Справа № 2а-9414/10/0470
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/13494/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівЛогвиненка А.
О., Мороза В. Ф.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлоград та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлоград та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області до Восьмого
воєнізованого гірничорятувального
загону про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлоград та Павлоградському районі
Дніпропетровської області звернулося
з позовом до Восьмого воєнізованого
гірничорятувального загону про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
розмірі 66 979 грн 95 коп.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 жовтня 2010 року позов
задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року
скасовано постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року та прийнято нове рішення, яким у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просив його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях відповідач просив
залишити скаргу без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню.

Спір між сторонами виник тому, що
відповідач не відшкодував позивачу
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 1
відповідно до пункту «а» частини
першої статті 13 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) за
червень 2010 року у розмірі 66 979 грн 95 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку
щодо обґрунтованості позову.

Суд апеляційної інстанції відмовив у
задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України вiд 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закону №
1058-IV) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на
інших роботах з шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів
«в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок ПФУ та Державного бюджету
України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає
в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII
вбачається, що працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт і рудників
та в металургії, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у
контексті статті 14 Закону № 1788-XII можна
зробити висновок, що порядок, за якого
витрати на доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України, стосується лише витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі статті
14 Закону № 1788-XII.

Отже, висновок суду першої інстанції
про обов'язок відповідача відшкодувати
управлінню ПФУ витрати на виплату та
доставку пенсій, які призначені
працівникам відповідача згідно із
пунктом «а» частини першої статті 13
Закону № 1788-XII, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Аналогічна правова позиція вже
неодноразово висловлювалась Верховним
Судом України, зокрема, у постанові від
10 жовтня 2011 року (№ 21-178а11) та у
постанові 13 лютого 2012 року
(№ 21-116а11).

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Павлоград
та Павлоградському районі
Дніпропетровської області
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року скасувати.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 жовтня 2010 року залишити
в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: