Справа № П/811/2454/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № П/811/2454/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційні скарги Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2014 року по справі № П/811/2454/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Світловодської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просила скасувати вимогу
Світловодської ОДПІ про сплату боргу
(недоїмки) від 16.06.2014 року №Ф- з
єдиного внеску в сумі 12292,82 грн.; рішення
Світловодської ОДПІ № від 16.06.2014
року про застосування штрафних санкцій
в сумі 1168,18 грн.; податкове
повідомлення - рішення Світловодської
ОДПІ № від 26.06.2014 року про
нарахування грошового зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 24748
грн. та штрафної санкції в сумі 6187 грн.;
податкове повідомлення - рішення
Світловодської ОДПІ № від 26.06.2014
року на суму штрафних санкцій по
податку на додану вартість в сумі 340
грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково, а саме скасовано рішення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Мндоходів у
Кіровоградській області № від
16.05.2014 р. про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в частині
визначення суми єдиного внеску в
розмірі 11346,90 грн. та нарахованого
штрафу в розмірі 1087,85 грн. Скасовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки)
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Мндоходів у
Кіровоградській області від 16.06.2014 року
№Ф- № в частині визначення суми
боргу в розмірі 11346,90 грн. Скасовано
рішення Світловодської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Мндоходів у
Кіровоградській області № від
26.06.2014 р., яким визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в частині нарахування 10158 грн.
- за основним платежем та 2529,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
Скасовано рішення Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Мндоходів у Кіровоградській області
№ від 26.06.2014 р., яким визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 340 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Світловодська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області та фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 подали
апеляційні скарги, в яких посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування обставин
справи, просили: позивач - скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі; відповідач - скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційних скарг та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
посадовими особами Світловодської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області проведено документальну
планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.2011 по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013 року, виконання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
від 16.06.2014 р. №257/17-01-НОМЕР_1, в якому
зроблено висновки про порушення
підприємством вимог:

- пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1 та 183.2
статті 183, пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-УІ у результаті чого
занижено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за період,
що перевірявся на загальну суму 24748
грн., в тому числі за жовтень 2013 року -11080
грн., листопад 2013 року -6782 грн., грудень
2013 року -6886 грн.;

- підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-У1 в частині
неподання податкової декларації з
податку на додану вартість за листопад
та грудень 2013 р.;

- п.2 частини першої ст.7. ч.11 ст.8 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№2464-УІ, в частині заниження сум єдиного
внеску на 12292,82 грн., в тому

числі за 2011 рік-на 3470,00 грн., за 2012 рік-на
4130,69 грн., за 2013 рік-на 4692,13 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 26.06.2014 року:

№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 30 935 грн. в т.ч. за
основним платежем в розмірі 24 748 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями - 6
187 грн.

№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 340 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Також на підставі вищевказаних
висновків податковим органом 16.06.2014
року прийнято рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, яким донараховано суму єдиного
внеску в сумі 12292,82грн. та застосовано
штрафні санкції у розмірі 1168,18 грн.

Крім цього, 16.06.2014р. податковим органом
прийнято вимогу про сплату боргу
(недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 12292,82 грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних рішень відповідача є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

За наслідками перегляду судового
рішення колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, які
зроблені у межах цієї справи.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що підставою для
прийняття рішення № про
донарахування єдиного внеску та
застосування штрафних санкцій стали
висновки ДПІ про заниження позивачем
доходу на 2726,грн. та завищення
задекларованої суми витрат на
загальну суму 32700 грн., в т.ч. 2011 рік - 10000
грн., 2012 р. - 10000 грн., 2013 р. - 12700 грн.

Вказуючи на правомірність визначення
суми єдиного внеску у розмірі 949,39грн.
(2726 х 34,7), суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не наведено взагалі
жодного доводу про протиправність
висновків щодо заниження суми доходів.
В той же час, дане порушення
встановлено з огляду на
невідповідність сум, які надійшли у
звітних періодах на рахунки позивача,
із сумами зазначеними в податкових
деклараціях позивача. Тобто, заниження
доходу визначено з огляду на суми, які
фактично надійшли на рахунок позивача,
та які останнім задекларовані у
поданих деклараціях.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано погодився з позицією
відповідача щодо заниження позивачем
доходу у перевіреному періоді.

Визначаючи неправомірним нарахування
позивачу єдиного внеску у розмірі
11346,90грн. (32700 х 34,7), суд першої інстанції
правильно виходив з того, що підставою
для донарахування 11346,90грн. єдиного
внеску стали висновки ДПІ про
завищення позивачем задекларованої
суми витрат на загальну суму 32700 грн.

Такі висновки відповідачем зроблені з
огляду на віднесення до складу витрат,
витрат пов'язаних із придбанням
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами в сумі
30000 грн. та витрат понесених за
придбання електронного
контрольно-касового апарату МІНІ-Т400 МЕ
в сумі 2700 грн.

Встановлені судом першої інстанції
обставини справи, які не
спростовуються доводами апеляційної
скарги ДПІ, свідчать про те, що за
підсумками 2011 р. за даними книги обліку
розмір витрат та обігу позивача
становить 357050,1 грн. в тому числі
вартість придбаних матеріальних
цінностей графа 5 становить 291327,67 грн.,
понесені витрати на оплату праці графа
9 - 53188,06 грн., графа 10 - 12534,39 грн. За даними
декларації за 2011 р. до декларації
включені витрати в суму 266593 грн., тобто
на 90457,12 грн. менше, ніж зазначено в
книзі обліку.

За підсумками 2012 р. за даними книги
обліку розмір витрат виробництва та
обігу становить 366126,2 грн. в тому числі
вартість придбаних матеріальних
цінностей графа 5 становить 292564,03 грн.,
понесені витрати на оплату праці графа
9 - 57226,48 грн., графа 10-16335,72 грн. За даними
декларації за 2012 р. до декларації
включені витрати в сумі 274967 грн., тобто
на 91159,23 грн. менше ніж зазначено в книзі
обліку.

За підсумками 2013 р. за даними книги
обліку розмір витрат виробництва та
обігу становить 398650,3 грн. в тому числі
вартість придбаних матеріальних
цінностей графа 5 становить 302975,04 грн.,
понесені витрати на оплату праці графа
9 - 49630,17 грн., графа 10-46045,12 грн. За даними
декларації за 2013 р. до декларації
включені витрати в сумі 335929 грн., тобто
на 62721,33 грн. менше, ніж зазначено в
книзі обліку.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано звернув увагу на те, що до
складу витрат за даними податкових
декларацій за період, що перевірявся
включено витрати в сумі 877529 грн., в той
час, в книзі обліку розмір витрат
виробництва та обігу записані фактично
проведені витрати в сумі 1121827 грн.
Проте, до декларацій не включені
витрати в сумі 244297,6 грн., в тому числі і
витрати на придбання ліцензій та
касового апарату в загальній сумі 32700
грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
безпідставність доводів ДПІ щодо
завищення витрат на суму 32700грн., а отже
вірно вказав і на безпідставність
донарахування єдиного внеску на суму
11346,90грн.

Оскільки суд першої інстанції дійшов
висновку про протиправність
визначення суми єдиного внеску в
розмірі 11346,90 грн., то ним правильно
зазначено і про протиправність сум
штрафних санкцій у розмірі 1087,85 грн.,
які застосовані у зв'язку із
донарахуванням єдиного внеску.

З цих підстав, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
рішення Світловодської ОДПІ №
від 16.05.2014 р., яким визначено суму
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
підлягає скасуванню в частині
визначення суми єдиного внеску в
розмірі 11346,90 грн. та нарахованого
штрафу в розмірі 1087,85 грн.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
скасування рішення Світловодської
ОДПІ № від 16.05.2014 р. в частині
визначення суми єдиного внеску в
розмірі 11346,90 грн., то ним обґрунтовано
скасовано і вимогу №Ф- про сплату
боргу в цій частині.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 26.06.2014 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що підставою для
прийняття податкового
повідомлення-рішення № від 26.06.2014
року стали висновки податкової служби
про порушення позивачем вимог п. 181.1. ст.
181, п. 183.1 та 183.2 ст..183, п.187.1 ст.187
Податкового кодексу України, у
результаті чого позивачем занижено
податок на додану вартість за період,
що перевірявся на загальну суму 24748
грн., в тому числі за жовтень 2013 року -11080
грн., листопад 2013 року -6782 грн., грудень
2013 року -6886 грн.

Такі висновки ДПІ ґрунтуються на тому,
що проведеною перевіркою встановлено,
що обсяг оподатковуваних операцій ФОП
ОСОБА_1 протягом останніх 12 календарних
місяців сукупно перевищив 300000 грн.
Перевищення відбулося 24.09.2013 року та
станом на зазначену дату доходи
позивача склали 300191,94 грн., при цьому
ФОП не звертався з заявою про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України у
разі якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 грн. (без
урахування податку на додану вартість),
така особа зобов'язана зареєструватися
як платник податку в органі державної
податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених ст. 183
цього Кодексу, крім особи, яка є
платником єдиного податку.

Отже, вказаною нормою права
визначено підстави за наявності яких у
особи виникає обов'язок
зареєструватися платником податку на
додану вартість. Такою підставою є
перевищення загальної суми від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг 300000 гривень (без
урахування податку на додану вартість)
протягом останніх 12 календарних
місяців.

Відповідно до пункту 183.2 статті 183 ПК
України у разі обов'язкової реєстрації
особи як платника податку реєстраційна
заява подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Оскільки, з вересня 2012 по вересень 2013 р.
позивач отримав доходи у сумі 300191,94
грн., що є перевищенням 300000 грн., то до 10
жовтня 2013 р. останній зобов'язаний був
зареєструватись як платник ПДВ та
сплачувати даний податок.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано погодився з позицією
податкової служби щодо порушення
позивачем вимог п.181.1 ст.181 ПК України.
При цьому, суд першої інстанції
правильно не прийняв до уваги позицію
позивача, яка полягає у тому, що
оскільки сума доходу 300 000грн.
розраховується без урахування податку
на додану вартість, то загальна сума
операцій для реєстрації платником
податку на додану вартість повинна
складати 360000грн. (300000 + 20%ПДВ). З цього
приводу суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що позивач, як
особа що не була зареєстрована
платником ПДВ, в силу приписів п.183.10
ст.183 ПК України, не мав права на
зменшення суми визначеного грошового
зобов'язання з ПДВ на суму податкового
кредиту (сума ПДВ сплаченого в ціні
придбаного товару).

В той же час, погодившись з позицією ДПІ
щодо обов'язку позивача
зареєструватися платником ПДВ, суд
першої інстанції вказав на
необґрунтованість сум ПДВ, які
визначені спірним податковим
повідомленням-рішенням.

Так, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач надав суду розрахунки,
які спростовують висновки податкового
органу про суми отриманих доходів з 11
жовтня по 31 жовтня 2013 р.

Згідно письмового пояснення та
долученими до нього доказами (копією
книги обліку та витрат, виписками з
банку та інформацією щодо руху
грошових коштів по інших рахунках),
позивач з 11.10.2013 р. по 31.10.2013 р. отримав
дохід у сумі 19142,65 грн. із якої і повинен
бути нарахований податок.

Так, згідно акту перевірки у позивача є
4 рахунки у банках, а згідно інформації,
наданої позивачем, лише по одному
рахунку у період з 11.10.2013 р. по 31.10.2013 р.
був рух грошових коштів (а.с.140-141, 154-157).

Арифметичних розбіжностей у
обрахунках отриманих коштів за
листопад та грудень 2013 р. позивач не
зазначив.

Отже, судом встановлено, що сума
отриманих доходів у період з 11.10.2013 р. по
31.12.2013 р. становить 87479,94 грн. (а.с.138-139), у
зв'язку з чим сума ПДВ, яку правомірно
визначив відповідач складає 14590 грн.
(87540,84 грн./120% х 20%).

Оскільки відповідач необґрунтовано
визначив суму ПДВ в розмірі 10158 грн. (24748
- 14590), то і штрафні санкцій у розмірі
2529,50 грн. (10158 х 25%) нараховані
безпідставно.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтовано
висновку про неправомірність
податкового повідомлення - рішення
Світловодської ОДПІ № від 26.06.2014
р. в частині визначення грошового
зобов'язання з ПДВ в сумі 10158 грн. - за
основним платежем та в сумі 2529,50 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Правильними є і висновки суду першої
інстанції щодо неправомірності
податкового повідомлення-рішення
№, яким до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 340грн.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що підставою для винесення
даного рішення стали висновки
відповідача про те, що оскільки позивач
з 11.10.2013 р. повинен був бути
зареєстрований як платник ПДВ, то був
зобов'язаний був до 20 числа поточного
місяця подавати податкову декларацію з
ПДВ.

Вказуючи на неправомірність таких
висновків ДПІ суд першої інстанції
правильно виходив з того, що обов'язок
подавати податкові декларації з ПДВ за
відповідні податкові періоди у
платника податків виникає лише з дати
його реєстрації як платника ПДВ.

Оскільки, у зазначений ДПІ період,
позивач не був зареєстрований
платником ПДВ, то у нього був відсутній
і обов'язок подавати до ДПІ декларації
по вказаному податку, у зв'язку з чим
застосування до позивача штрафних
санкцій у відповідності до п.120.1 ст.120 ПК
України, є неправомірним.

З огляду на викладені обставини справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційних скарг, не існує.

Крім цього, з позивача підлягає
стягненню недоплачена сума судового
збору за подання апеляційної скарги у
розмірі 90,50 грн.

Так, ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2014 року апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2014
року по справі № П/811/2454/14 залишено без
руху та надано строк для усунення
недоліків, а саме сплати судового збору
у розмірі 913,50 грн.

На виконання вимог ухвали ФОП ОСОБА_1
було надано до суду оригінал квитанції
про сплату судового збору за подання
апеляційної скарги на суму 823,00 грн.,
таким чином недоплачена сума судового
збору складає 90,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Світловодської
об'єдної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року по справі № 808/3808/14 - без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь держави судовий збір
у розмірі 90,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено
03.11.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк