Справа № 815/5069/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5069/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, за участю третьої
особи - ОСОБА_2 про визнання незаконними
та скасування наказів про звільнення,
поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області (надалі по тексту - відповідач
або ГУМВС України в Одеській області),
в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ
начальника ГУМВС України в Одеській
області від 14 липня 2014 року за № 2104 про
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ за п. 66 Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ;

- визнати незаконним та скасувати наказ
начальника ГУМВС України в Одеській
області від 24 липня 2014 року за № 504 о/с
про звільнення ОСОБА_1 01 серпня 2014 року
з органів внутрішніх справ за п. 66
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1 на посаду начальника
Теплодарського відділення міліції
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області.

Ухвалою суду від 12.09.2014 року відкрито
провадження у справі.

Ухвалою суду 24.09.2014 року до участі у
справі залучено третю особу на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог, позивач
посилається на те, що підставою для
його звільнення з ОВС стало (як
зазначено в наказі № 2104 від 14.07.2014 року)
наступне, а саме: вступ у неділові
стосунки з підозрюваними, незаконному
придбанні та перевезенні 07 липня 2014
року таблеток
метилендіоксиметамфетаміну, які є
особливо небезпечною психотропною
речовиною, і небезпечного наркотичного
засобу - героїн, безпідставному
залишенні території обслуговування,
відсутності на робочому місці протягом
тривалого часу, залишені за місцем
мешкання без належного нагляду
табельної зброї, що була закріплена за
ним для постійного зберігання та
носіння, та відсутності контролю за
діями підлеглого - молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_3, що
відповідач кваліфікував як
дискредитацію, якої насправді не було,
а було наступне: 07 липня 2014 року по
фальсифікованим матеріалам слідчим
управлінням прокуратури Одеської
області порушено кримінальне
провадження №

0000368; 08 липня 2014 року по
вищевказаному кримінальному
провадженню позивачу незаконно
пред'явлено підозру у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; 09
липня 2014 року ухвалою слідчого судді
Приморського районного суду м. Одеси
йому обрано міру запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою; 11 липня 2014
року він був звільнений із під варти у
зв'язку з внесенням застави; 14 липня 2014
року ухвалою слідчого судді
Приморського районного суду м. Одеси
він відсторонений строком на два
місяці від займаної посади - начальника
Теплодарського відділення міліції
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області; оскільки в
матеріалах справи відсутні докази про
вчинення позивачем кримінального
правопорушення, постановою першого
заступника прокурора Одеської області
державним радником юстиції 3-го класу
Чорним М.Г. продовжено строк досудового
розслідування у кримінальному
провадженні № 0000368 до чотирьох
місяців - 07 листопада 2014 року. Таким
чином, як зазначає позивач, підставою
для звільнення його з ОВС стало
притягнення його до кримінальної
відповідальності у кримінальному
провадженні № 0000368. Згідно статті
62 Конституції України, особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. З огляду на викладене, позивач
вважає накази начальника ГУМВС України
в Одеській області від 14 липня 2014 року
№ 2104 та від 24 липня 2014 року за № 504 о/с
про звільнення його з ОВС України
незаконними.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві та
письмовому зверненні.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав та просив суд в його задоволенні
відмовити у повному обсязі з підстав,
викладених в запереченнях на позовну
заяву та письмових поясненнях, в цілому
зазначивши, що посадові особи ГУМВС
України в Одеській області при
винесенні спірних наказів діяли в
межах наданих законом повноважень, не
порушуючи прав та законних інтересів
позивача.

Третя особа - ОСОБА_2 у судовому
засіданні на запитання суду відносно
його думки щодо наявності підстав для
задоволення чи відмови у задоволенні
позову, залишив вирішення даного
питання на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, допитавши свідків, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
судом встановлені наступні факти та
обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України,
публічна служба, це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про міліцію» від 20 грудня 1990 року
№565-XII міліція в Україні - державний
озброєний орган виконавчої влади, який
захищає життя, здоров'я, права і свободи
громадян, власність, природне
середовище, інтереси суспільства і
держави від протиправних посягань.
Статтею 7 даного Закону визначено, що
міліція є єдиною системою органів, яка
входить до структури Міністерства
внутрішніх справ України, виконує
адміністративну, профілактичну,
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції. При цьому згідно до ст. 20
Закону України «Про міліцію» працівник
міліції є представником державного
органу виконавчої влади.

Відповідно до п.1 Положення про
Міністерство внутрішніх справ України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 383/2011
Міністерство внутрішніх справ України
(МВС України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого

спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 зазначеного Положення МВС
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління, управління МВС України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, на
транспорті, районні, районні в містах,
міські управління (відділи), лінійні
управління (відділи).

ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ України з 24 березня 1992
року, а з 05.08.2014 року - на посаді
начальника Теплодарського відділення
міліції Біляївського РВ ГУМВС України
в Одеській області (а.с. 42 том 1), що
згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України
підпадає під визначення публічної
служби, спори щодо проходження якої,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України
відносяться до компетенції
адміністративних судів та повинні
розглядатися за правилами
адміністративного судочинства.

08.07.2014 року до ГУ МВС України в Одеській
області надійшла інформація про те, що
08.07.2014 року працівниками прокуратури
Одеської області, УВБ в Одеській
області ДВБ МВС України та ГУМВС в
області затримано начальника
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1 та дільничного
інспектора міліції цього ж ВМ
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області молодшого лейтенанта
міліції ОСОБА_3, які вчинили злочинні
дії, передбачені ст. 307 ч. 2 КК України.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 2070 від 09.07.2014 року призначено
службове розслідування за фактом
затримання 07.07.2014 року працівниками УВБ
в Одеській області ДВБ МВС України
працівників Теплодарського ВМ
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області, які вчинили злочинні
дії, передбачені ст. 307 ч. 2 КК України,
організацію проведення якого доручено
співробітникам УКЗ та УГБ ГУМВС
України в Одеській області (а.с. 132 том
1).

14 липня 2014 року т.в.о. начальника ГУМВС
України в Одеській області полковником
міліції Г.О. Доскевич затверджено
висновок службового розслідування за
фактом затримання працівників
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області від
11.07.2014 року (а.с. 66-73 том 1).

Як вбачається з висновку, службовим
розслідуванням встановлено грубі
порушення начальником Теплодарського
ВМ Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_1 вимог ст.2, ст.3,
ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.7,
ст.8 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого законом України від
22.02.2006 року № 3460-ІУ, п. 7.2 Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу ОВС
України, затверджених наказом МВС
України від 22.02.2012 року № 155, наказу МВС
України від 27.03.2008 року № 141, Присяги
працівника ОВС України і зобов'язання
наданого ним при прийнятті на службу в
ОВС України, що виразилось в
ігноруванні вимог чинного
законодавства України, вступі у
неділові стосунки з підозрюваними,
незаконному придбанні та перевезені
07.07.2014 року 20 таблеток
метилендіоксиметамфетаміну, які є
особливо небезпечною психотропною
речовиною, і небезпечного наркотичного
засобу - героїн, безпідставному
залишенні території обслуговування,
відсутності на робочому місці протягом
тривалого часу, залишені за місцем
мешкання без належного нагляду
табельної зброї, що була закріплена за
ним для постійного зберігання та
носіння, та відсутності контролю за
діями підлеглого - молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_3; зроблено
висновок про необхідність звільнити
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за
п.66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

На підставі вищевказаного висновку
ГУМВС України в Одеській області 14.07.2014
року виданий наказ № 2104 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Біляївського РВ та Б.Дністровського МВ
ГУМВС України в Одеській області»,
пунктом 2 якого начальника
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1 звільнено з
органів внутрішніх справ за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України за грубе
порушення вимог ст.2, ст.3, ст.10 Закону
України «Про міліцію», ст.7, ст.8
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого законом України від
22.02.2006 року № 3460-ІУ, Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу ОВС України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 року № 155, наказу МВС України від
27.03.2008 року № 141, Присяги працівника ОВС
України і зобов'язання наданого ним при
прийнятті на службу в ОВС України (а.с.
97-99 том 1).

На виконання вищезазначеного наказу
ГУМВС України в Одеській області 24.07.2014
року виданий наказ № 504 о/с, яким майора
міліції ОСОБА_1, начальника
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області 01
серпня 2014 року звільнено у запас
Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України (а.с. 22
том 1).

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд не
погоджується з підставами звільнення
позивача з органів внутрішніх справ та
вважає, що відповідач при прийнятті
оскаржуваних наказів в частині
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, діяв на не
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, виходячи з
наступного.

Звільнення за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за
дискредитацію) являється крайнім,
найсуворішим заходом дисциплінарної
відповідальності, у зв'язку з чим, його
застосування має бути вмотивованим та
доведеним.

Судом встановлено, що наказ ГУМВС
України в Одеській області № 2104 від
14.07.2014 року, вмотивований службовим
розслідуванням проведеним інспектором
відділу ІОС УКЗ ГУМВС України в
Одеській області капітаном міліції
ОСОБА_6, яким встановлено, що у
проваджені СУ ГУМВС України в Одеській
області перебували матеріали
кримінального провадження, внесеного
22.05.2013 року до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за № 0001055,
за підозрою громадян ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307
КК України. В ході проведення негласних
слідчих (розшукових) дій по вказаному
кримінальному провадженню було
виявлено факт причетності ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 до злочинної діяльності. У
зв'язку з цим 27.05.2014 року другим слідчим
відділом слідчого управління
прокуратури Одеської області відкрито
кримінальне провадження № 0000225 за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, майор міліції ОСОБА_1 та
молодший лейтенант міліції ОСОБА_3, у
порушення вимог ст. 2, ст. 3, ст. 10 Закону
України «Про міліцію», ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу ОВС
України, затверджених наказом МВС
України від 22.02.2012 року № 155, Присяги
працівника ОВС України і зобов'язання
наданих ними при прийнятті на службу в
ОВС України, втупили у неділові
відносини з підозрюваними, пов'язаними
з незаконним обігом наркотичних
засобів, психотропних речовин, їх
аналогів або прекурсорів.

У подальшому майор міліції ОСОБА_1
незаконно придбав 20 таблеток
метилендіоксиметамфетаміну, які є
особливо небезпечною психотропною
речовиною, та небезпечний наркотичний
засіб - героїн для подальшого збуту та
розповсюдження.

У свою чергу молодший лейтенант
міліції ОСОБА_3 незаконно придбав 9
таблеток метилендіоксиметамфетаміну,
які є особливо небезпечною
психотропною речовиною.

07.07.2014 року працівниками прокуратури,
УВБ в Одеській області та Головного
управління, на підставі ухвали
Приморського районного суду м. Одеси
від 26.06.2014 року, у присутності понятих
та із застосуванням технічних засобів
фіксації було проведено обшуки у
автомобілі Хюндай «Соната»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував майор міліції ОСОБА_1, було
виявлено та вилучено вказану
психотропну речовину та наркотичний
засіб. А у автомобілі Тойота «Ярис»,
реєстраційний знак НОМЕР_2, яким
керував молодший лейтенант міліції
ОСОБА_3, вилучили вказану психотропну
речовину, а також металевий кастет.

Після проведення слідчих дій, вказані
працівники міліції були затримані
згідно ст. 208 КПК України. При цьому
слідчим в ОВС другого слідчого відділу
слідчого управління прокуратури
Одеської області радником юстиції
Бойком О.Г. майору міліції ОСОБА_1 та
молодшому лейтенанту міліції ОСОБА_3
було повідомлено про підозру у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 307
ч. 2 КК України. 09.07.2014 року слідчим
суддею Приморського районного суду м.
Одеси Гаєвою Л.В. у відношенні ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою, при цьому
був визначений альтернативний
запобіжний захід - застава. Досудове
слідство триває.

Також службовим розслідуванням
встановлено, що 07.07.2014 року майор
міліції ОСОБА_1, перебуваючи на службі,
у порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, без дозволу
прямого керівника - начальника
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області полковника міліції
ОСОБА_11 безпідставно виїхав за межі
території обслуговування на вказаному
вище автомобілі, при цьому табельну
вогнепальну зброю пістолет ПМ ВД-0523 у
спорядженому стані, який згідно наказу
Біляївського РВ від 18.04.2014 року № 199 був
закріплений за ним для постійного
зберігання та носіння, залишив вдома у
металевому сейфі без нагляду.

Приблизно о 14:00 год. ОСОБА_1 був
затриманий на території АЗС «Мустанг»,
розташованій у с. Молодіжне
Овідіопольського району. Під час
обшуку у домоволодінні ОСОБА_1 вказаний
пістолет був вилучений, при цьому
доступ до сейфу мала дружина
затриманого. 08.07.2014 року вказану зброю
було повернуто до Біляївського РВ
ГУМВС.

Як зазначено у висновку, вказана
надзвичайна подія стала можливою,
зокрема, внаслідок низьких
морально-ділових та етичних якостей
ОСОБА_1, грубого порушення ним вимог
чинного законодавства.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №
565-XII (далі по тексту - Закон № 565-XII)
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 25 цього Закону
працівник міліції у межах повноважень,
наданих цим Законом та іншими
законодавчими актами, самостійно
приймає рішення і несе за свої
протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ» від 22 лютого 2006 року
№ 3460-IV (далі по тексту - Дисциплінарний
статут) на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види
дисциплінарних стягнень: усне
зауваження; зауваження; догана; сувора
догана; попередження про неповну
посадову відповідність; звільнення з
посади; пониження в спеціальному
званні на один ступінь; звільнення з
органів внутрішніх справ.

Звільнення за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за
дискредитацію) являється крайнім,
найсуворішим заходом дисциплінарної
відповідальності, у зв'язку з чим, його
застосування має бути вмотивованим та
доведеним.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту
встановлено, що Міністрові внутрішніх
справ України належить право
накладати дисциплінарні стягнення,
передбачені цим Статутом, на всіх осіб
рядового і начальницького складу.

Інші начальники накладають
дисциплінарні стягнення в межах
прав, наданих їм Міністром внутрішніх
справ України. Начальник, який не
наділений правом накладання
дисциплінарних стягнень, має право
порушити перед старшим прямим
начальником клопотання про
притягнення особи рядового або
начальницького складу до
дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
Статуту з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування.

Розслідування проводиться за участю
безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової
дисципліни накладається лише одне
дисциплінарне стягнення. У разі
порушення службової дисципліни
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
окремо.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Наказом МВС України № 522 від 6 грудня 1991
року затверджена Інструкція про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України.

Відповідно до п. 1 зазначеної
Інструкції, Інструкцією визначається
порядок проведення службових
розслідувань, що проводяться
інспекцією по особовому складу, іншими
підрозділами та посадовими особами
органів внутрішніх справ по випадках
надзвичайних подій, правопорушень та
інших неправильних дій (в подальшому
порушень), скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Згідно з вимогами п. 2 Інструкції,
задачами службового розслідування є
повне, об'єктивне та всебічне
дослідження обставин порушень скоєних
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ (в
подальшому - працівники органів
внутрішніх справ), виявлення причин та
умов, що сприяли їх скоєнню,
встановлення винних і забезпечення
правильного застосування діючих
нормативних актів з тим, щоб кожен, хто
скоїв порушення, був притягнутий до
справедливої відповідальності і не
один невинний не був притягнутий до
відповідальності.

Відповідно до положень п. 14 Інструкції
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, посадова особа при
проведенні службового розслідування
зобов'язана: прийняти всі законні
заходи по встановленню обставин,
вказаних у ст. 10 цієї інструкції (повне,
об'єктивне, усестороннє дослідження
обставин); дотримуватись передбачених
законом прав та інтересів заявника,
особи, у відношенні якої проводиться
службове розслідування, та інших осіб,
які беруть у ньому участь; роз'яснювати
заявникам і особам, у відношенні яких
проводиться службове розслідування, їх
права, забезпечувати здійснення цих
прав у межах своєї компетенції,
вирішувати в ході розслідування та по
його закінченню заяви та клопотання;
скласти за результатами службового
розслідування висновок і подати його
на розгляд і затвердження керівника
органу внутрішніх справ або його
заступника; ознайомити з затвердженим
висновком службового розслідування
особу у відношенні якої воно
проводилось, за бажанням на те
останньої, якщо це не суперечить
вимогам дотримання державної або
службової таємниці.

Відповідно до положень п. 15 Інструкції
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, особа, у відношенні якої
проводиться службове розслідування
має право: давати усні та письмову
пояснення, заявляти клопотання,
надавати докази по суті досліджуваних
обставин; знайомитись по закінченню
службового розслідування з
затвердженим висновком, а з дозволу
керівника, що призначив службове
розслідування, з матеріалами перевірки
в частині, яка його стосується, якщо це
не суперечить вимогам про збереження
державної та службової таємниці;
оскаржувати затверджений висновок
службового розслідування у порядку
встановленому Дисциплінарним
статутом органів внутрішніх справ
України.

Ухвалою суду від 24.09.2014 року з ГУМВС
України в Одеській області було
витребувано належним чином засвідчені
копії усіх матеріалів службового
розслідування відносно ОСОБА_1

На виконання вимог суду, відповідачем
надано лише висновок службового
розслідування за фактом затримання
працівників Теплодарського ВМ
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області від 11.07.2014 року,
затверджений т.в.о. начальника
Головного управління МВС України в
Одеській області полковником міліції
Г.О. Доскевич 14.07.2014 року, інші матеріали
службового розслідування до суду не
надані, у зв'язку з їх направленням
14.07.2014 року, за поясненнями
представника відповідача та
відповідно до змісту листа № 9/6064 від
26.09.2014 року, до слідчого управління
прокуратури Одеської області для
долучення до матеріалів кримінального
провадження (а.с. 63-64).

При цьому на підтвердження
вищезазначених обставин, представник
відповідача надав супровідний лист від
14.07.2014 року № 3703, згідно з яким,
матеріали службового розслідування у
загальному обсязі 48 арк. були
направлені слідчому в ОВС другого
слідчого відділу прокуратури Одеської
області Бойка О.Г. (а.с. 64 том 1).

Ухвалою суду від 29.09.2014 року, матеріали
службового розслідування за фактом
затримання працівників Теплодарського
ВМ Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області відносно ОСОБА_1, які
знаходяться в матеріалах
кримінального провадження № 0000368,
внесеному до ЄРДР 27.05.2014 року,
витребувані з прокуратури Одеської
області.

На виконання вимог суду, листом від
01.10.2014 року № 17/1/1-3121-14 прокуратурою
Одеської області направлено лише
ксерокопію вищезазначеного висновку
службового розслідування за фактом
затримання працівників Теплодарського
ВМ Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
будь-які інші матеріали службового
розслідування до суду не направлені.
При цьому, вказаним листом, стосовно
обставин отримання разом з запитом
копії листа Драгіна В.Н. на ім'я
слідчого в ОВС другого слідчого
відділу прокуратури Одеської області
Бойка О.Г. від 14.07.2014 року (на який
посилався представник відповідача),
прокуратурою повідомлено суд, що
такого листа в провадженні не мається
(а.с. 156 том 1).

Таким чином, судом встановлено, що при
проведенні службового розслідування,
в порушення ч. 4 ст. 14 Статуту Органів
Внутрішніх Справ України, п. 15
Інструкції про порядок службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, пояснення від особи
відносно якої проводилось службове
розслідування ОСОБА_1 не відбиралось.

В порушення вимог 14.8, 15.3 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, з висновком службового
розслідування позивача не ознайомили,
у зв'язку з чим, позивача було
позбавлено права на оскарження
висновків проведеного службового
розслідування.

Як зазначено судом вище, відповідно до
вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту,
розслідування проводиться за участю
безпосереднього начальника порушника,
тобто, дотримуючись вимог зазначеної
статті Закону, під час виклику позивача
та наданні останнім пояснень мав бути
присутній безпосередній начальник
позивача - начальник Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області, разом
з тим, судом встановлено, що в порушення
вказаних вимог, відповідачем як не були
відібрані пояснення від особи відносно
якої проводилось службове
розслідування ОСОБА_1, так і не було
залучено до участі в службовому
розслідуванні безпосереднього
начальника позивача, що не спростовано
у судовому засіданні представниками
відповідача.

Також суд зазначає, що згідно наказу
ГУМВС України в Одеській області № 2070
від 09.07.2014 року про призначення
службового розслідування (а.с. 132 том 1),
організацію проведення службового
розслідування доручено
співробітникам УКЗ та УГБ ГУМВС
України в Одеській області, тобто без
зазначення посад, прізвищ, імен та
по-батькові конкретних осіб, яким
доручено проведення вказаного
розслідування.

При цьому, з самого висновку за
результатами службового розслідування
вбачається, що службове розслідування
проводилося інспектором відділу ІОС
УКЗ ГУМВС України в Одеській області
капітаном міліції ОСОБА_6 Інші особи
участі у проведенні службового
розслідування не брали. Висновок
погоджено з начальником ВІОС УКЗ ГУМВС
України в Одеській області
підполковником міліції Драгіним В.М.,
начальником УКЗ ГУМВС України в
Одеській області підполковником
міліції Бурмеха С.В., начальником УГБ
ГУМВС України в Одеській області
майором міліції Іщенко І.В.,
заступником начальника ГУМВС України в
Одеській області полковником міліції
Гребенюк Е.М., що знову ж таки свідчить,
про те, що до проведення службового
розслідування не було залучено
безпосереднього начальника порушника.

Допитаний в судому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6 не зміг пояснити суду від
кого безпосередньо він отримав
вказівку на оформлення та складання
висновку службового розслідування та
хто безпосередньо, окрім нього, приймав
участь у проведенні даного службового
розслідування. При цьому ОСОБА_6 також
не зміг пояснити суду, чому у
супровідних листах, згідно яких, нібито
направлялись матеріали службового
розслідування до прокуратури Одеської
області, зазначена різна кількість
аркушів у додатку: 48 та 32 (а.с. 20, 64 том 1).

Крім того, з висновком службового
розслідування, в порушення п. 18
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, не
ознайомлено керівника служби,
працівник якого допустив порушення.

Також як вбачається з атестаційного
листа, у ньому відсутній висновок та
підпис безпосереднього начальника
(керівника) позивача - начальника
Біляївського РВ (з обслуговування
Біляївського району та м. Теплодар)
ГУМВС України в Одеській області
полковника міліції ОСОБА_11 (а.с. 102-103 том
1), що є порушенням порядку проведення
службового розслідування та
звільнення, що підтвердили допитані у
судовому засіданні в якості свідків
ОСОБА_17, ОСОБА_18

Також судом встановлено, що
відповідачем були порушенні вимоги ч. 8
ст. 14 Дисциплінарного статуту, якою
встановлено, що зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис, з огляду
на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
22.07.2014 року заступником начальника
Біляївського РВ (з обслуговування
Біляївського району та м. Теплодар)
ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_19, в присутності начальника
сектора кадрового забезпечення
відділу майора міліції ОСОБА_18 та
старшого інспектора сектора кадрового
забезпечення відділу капітана міліції
ОСОБА_17 складені акти про те, що ОСОБА_1
категорично відмовився прибути для:
ознайомлення та підписання з
дисциплінарним наказом ГУМВС України в
Одеській області від 14.07.2014 року № 2104
щодо його звільнення та з атестаційним
листом, складеним відносно нього щодо
звільнення; заповнення декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2014 рік (а.с.
104-106 том 1). Разом з тим, судом достовірно
встановлено з пояснень позивача, що
також підтверджено показаннями ОСОБА_19
та ОСОБА_18, допитаних судом в якості
свідків, що в день складання зазначених
актів - 22.07.2014 року позивач перебував у
відпустці, що також не спростовувалось
представником відповідача. При цьому,
допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_19, який на момент
звільнення позивача обіймав посаду
заступника начальника Біляївського РВ
(з обслуговування Біляївського району
та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській
області охарактеризував ОСОБА_1 як
начальника Теплодарського ВМ
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області виключно з позитивної
сторони, так само як і ОСОБА_18 та
ОСОБА_17, допитані судом в якості
свідків, у судовому засіданні не змогли
сказати нічого негативного про
позивача, як керівника Теплодарського
відділу міліції.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачу, витяги чи копії з наказів №2104
від 14.07.2014 року, № 504 о/с від 01.08.2014 року
ГУМВС України в Одеській області до
відома не доводились та не видавались.
Витяги з вказаних наказів, разом з
трудовою книжкою були отримані
адвокатом позивача разом поштою лише
після 22.08.2014 року, внаслідок письмового
звернення адвоката позивача - ОСОБА_20 з
адвокатським запитом від 18.08.2014 року, до
керівництва ГУМВС України в Одеській
області, що підтверджується копією
супровідного листа та копією конверта
(а.с. 21-24 том 1), що свідчить про порушення
відповідачем вимог ч. 8 ст. 14
Дисциплінарного статуту.

З огляду на встановлені вище обставини,
суд дійшов висновку, що відповідачем не
дотримано порядку призначення та
проведення службового розслідування,
передбаченого ст. 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України та Інструкцією про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої наказом МВС України від
06.12.1991 № 552. Відсутність доказів на
дотримання відповідачем зазначеного
порядку, суд вважає наявними ознаки
порушення порядку накладання
дисциплінарних стягнень.

Тому, порушення відповідачем засад,
основних принципів та порядку
проведення службових розслідувань та
накладання дисциплінарних стягнень, як
наслідок тягне за собою скасування
винесеного із порушенням
законодавства рішення.

Відповідно до положень ст. 21 Закону
України «Про міліцію», працівник
міліції має право оскаржити до суду
прийняті щодо нього рішення службових
осіб органів внутрішніх справ, якщо
вважає, що вони ущемляють його гідність
і особисті права, які не пов'язані із
службовою діяльністю.

Звільнення працівника міліції зі
служби у зв'язку з обвинуваченням у
вчиненні злочину допускається тільки
після набуття звинувачувальним
вироком законної сили.

Судом, відповідно до листів
прокуратури Одеської області від 26.09.2014
року № 17/1/1-3121-14 (а.с. 74-75 том 1) та від
07.10.2014 року № 15/1-3221-14 (а.с. 152-153 том 1),
встановлено, що першим слідчим
відділом слідчого управління
прокуратури Одеської області
проводиться досудове розслідування у
кримінальному провадженні № 000368,
розпочатому 27.05.2014 року за фактом
незаконного придбання, перевезення та
зберігання з метою збуту особливо
небезпечних наркотичного засобу та
психотропної речовини співробітниками
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області, за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
307 КК України. ОСОБА_1 07.07.2014 року
затримано в порядку ст. 208 КПК України,
як підозрюваного у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Органом досудового розслідування
08.07.2014 року ОСОБА_1 повідомлено про
підозру у скоєні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
11.07.2014 року підозрюваний ОСОБА_1
звільнений з-під варти в ізоляторі
тимчасового тримання ОМУ ГУМВС України
в Одеській області, у зв'язку із
внесенням застави. Ухвалою слідчого
судді Приморського районного суду м.
Одеси 14.07.2014 року підозрюваний ОСОБА_1
відсторонений від займаної посади
начальника Теплодарського відділення
міліції Біляївського РВ ГУМВС України
в Одеській області. Строк досудового
розслідування по вищевказаному
кримінальному провадженню першим
заступником прокурора Одеської
області продовжений до 4 місяців. На
теперішній час досудове розслідування
триває, проводяться необхідні слідчі
дії та вживаються заходи, направлені на
встановлення винних у скоєні злочину
осіб та прийняття остаточного рішення
у найкоротший строк. Тобто вирок по
кримінальній справі не постановлено,
винуватість позивача в інкримінуємих
йому діяннях судом не встановлена.

При цьому щодо встановлених за
наслідками службових розслідувань
позивачем порушень по суті вимог ст.2,
ст.3, ст.10 Закону України «Про міліцію»,
ст.7, ст.8 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, п. 7.2
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
ОВС України, наказу МВС України від
27.03.2008 року № 141, Присяги працівника ОВС
України і зобов'язання наданого ним при
прийнятті на службу в ОВС України, що,
зокрема, виразилось у безпідставному
залишенні території обслуговування,
відсутності на робочому місці протягом
тривалого часу, залишенні за місцем
мешкання без належного нагляду
табельної зброї, що була закріплена за
позивачем для постійного зберігання та
носіння та відсутності контролю за
діями підлеглого - молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_3, суд
зазначає наступне.

Наказом МВС України від 27.03.2008 року № 141
затверджено Інструкцію із
забезпечення контролю за обліком,
зберіганням, видачею й прийманням
вогнепальної зброї, боєприпасів до неї
та спеціальних засобів у чергових
частинах органів та підрозділів
внутрішніх справ України (надалі -
Інструкція), пунктом 10.1, якої
встановлено, що постійне зберігання й
носіння табельної вогнепальної зброї,
боєприпасів і спеціальних засобів
працівниками допускається з дозволу:
керівництва МВС, структурних
підрозділів центрального апарату МВС,
ГУМВС, УМВС України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, на залізничному
транспорті, начальників
міськрайлінорганів, командирів
самостійних стройових підрозділів.

Пунктом 10.2 Інструкції визначено, що до
табельної вогнепальної зброї, що
видається працівникам для постійного
зберігання й носіння, відносяться
пістолети, що закріпляються за ними
згідно з табелями належності в порядку,
установленому в розділі 8 Інструкції.

Пунктами 10.5, 10.7, 10.8 вищезазначеної
Інструкції встановлено, що видача на
постійне зберігання й носіння
працівникам озброєння та спеціальних
засобів здійснюється в таких випадках:
табельної вогнепальної зброї й
боєприпасів - при наявності умов для їх
зберігання за місцем проживання
працівників та після вивчення ними
вимог нормативних актів щодо порядку
зберігання, носіння, використання й
застосування зброї, заходів безпеки
при поводженні з нею, матеріальної
частини зброї, виконання курсу стрільб,
передбаченого програмою навчання, й
складання заліків із цих питань.

Забороняється видача табельної
вогнепальної зброї, боєприпасів і
спеціальних засобів для постійного
зберігання й носіння працівникам, які
не мають належних умов для їх
зберігання за місцем проживання.

Належні умови передбачають наявність
за місцем постійного проживання
працівника прикріпленого до стіни або
підлоги металевого ящика з внутрішнім
замком, який виключав би можливість
доступу до озброєння й спецзасобів
інших осіб.

Відмова у видачі працівникові
табельної вогнепальної зброї,
боєприпасів та спеціальних засобів
оформляється рішенням комісії та
відповідною резолюцією начальника на
рапорті працівника з обов'язковим
зазначенням мотивів відмови.

Постійне зберігання й носіння
табельної вогнепальної зброї,
боєприпасів і спеціальних засобів
працівникам дозволяється (на підставі
рапорту з відміткою голови комісії про
складання відповідних заліків та акта
обстеження) керівниками, зазначеними в
підпункті 10.1 Інструкції. Такі дозволи
обов'язково затверджуються наказами.

Судом встановлено, що дозвіл на
постійне зберігання за місцем
проживання та носіння табельної
вогнепальної зброї та боєприпасів було
надано ОСОБА_1 відповідно до вимог та в
порядку встановленому вищезазначеною
Інструкцією, а саме за наявності у
позивача за постійним місцем його
проживання належних умов зберігання
вказаної зброї та на підставі
відповідного рапорту позивача, що було
підтверджено у судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_19, який на час
звільнення позивача обіймав посаду
заступника начальника Біляївського РВ
(з обслуговування Біляївського району
та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській
області, а також не заперечувалось
представником відповідача.

Також суд зазначає, що представник
відповідача не зміг довести суду
належними та допустимими доказами
факти відсутності контролю за діями
підлеглого - молодшого лейтенанта
міліції ОСОБА_3, безпідставного
залишення позивачем території
обслуговування та відсутності на
робочому місці протягом тривалого
часу, зважаючи на твердження позивача
про повідомлення ним безпосереднього
начальника про необхідність виїзду до
м. Одеси, в розмінні ст. 71 КАС України,
відповідно до вимог ч. 2 якої
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З урахуванням встановлених в ході
розгляду справи обставин, судом
з'ясовано, що необхідність
забезпечення своєчасного та якісного
проведення службових розслідувань за
фактами порушень законності та
надзвичайних подій за участю
особового складу ОВС, вмотивована
повним, об'єктивним і всебічним
розслідуванням обставин порушень,
скоєних працівниками органів
внутрішніх справ, виявленням причин і
умов, що сприяли їх скоєнню,
встановленням винних і забезпеченням
правильного застосування чинних
нормативних актів для того, щоб кожний
винний був притягнутий до
відповідальності, а жоден невинний не
постраждав.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
згідно зі ст. 105 КАС України позивач має
право, зокрема, вимагати скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, судом встановлено, що службове
розслідування відносно позивача було
проведено з порушенням діючого
законодавства України та відомчих
нормативно - правових актів, а саме з
порушенням права позивача надавати
пояснення в свій захист, а також права
на оскарження прийнятих відносно
нього висновків.

Висновки розслідування, обґрунтовані
порушенням відносно позивача
кримінальної справи, у зв'язку з чим
звільнення відбулось з порушенням
вимог ст. 21 Закону України «Про
міліцію», тобто до набуття
звинувачувальним вироком законної
сили.

Крім того, накази про звільнення до
відома позивача не доводились, у
зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги
про визнання незаконними та скасування
наказів № 2104 від 14.07.2014 року та № 504 о/с
від 24.07.2014 року Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області щодо звільнення
ОСОБА_1 з посади начальника
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області у
запас Збройних Сил за п.66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, такими, що
підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_1 достатньо та
належно обґрунтував свої позовні
вимоги. Його доводи про незаконне
звільнення з органів внутрішніх справ,
чим порушені його конституційні права
та гарантії, повністю знайшли своє
підтвердження під час судового
розгляду справи.

Доводи відповідача про
обґрунтованість звільнення позивача
суд до уваги не приймає, оскільки вони
не спростовують наведені вище висновки
суду щодо порушення порядку проведення
службового розслідування та взагалі
відсутності підстав для звільнення, і в
ході розгляду справи відповідачами не
було надано суду заслуговуючих на
увагу доказів на підтвердження цих
доводів.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Також, на підставі положень ч.2,3 ст.162
КАС України суд вважає за необхідне
винести постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

На підставі зазначеної норми суд
вважає необхідним допустити до
негайного виконання постанову суду в
частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
начальника Теплодарського відділення
міліції Біляївського районного
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 7-9, 11, 70-71, 86, 158-163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И
В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, за участю третьої особи -
ОСОБА_2 про визнання незаконними та
скасування наказів про звільнення,
поновлення на посаді, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 2
наказу начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області № 2104
від 14 липня 2014 року в частині
звільнення з органів внутрішніх справ
за п. 66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ начальника
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 504 о/с від 24 липня
2014 року.

Зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області поновити ОСОБА_1 на
посаді начальника Теплодарського
відділення міліції Біляївського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді начальника Теплодарського
відділення міліції Біляївського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 10 листопада 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Визнати протиправним та
скасувати п. 2 наказу начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області № 2104 від 14 липня 2014 року в
частині звільнення з органів
внутрішніх справ за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ начальника
Теплодарського ВМ Біляївського РВ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 504 о/с від 24 липня
2014 року.

Зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області поновити ОСОБА_1 на
посаді начальника Теплодарського
відділення міліції Біляївського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді начальника Теплодарського
відділення міліції Біляївського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області.

10 листопада 2014 року.