Справа № 2а-6500/11(2а/0427/1176/2012)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"23" жовтня 2014 р. справа №
2а-6500/11(2а/0427/1176/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В.
Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенка Р.В.

розглянувши у відкритому в судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області на
постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 червня 2012 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

в с т а н о в и в:

В вересні 2011 року позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визнати незаконною бездіяльність
відповідача щодо нарахування
підвищення до пенсії у меншому розмірі,
ніж це передбачено ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити різницю у
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010
року, з 01 січня 2011 року по день розгляду
справи в суді та в подальшому.

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 червня 2012 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача щодо
нездійснення перерахунку та виплати
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 26 березня 2011 року по 23
липня 2011 року в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
проведених виплат. В решті позовних
вимог було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.
Просили розглядати справу за їх
відсутності.

Позивач апеляційну скаргу не подавав,
рішення суду не оскаржував.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та у подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області
-залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 червня 2012 року - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко