Справа № 673/373/14-а
Суддя: Коваль Ф. І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/373/14-а
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2014 р.

Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в складі:головуючого - судді Коваля
Ф.І.,

при секретарі
Демчишиній Н.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кухара
І.Д.,

представника третьої особи
ОСОБА_3,

представника третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Деражні справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Деражнянської міської ради про
визнання рішення про відмову в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки недійсним та за
адміністративним позовом третьої
особи із самостійними вимогами ОСОБА_5
до Деражнянської міської ради про
визнання протиправною відмови в
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та визнання права на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, -

встановив:

3 лютого 2014 року Деражнянською міською
радою прийняте рішення №6 «Про надання
дозволу на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок», згідно з пунктом 2.1. якого
ОСОБА_5, який проживає АДРЕСА_1,
відмовлено в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,1 га, по АДРЕСА_2 із
земель житлової та громадської
забудови для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд з
метою передачі у власність в зв'язку з
тим, що дана земельна ділянка
знаходиться в центральній частині
міста, через неї проходять мережі
водопостачання та водовідведення і є
необхідність узгодження можливості
розташування житлового будинку в цьому
місці відносно фактично прокладених
мереж.

Згідно з пунктом 2.2. вказаного рішення
ОСОБА_1, який проживає АДРЕСА_3,
відмовлено в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення тієї ж земельної ділянки із
тих же підстав, а також в зв'язку з тим,
що не прийнято остаточне рішення по
клопотанню №5 від 14.01.2014 р. щодо
розроблення проекту землеустрою по цій
же земельній ділянці.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Деражнянської міської ради про
визнання рішення про відмову в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки недійсним, обґрунтовуючи позов
тим, що наведені у рішенні міської ради
посилання відповідача на те, що
земельна ділянка знаходиться в
центральній частині міста, через неї
проходять мережі водопостачання та
водовідведення і є необхідність
узгодження можливості розташування
житлового будинку в цьому місці
відносно фактично прокладених мереж,
не можуть бути підставою для відмови в
наданні дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки, оскільки
відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Тобто, стверджує
позивач, перелік передбачених законом
підстав для відмови в наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки є
вичерпним, а наведені у рішенні міської
ради підстави відмови до цього
переліку не входять. Крім того, позивач
посилається на те, що на спірній
земельній ділянці раніше знаходився
житловий будинок, який був знесений як
аварійний і, оскільки будь-які мережі
водопостачання та водовідведення
після його знесення на земельній
ділянці не прокладались, він вважає дії
відповідача незаконними і просить
задовольнити його позов.

ОСОБА_5 як третя особа із самостійними
вимогами звернувся в суд з позовом до
того ж відповідача, в якому просить, із
врахуванням уточнених позовних вимог,
визнати протиправною відмову в наданні
йому дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та визнати за ним таке право. В
обґрунтування своїх вимог позивач
вказує, що 14 січня 2014 року він,
керуючись ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного
кодексу України, звернувся до
відповідача з клопотанням про передачу
йому в приватну власність земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, по
АДРЕСА_2 із земель житлової та
громадської забудови для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, проте
в задоволенні клопотання йому було
відмовлено із тих самих підстав, що й
позивачу ОСОБА_1 ОСОБА_5 стверджує, що
відповідач необґрунтовано позбавляє
його права набуття власності на
земельну ділянку на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності, а
тому він просить задовольнити його
позов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи із
самостійними вимогами позовні вимоги
підтримала і просить їх задовольнити.

Представник відповідача не визнав як
позовних вимог ОСОБА_1, так і позовних
вимог третьої особи ОСОБА_5 Обґрунтовує
заперечення на позовні вимоги тим, що
ОСОБА_6 14 січня 2014 року звернувся до
міської ради із клопотанням про
надання йому дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки. Із таким же
клопотанням 30 січня 2014 року звернувся
до міської ради ОСОБА_1 Обидва
клопотання були розглянуті на сесії
міської ради 3 лютого 2014 року і згідно з
рішенням №6 у їх задоволенні було
відмовлено, оскільки на той час міською
радою розроблявся генеральний план
міста, а спірна земельна ділянка
знаходиться в центральній його
частині, через неї проходять мережі
водопостачання та водовідведення, у
зв'язку з чим існувала необхідність
узгодження можливості розташування
житлового будинку на земельній ділянці
відносно фактично прокладених мереж.
Представник стверджує, що міська рада
при прийнятті оскаржуваного рішення
діяла на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством України, а тому він,
посилаючись на безпідставність
позовних вимог обох позивачів, просить
відмовити у їх задоволенні.

Представник допущеної судом до участі
у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, ОСОБА_7,
пояснив, що останній на праві власності
належить земельна ділянка, розташована
по АДРЕСА_4, що межує зі спірною
земельною ділянкою, через яку
проходять комунікації по
водопостачанню та водовідведенню до
належної їй будівлі. У 2012 році ОСОБА_7
зверталася до міської ради із
клопотанням про передачу їй у
власність або оренду спірної ділянки,
проте у цьому їй було відмовлено.
Оскільки оскаржуваним рішенням
міської ради порушуються права ОСОБА_7
щодо володіння та користування
належною їй земельною ділянкою, її
представник заперечує в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_5,
вважаючи їх необґрунтованими.

Вислухавши доводи сторін,
представників третіх осіб та
дослідивши матеріали справи, суд
доходить до наступного.

Згідно із ч.1 ст. 158 Земельного кодексу
України земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.6 ст. 118 цього ж Кодексу
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 цієї ж статті відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. У разі
якщо у місячний строк з дня реєстрації
клопотання Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. г) ч.1 ст. 121 цього ж
Кодексу громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в містах - не
більше 0,10 гектар.

Судом встановлено, що 14 січня 2014 року
ОСОБА_5 звернувся до Деражнянської
міської ради із клопотанням про
передачу йому в приватну власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,1 га, по АДРЕСА_2 із земель житлової та
громадської забудови для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

30 січня 20104 року із аналогічним
клопотанням щодо передачі йому у
власність цієї ж земельної ділянки
звернувся ОСОБА_1

Обидва клопотання були подані з
дотриманням вимог ч.6 ст. 118 Земельного
кодексу України щодо форми та змісту, а
також з усіма передбаченими до них
додатками, що підтверджується
матеріалами справи.

Оскаржуваним рішенням Деражнянської
міської ради від 3 лютого 2014 року в
задоволенні клопотань ОСОБА_5 і ОСОБА_1
було відмовлено із тих підстав, що
спірна земельна ділянка знаходиться в
центральній частині міста, через неї
проходять мережі водопостачання та
водовідведення і є необхідність
узгодження можливості розташування
житлового будинку в цьому місці
відносно фактично прокладених мереж.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Беручи до уваги викладене, а також
аналізуючи наведене положення
Земельного кодексу України щодо
порядку безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами, яким
передбачено вичерпний перелік підстав
для відмови в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, суд
доходить висновку про те, що відмова
Деражнянської міської ради в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки є необґрунтованою.

Разом із тим, враховуючи те, що ОСОБА_5
звернувся до Деражнянської міської
ради із клопотанням про передачу йому в
приватну власність спірної земельної
ділянки 14 січня 2014 року, тоді як ОСОБА_1
- 30 січня 2014 року, суд приходить до
переконання, що переважне право на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
належить ОСОБА_5, тому є доведеними та
підлягаючими задоволенню його позовні
вимоги, а підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 118, 121, 158 Земельного
кодексу України, ст.ст. 6, 94, 158-163 КАС
України, суд, -

постановив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Деражнянської міської ради про
визнання рішення про відмову в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки недійсним відмовити.

Адміністративний позов третьої особи
із самостійними вимогами ОСОБА_5
задовольнити.

Визнати протиправними дії
Деражнянської міської ради щодо
відмови ОСОБА_5 в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,10 га, розташованої
по АДРЕСА_2 Хмельницької області, із
земель житлової та громадської
забудови для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд з
метою передачі у власність.

Визнати за ОСОБА_5 право на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,10 га, розташованої по АДРЕСА_2
Хмельницької області, із земель
житлової та громадської забудови для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд з метою одержання безоплатно у
власність.

Стягнути з Деражнянської міської ради
на користь ОСОБА_5 73 грн. 08 коп.
понесених судових витрат по сплаті
судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через районний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення.

Суддя: Ф. І. Коваль