Справа № 2а-6010/11
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
Справа № 53244/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої-судді:
Хобор Р.Б.

суддів:
Попка Я.С., Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08 липня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О
В И В:

06.06.2011 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача та
стягнути з нього різницю недоплаченої
щорічної разової допомоги як учаснику
війни в сумі 2172,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що відповідно
до ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є учасником війни
та має право на виплату щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2011 рік в
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком у відповідності до вказаного
Закону.

Оскарженою постановою, прийнятою в
порядку скороченого провадження, у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог, оскільки суд прийшов до
висновку, що дії відповідача при
виплаті спірної допомоги були
правомірними, а розмір виплати
належним.

ОСОБА_2, не погодившись з таким рішенням
суду, оскаржила його в апеляційному
порядку. Вважає оскаржувану постанову
такою, що прийнята всупереч вимогам
чинного законодавства, є незаконною та
необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права на підставі
неправильного та неповного
дослідження доказів і встановленням
обставин у справі, а тому просить її
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити на її користь
різницю недоплаченої до 5 травня 2011
року разової грошової допомоги як
учаснику війни в сумі 2172 грн. з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід частково задовольнити,
скасувавши постанову суду та прийнявши
нову постанову про часткове
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно, до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5
травня учасникам війни, виплачується
разова грошова допомога у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно з вимог ст. 17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого
бюджетів.

Законом України від 19.06.2003 року № 968-IV
Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» доповнено ст. 17-1 відповідно до
ч. 4 якої, особи, які не отримали разової
грошової допомоги до 5 травня, мають
право звернутися за нею та отримати її
до 30 вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Як вбачається, із ч. 2 ст. 95 Конституції
України, виключно Законом про
Державний бюджет України, визначаються
видатки на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. За цим конституційним
приписом у разі якщо застосування
пільг, компенсацій та гарантій для
певних категорій громадян, у тому числі
виплата грошової допомоги для
учасників бойових дій, потребує
фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету України, його
обсяги не можуть визначатися будь-яким
іншим законом, крім закону про
Державний бюджет України.

Статтею 22 Конституції України,
передбачено, що права і свободи людини
і громадянина, закріплені
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2004 рік», Законом України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» та Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
обмежувалась дія статей 12, 13, 14 та 15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Рішеннями Конституційного Суду
України від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 і від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнавались неконституційними
положення Законів України «Про
Державний бюджет України на 2004, 2007 і 2008
роки», якими зупинялись на ці роки дія
статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно, до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З огляду на це, оскільки норми Законів,
якими обмежувалась дія ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
визнані неконституційними і втратили
свою чинність, то у 2011 році ст. 14 цього
Закону діяла у редакції відповідно до
якої, щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком.

Таким чином, позовні вимоги щодо
виплати щорічної разової грошової
допомоги як учаснику війни за 2011 рік є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Крім того, при нарахуванні та виплаті
щорічної одноразової грошової
допомоги слід виходити із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої.
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Позивач у своєму позові просить
стягнути із відповідача визначену суму
недоплаченої суми разової щорічної
допомоги як учаснику війни, однак суд
апеляційної інстанції вважає, що
вирішуючи таку позовну допомогу, судом
фактично буде проведено нарахування
недоплаченої суми разової щорічної
допомоги як учаснику війни, що стане
підміною функцій відповідача, оскільки
виключними повноваженнями щодо
нарахування спірної допомоги наділені
органи Міністерства соціальної
політики населення.

Разом з тим слід зазначити, що
звернення особи за захистом порушеного
права у сфері публічно-правових
відносин з зазначенням способу, який,
на думку суду, не призводить до захисту
права, не може бути підставою для
відмови в позові, тобто в захисті права,
що порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 183-2, ч.3 ст. 197, п. 3
ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 08
липня 2011 року по справі № 2а-6010/11
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області щодо
відмови провести перерахунок ОСОБА_2,
виплаченої у 2011 році разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов`язати управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області здійснити
на користь ОСОБА_2 перерахунок та
виплату за 2011 рік недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги до 5 травня
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, розмір
яких визначається відповідно до ч.1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова касаційному оскарженню не
підлягає. Постанова набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі.

Головуюча-суддя :
Хобор Р.Б.

Судді :
Попко Я.С.

Сапіга В.П.