Справа № 591/6312/14-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 р.Справа № 591/6312/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах на постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
10.09.2014р. по справі № 591/6312/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

27.08.2014 року, ОСОБА_1 (далі - позивачі)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Сумах (далі - відповідач), в якому
просить суд визнати неправомірними
дії відповідача щодо зменшення розміру
пенсії на виконання постанови
Зарічного раойнного суду м.Суми від
25.03.2014 року та ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04.06.2014 року у справі №591/207/14-а з 86
відсотків до 80 відсотків та скасувати
розпорядження №803323 від 30.07.2014 року про
проведення перерахунку в частині
визначення пенсії у розмірі 80%.

Постановою Зарічного районного суду
м.Суми від 10.09.2014 року по справі
№591/6312/14-а позов задоволено.

Визнані неправомірними дії
відповідача щодо зменшення позивачу
розміру раніше призначеної пенсії на
виконання постанови Зарічного
районного суду м.Суми від 25.03.2014 року та
ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2014 року
та скасовано розпорядження №803323 від
30.07.2014 року про проведення перерахунку
пенсії позивачу в частині визначення
пенсії у розмірі 80%.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Зарічного районного суду
м.Суми від 10 вересня 2014 року
скасувати та прийняти нову постанову
якою відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що задовольняючи позов, суд
першої інстанції не врахував,
положення Закону України "Про заходи
щодо забезпечення реформування
пенсійної системи", фактичні обставини
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач знаходиться на
пенсійному обліку у відповідача, як
отримувач пенсії, призначеної
відповідно Закону України "Про
державну службу" з 05.01.2009 року.

Постановою Зарічного районного суду
м.Суми за позовом позивача зобов"язано
відповідача, починаючи з 01.12.2013 року
здійснити перерахунок та виплату
позивачу пенсії державного службовця
на підставі ст.37 Закону України "Про
державну службу" з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення.
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та надбавки
за вислугу років вставновленої
державним податковим органом у
розмірі 40% посадового окладу згідно
довідок Державної податкової служби
від 20.11.2013 року №12205 та №12305 з
урахуванням проведених раніше виплат.

Розпорядженням від 30.07.2014 року № 803323
відповідачем проведено перерахунок
пенсії позивача на виконання судових
рішень, та зменшив розмір її пенсії з 86%
до 80%.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
при зменшенні розрахункового розміру
пенсії відповідач керувався Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", який набрав чинності з 01.10.2011
року та обмеження пенсії (щомісячного
грошового утримання) максимальним
розміром не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
грошове утримання) призначена до
набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 37 Закону України "Про
державну службу", пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку,але не більше 90
відсотків, без обмеження граничного
розміру пенсії.

При зменшенні розрахункового розміру
пенсії відповідач керувався Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи",який набрав чинності з 01.10.2011
року.

Згідно п.2 розділу 2 "Прикінцеві та
перехідні положення" вказаного закону
обмеження пенсії (щомісячного
грошового утримання) максимальним
розміром не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Матеріали справи свідчать про те, що
підставою для зменшення
розпорядженням відповідача від 30.07.2014
року розміру пенсії позивачу стало
застосування ним приписів абазац 12 п.9
розділу ІІ Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи".

У відповідності до зазначеної норми
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи
",статтю 37 Закону України "Про державну
службу" ,яка каеж, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62
роки, та жінки, які досягли
пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за

віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" , у тому числі стажу
державної

служби не менш як 10 років, та які на час
досягнення зазначеного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш як 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не
є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Виходячи із аналізу викладеної вище
редакції статті 37 Закону України "Про
державну службу", колегія суддів дійшла
до висновку про те, що дана стаття
зазначає про правила призначення
пенсії, а не її перерахунку, тому
застосовуватись не може.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
нерозповсюдження до даного спору
приписів даного Закону, оскільки
пенсія позивача була призначена до
введення його в дію.

Апеляційна скарга повторює позицію
відповідача, викладену в поясненнях на
позов, та не спростовує висновків суду.

Критерії протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень передбачені частиною 3
статті 2 КАС України.

Колегія суддів, вважає, що оскаржувані
дії та рішення відповідача не
відповідають даним критеріям оскільки
прийнято та вчинено не на підставі, не
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; без використання повноважень
з метою, з якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Судом першої інстанції правильно
затосовані норми матеріального та
процесуального права, тому судове
рішення не підлягає скасуванню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 10.09.2014р. по справі № 591/6312/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.