Справа № 265/4901/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 р. Справа №
265/4901/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 10.09.2014р. по справі
№ 265/4901/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради

про визнання неправомірними дій та
стягнення сум щорічної разової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи",

ВСТАНОВИЛА:

22.07.2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради
(далі - відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача при виплаті
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік протиправними;

- стягнути з відповідача на користь
позивача 4782 гривень недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік.

10.09.2014 року постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про
визнання неправомірними дій та
стягнення сум щорічної разової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" -
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
постанову суду першої інстанції
скасувати, винести нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Обґрунтовуючи
заявлені вимоги, позивач вказує, що
відповідачем протиправно проведено
виплату спірної допомоги на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005р. №562, оскільки її приписи
суперечать нормам Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", які мають
вищу юридичну силу. Вважає, що виплата
щорічної допомоги на оздоровлення як
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, має
проводитись йому у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, як це
передбачено чинним законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 197 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС
України, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії (категорія 1), має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення на підставі ч.4 ст. 48
Закону № 796, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 виданого
05.08.2009р. (а. с. 6), є інвалідом третьої
групи що не заперечується
відповідачем (а. с.11-13). В 2014 році щорічна
допомога на оздоровлення, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі по тексту - Закон № 796),
в редакції чинній на час проведення
виплат, нарахована та виплачена у
розмірі 90,00 грн. (а.с.5).

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач правомірно
здійснив перерахунок та виплату
позивачу в 2014 році щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі, встановленому
з урахуванням норм Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України №796.

Статтею 48 Закону №796 в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено перелік
компенсаційних виплат особам за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та сім'ям за втрату годувальника, та
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення для осіб, які є інвалідами
3 групи, становить чотири мінімальні
заробітні плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
щорічна допомога на оздоровлення за 2014
рік нарахована у розмірі 90,00 грн. та
виплачена позивачу у травні 2014 року
(а.с.5).

Доказів сплати позивачу суми
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому Законом №796, матеріали
справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача щодо отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік в
розмірі, встановленому ст. 48 Закону №
796, порушені .

Таким чином, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу у 2014р. щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
меншому ніж це передбачено ч.4 ст.48
Закону №796, відповідач діяв
неправомірно.

Колегія суддів вважає неправомірними
посилання суду першої інстанції на
норми Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.
№562, якими обґрунтовано висновок щодо
правомірності нарахування та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу у розмірі 90,00 гривень.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" п. 6-7 Прикінцевих
положень, Кабінету Міністрів України
надано право у 2014 році встановлювати
розміри соціальних виплат в тому числі
відповідно до норм і положень статей 20,
21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178
із наступними змінами) виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набула чинності з 03.08.2014р.
у зв'язку з вступом в законну силу
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII. На даний час чинною є постанова
Кабінету Міністрів України "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 р. N 562, якою встановлено розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку норми Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31 липня 2014 року N 1622-VII мають
застосовуватись з 03.08.2014 року замість
відповідних норм Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається та не
заперечувалось сторонами, що спірна
щорічна допомога на оздоровлення у
розмірі 90,00 грн. була виплачена
позивачу у травні 2014 року, тобто до
моменту набрання чинності Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N 1622-VII.
Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
допомоги на оздоровлення позивачеві
відповідач повинен був керуватись
положеннями Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 р. N 562.

Проте, колегія суддів вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради
недоотриманої суми щорічної допомоги
на оздоровлення відповідно до частини 4
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у визначеній позивачем
грошовій сумі не підлягають
задоволенню. Колегія суддів зазначає,
що такі виплати не були йому
нараховані, а суд не може перебирати на
себе функцію здійснення перерахунку та
нарахування недоотриманих сум разової
грошової допомоги замість органу,
якому надані такі повноваження. При
цьому, з метою належного захисту
порушених прав позивача, та у
відповідності до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
спірної щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому частиною 4 статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
постанови суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 10.09.2014р.
по справі № 265/4901/14-а - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради при
виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у меншому
розмірі, ніж передбачено частиною 4
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
частини 4 статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
за 2014 рік з урахуванням проведених
виплат.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А.

Помічник судді
Цюпак О.П.