив рішення, в порядку
ст. 263 КАС України із заявою про
розстрочення виконання судового
рішення.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС суд
повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
поданих сторонами доказів достатньо
для встановлення обставин справи та
для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст.69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотал» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені -
задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотал» () на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів ()
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 19 530,36 грн. (дев'ятнадцять
тисяч п'ятсот тридцять гривень 36 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Тотал» () на користь держави в особі
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів () пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно - господарських
санкцій у розмірі 9,76 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили станом на
11.11.2014 року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В. Горбалінський
В.В. Горбалінський
А.О. Кошля