Справа № 802/3526/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 листопада 2014 р.
Справа № 802/3526/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

позивача: не
прибув;

представника відповідача:
Сердюка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Центрального територіального
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю МО України

про: зобов'язання вчинити дії та
стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного
адміністративного суду знаходиться
адміністративна справа за позовом
ОСОБА_2 до Центрального
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Департаменту внутрішнього
аудиту та фінансового контролю МО
України про зобов'язання вчинити дії та
стягнення коштів.

У позовній заяві позивач просив:

зобов'язати Центральне територіальне
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю МО України надати ОСОБА_2
відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею 3 річного віку та
зобов'язати відповідача компенсувати
витрати на найм адвоката, найм няні для
догляду за дитиною та моральні збитки
його сім'ї на загальну суму 15 тисяч
гривень.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2014 р.
провадження у справі № 802/3526/14-а в
частині позовних вимог про
зобов'язання Центрального
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Департаменту внутрішнього
аудиту та фінансового контролю МО
України надати ОСОБА_2 відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею 3
річного віку закрито на підставі п. 4 ч. 1
ст. 157 КАС України.

Вказана ухвала про закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог від 27 жовтня 2014 р. згідно
ст.ст. 186, 254 КАС України на даний набрала
законної сили.

У судове засідання 19.11.2014 року позивач
не прибув, подавши заяву про розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог та просив у задоволенні
позову відмовити повністю.

Надавши оцінку позовним вимогам які
залишились предметом судового
розгляду та наведеним обставинам
справи, суд дійшов висновку, що
провадження у справі в решті позовних
вимог слід закрити із наступних
мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Частиною 2 ст. 4 КАС України передбачено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як встановлено судом, із урахуванням
ухвали від 27 жовтня 2014 р. про закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог, яка набрала законної
сили, предметом судового розгляду
залишились позовні вимоги про
зобов'язання відповідача компенсувати
позивачу витрати на найм няні для
догляду за дитиною та моральні збитки
сім'ї позивача на загальну суму 15 тисяч
гривень.

Оцінюючи вказану позовну вимогу щодо
належності такої до категорії публічно
- правових спорів, які підпадають під
юрисдикцію адміністративних судів суд
зазначає, що пунктом 2 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів», Пленум роз'яснив, що
законодавство не містить визначення
терміна «публічно-правовий спір». Для
розгляду спору адміністративним судом
необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору суди
повинні враховувати, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Крім того, пунктом 3 Постанови Пленуму
від 20.05.2013 р. № 8, звернуто увагу судів,
що спір набуває ознак
публічно-правового за умов не лише
наявності серед суб'єктів спору
публічного органу чи посадової особи, а
й здійснення ним (ними) у цих відносинах
владних управлінських функцій.

Отже, Кодекс адміністративного
судочинства України регламентує
порядок розгляду спорів, які виникають
у результаті здійснення суб'єктом
владних повноважень управлінських
функцій і розгляд яких безпосередньо
не віднесено до підсудності інших
судів.

Разом із тим, позовні вимоги ОСОБА_2 не
носять публічно правового характеру,
та пов'язані фактично із
відшкодуванням позивачу як майнової
так і моральної шкоди.

Суд вважає, що така вимога носить
цивільно - правовий характер виходячи
із наступного.

Згідно ч.1-2 ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Із системного аналізу наведених норм
Цивільного кодексу України видно, що
право на відшкодування як майнової так
і немайнової (моральної) шкоди належить
до категорії цивільних прав фізичної
особи. Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК
України, суди розглядають саме у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

При цьому нормою п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК
України передбачено, що способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути як відшкодування збитків
та інші способи відшкодування майнової
шкоди так і відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Таким чином незважаючи на те, що
позовна вимога пред'явлена до
відповідача який носить статус
суб'єкта владних повноважень, така за
своїм характером є цивільно - правовою,
оскільки стосується захисту майнових
та особистих немайнових прав фізичної
особи, а тому не може розглядатися в
порядку передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Вказане в силу п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України
є підставою для закриття провадження у
адміністративній справі.

Суд звертає увагу, що єдиний випадок,
коли вимога про відшкодування шкоди
може бути розглянута адміністративним
судом в порядку передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства України
встановлено ч. 2 ст. 21 КАС України.
Нормами вказаної статті передбачено,
що вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Проте, ч. 2 ст. 21 КАС України не підлягає
застосуванню при вирішенні питання про
наявність підстав для закриття
провадження у справі, оскільки із
урахуванням ухвали суду від 27 жовтня 2014
р. (яка набрала законної сили)
провадження у справі № 802/3526/14-а в
частині позовних вимог вирішити
публічно-правовий спір закрито. Тому,
позовні вимоги про відшкодування шкоди
не можуть бути предметом самостійного
розгляду адміністративним судом.

Щодо сплаченого при зверненні до суду
судового збору, то позивач в силу ст. 7
Закону України «Про судовий збір»
вправі звернутися до суду із заявою про
його повернення. Понесення позивачем
інших судових витрат при розгляді
справи не встановлено.

З огляду на неналежність до юрисдикції
адміністративних судів окремих
(самостійних) спорів з приводу
відшкодування шкоди, позивачу слід
врахувати, що спірні правовідносини
можуть розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України,
суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 802/3526/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Центрального
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Департаменту внутрішнього
аудиту та фінансового контролю МО
України в частині позовних вимог про
стягнення коштів закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186
КАС України, апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович