Справа № 0870/9360/12
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2014 рокусправа № 0870/9360/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Запорізької митниці Міндоходів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техенергохім»

до Запорізької митниці Міндоходів

про скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техенергохім», в якому позивач
просить скасувати рішення Запорізької
митниці Міндоходів щодо визначення
митної вартості товарів №112000003/2012/000659/1
від 26.03.2012.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини
справи та порушено норми матеріального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що між ТОВ
«Техенергохім» (покупець) та компанією
Purolite International, Великобританія
(продавець) укладено контракт № 10039/ІМ
від 28.08.2010, за умовами якого позивач
придбав іонообмінну смолу С100 у
кількості 20 куб. м. (16400 кг) за ціною 1050,00
USD/куб. м. (1,27 USD/кг), на загальну суму 21000,00
USD.

Позивач доставив вказаний товар 15.03.2012
на Запорізьку митницю для проведення
митного оформлення.

Запорізькою митницею прийнято рішення
про визначення митної вартості товарів
№ 112000003/2012/000659/1 від 26.03.2012, відповідно до
якого здійснено коригування заявленої
декларантом митної вартості товару з
1,27 до 1,65 USD/кг. Загальна сума вартості
товару збільшена з 22325,88 USD до 27060,00 USD.

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «Смоли іонообмінні,
одержані на основі полімерів
полістиролу: іонообмінна смола Рurоlіtе
С100С. Виробник: РURОLIТЕ INТЕRNАTIONАL LТD СНINА.
Торговельна марка РURОLIТЕ. Країна
виробництва СN», заявленого до митного
оформлення за ВМД № 112050000/2012/004911 від
15.03.2012, було перевірено документи,
подані для підтвердження митної
вартості товарів, і відомості, що
необхідні для здійснення митного
контролю.

Запорізькою митницею Міндоходівз
метою перевірки заявленої митної
вартості товару, підставі п. 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766, було
витребувано додаткові документи для
визначення митної вартості, а саме:
первинні бухгалтерські документи,
згідно з якими товар було знято з
обліку (балансу) підприємства-продавця,
відвантажено зі складу та знято з
обліку підприємства-виробника, витяги
з електронних бухгалтерських журналів,
які можуть підтвердити вартість
товару; інші документи для
підтвердження заявленої у декларації
митної вартості товарів за бажанням
декларанта.

Про необхідність надання зазначених
документів зроблено відповідний запис
на зворотному боці митної декларації №
112050000/2012/004911 від 15.03.2012.

Позивачем було надано митному органу
додаткові документи: комерційної
пропозиції від 29.12.2011; сертифікату про
реєстрацію Quality management system-ISO 9001:2008 від
03.08.2009 №FМ 21074; сертифікату
відповідності міжнародним стандартам
від 18.01.2012, про що свідчить відповідний
запис на зворотному боці декларації
від 16.03.2012.

Після перевірки додатково наданих
декларантом документів Запорізька
митниця прийняла рішення про
визначення митної вартості товарів
(здійснення митної оцінки) №
112000003/2012/000659/1 від 26.03.2012.

Підставою для прийняття вказаного
рішення стали наступні висновки
відповідача: «Неподання декларантом
додаткових документів в повному обсязі
в установлений строк згідно з п. п. 11, 13,
14 постанови Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 № 1766. Метод №1 неможливо
застосувати в зв'язку з неподанням
декларантом додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару в повному обсязі в
установлений термін та наявність
розбіжностей щодо інформації по товару
в документах. Прийнято рішення про
неможливість застосування методів №2, 3
в зв'язку з невідповідністю умов
відповідно до до ст. ст. 268, 269 МКУ. При
визначенні митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо митної вартості, яка
ґрунтується на раніше визначеній
вартості товару. Застосовано метод №6 у
відповідності з вимогами статті 273 МКУ.
ВМД від 14.09.2011 № 100200000/2011/12224».

Надаючи оцінку правомірності
оскарженого рішення суб'єкта владних
повноважень суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до ст. 259
Митного кодексу України митна вартість
товарів - це заявлена декларантом або
визначена митним органом вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, яка обчислюється на
момент перетинання товарами митного
кордону України.

Статтею 261 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів, заявлені декларантом
під час переміщення товарів через
митний кордон України і прийняті
митним органом, використовуються для
нарахування податків і зборів, ведення
митної статистики, а також у випадках
для розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України.
Частиною 2 ст. 262 Митного кодексу
України встановлено, що порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, встановлюється
Кабінетом Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно зі ст. 264 Митного кодексу України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватись на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766, для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Пунктом 11 вказаного Порядку
встановлено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

За приписами ст. 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України, здійснюється шляхом
застосування таких методів: за ціною
угоди щодо товарів, які імпортуються
(метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних
товарів (метод 2); за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів (метод 3);
на основі віднімання вартості (метод 4);
на основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6). Основним є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог ст. ст. 268, 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

кожний наступний метод визначення
митної вартості товару застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку, що митним
органом в порушення вимог ст. 266 Митного
кодексу України не проведена процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості, а тому необґрунтовано та
протиправно визначив ціну товару за
шостим резервним методом.

Натомість суд апеляційної інстанції
вважає такий висновок помилковим з
огляду на те, що в матеріалах справи
міститься постанова Запорізького
окружного адміністративного суду від
14.11.2012 в адміністративній справі №
0870/9120/12, яка набрала законної сили,
згідно з якою відмовлено у задоволенні
позовних вимог ТОВ «Техенергохім» до
головного інспектора Запорізької
митниці Яковлевої Світлани Іванівни,
Запорізької митниці про визнання дій
головного інспектора Запорізької
митниці Яковлевої С.І. щодо визначення
митної вартості товарів, за
результатами яких прийнято рішення про
визначення митної вартості товарів №
112000003/2012/000659/1 від 26.03.2012.

Ухвалюючи вказану постанову суд
першої інстанції дійшов висновку, що
декларант не надав в повному обсязі
додаткові документи в строк,
установлений п. 13 Порядку № 1766, які
необхідні для підтвердження митної
вартості товару, а також у зв'язку з
наявністю розбіжностей щодо
інформації по товару в документах, які
були надані для підтвердження митної
вартості, митниця правомірно дійшла
висновку, що митна вартість не може
бути визначена за методом 1. Також суд
встановив, що при здійсненні митної
оцінки був застосований резервний
метод визначення митної вартості, у
відповідності до вимог статті 279 МКУ.
Попередні методи не застосовані за
невідповідністю умов, передбачених ст.
ст. 268, 269 МКУ, та з врахуванням норм
статті 270 МКУ. Методи визначення митної
вартості на основі віднімання та
додавання вартості не були застосовані
у зв'язку з відсутністю в митниці даних,
необхідних для розрахунку митної
вартості.

Таким чином в адміністративній справі
№ 0870/9120/12 суд встановив послідовне
застосування митним органом методів
визначення митної вартості товару
відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При цьому як під час розгляду
вищезазначеної адміністративної
справи, так і під час розгляду даної
адміністративної справи позивач не
довів належними доказами, що митним
органом не було проведено процедуру
консультацій між митним органом та
декларантом.

За приписами ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Враховуючи сукупність викладених
обставин колегія суддів доходить
висновку, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, а тому постанова суду підлягає
скасуванню із прийняттям нового
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року в адміністративній справі №
0870/9360/12 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техенергохім» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Повний текст постанови складений
13 жовтня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова