Справа № 817/2939/14
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2939/14

03 листопада 2014 року 17год. 51хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Зозулі Д.П.
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом

Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Дубенська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Рівненській області (далі
- Дубенська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області) звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) про стягнення
заборгованості.

Справа розглянута в порядку
скороченого провадження.

Ухвалою про відкриття
скороченого провадження від 09 жовтня
2014 року відповідачу було надано
десятиденний строк з дня отримання
ухвали для подання заперечення. У
вказаний строк відповідачем не було
подано заперечення на
адміністративний позов та заяви про
визнання позову.

Копія ухвали про відкриття
скороченого провадження в
адміністративній справі, разом з
витягом про процесуальні права була
надіслана відповідачу, проте на адресу
суду повернувся конверт з відміткою
органу поштового зв'язку "за зазначеною
адресою не проживає"(а.с.14).

Згідно із частиною 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Суд вважає, що повідомлених
позивачем обставин та долучених ним до
матеріалів справи документів
достатньо для ухвалення законного і
обґрунтованого судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику сторін.

Давши оцінку доказам у справі,
повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими доказами,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою -
підприємцем 04.11. 2002 року, та взята на
облік як платник податків 05.11. 2002 року,
що підтверджується копією інформації
про реєстраційні дані (а.с.11).

Судом встановлено, що за фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1.) рахується податковий борг по
єдиному податку з фізичних осіб в сумі
220,84 грн.

Наявними матеріалами справи
стверджено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на
спрощеній системі оподаткування.
Нарахування авансових внесків для
платника єдиного податку
здійснювалося на підставі заяви
відповідача про застосування
спрощеної системи оподаткування від
15.03. 2012 року (а.с.4-5). В матеріалах справи
наявна копія свідоцтва платника
єдиного податку НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно із даних карток особових
рахунків вбачається, що ФОП ОСОБА_1 не в
повній мірі сплачувалися платежі до
бюджету, в зв'язку з чим виник
податковий борг по сплаті єдиного
податку з фізичних осіб в сумі 220,84грн.

Разом з тим, за несвоєчасну сплату
єдиного податку до відповідача
застосовано штрафні санкції, згідно із
податкового повідомлення - рішення
форми "Р" № від 23.08. 2014 року про
донарахування штрафних санкцій по
єдиному податку з фізичних осіб в сумі
322,40 грн. (а.с.12). Крім того, відповідачу
зараховано передплату з попередніх
періодів в сумі 79,72грн., а також
обліковується залишок несплаченої
пені в сумі 21,99грн., що підтверджується
зворотнім боком облікової картки
платника податків по єдиному податку з
фізичних осіб та довідкою про
заборгованість(а.с.7, 8-9).

Статтею 67 Конституції України
закріплено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно із п.293.1 ст.293 цього Кодексу,
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

На підставі п.295.1 ст.295 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

Відповідно до п.295.2 ст.295 цього Кодексу,
нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється
контролюючими органами на підставі
заяви такого платника єдиного податку
щодо розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.

Згідно із п.122.1 ст.122 Податкового
кодексу України, несплата
(неперерахування) фізичною особою -
платником єдиного податку, визначеною
підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291
цього Кодексу, авансових внесків
єдиного податку в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом, тягне за собою
накладення штрафу в розмірі 50
відсотків ставки єдиного податку,
обраної платником єдиного податку
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.56.18. ст. 56 Податкового
кодексу України з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення - рішення або інше рішення
контролюючого органу у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Також, згідно із абз. 4 п.56.18. ст. 56 цього
Кодексу при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Враховуючи відсутність доказів
оскарження податкового повідомлення -
рішення форми "Р" № від 23.08. 2014
року , грошове зобов'язання є
узгодженим.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового
кодексу України зазначається, що у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_1 було виставлено податкову
вимогу форми "Ф" від 03.09. 2012 року № 578 на
загальну суму 475,64 грн., яка отримана
відповідачем 03.09. 2012 року, про що
поставлено підпис(а.с.10). У
встановленому порядку податкова
вимога не оскаржувалася.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 36.1. ст.36
Податкового кодексу України,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст. 38 цього Кодексу
передбачено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Згідно із пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового
кодексу України контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
його територіальні органи.

У відповідності до п. 87.11. ст.87 цього
Кодексу орган стягнення звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи. Стягнення податкового
боргу за рішенням суду здійснюється
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На момент розгляду справи, у суду
відсутні докази сплати відповідачем
заборгованості в сумі 220,84 грн.

З урахуванням наведеного позовні
вимоги про стягнення заборгованості
підтверджуються належними та
допустимими доказами, а тому
підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до
статті 94 КАС України, з відповідача не
присуджуються.

Керуючись статтями 160-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 податкову заборгованість в сумі
220 (двісті двадцять) грн. 84 коп., яку
перерахувати: єдиний податок з
фізичних осіб, одержувач: Дубенське УК
(м. Дубно), , банк одержувача:
ГУДКСУ у Рівненській області, МФО 833017,
рахунок 0003, код платежу 18050400.

Постанова суду першої інстанції є
остаточною, крім випадків оскарження
її в апеляційному порядку.

У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС
України відповідач зобов'язаний
виконати постанову негайно.

Суддя
Зозуля Д.П.