Справа № 9101/100648/2012
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2014 рокусправа № 0870/2752/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року у справі

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Запорізькій області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області (далі ГУ МВС
України в Запорізькій області ) , в
якому просив ,з урахуванням уточнень,
скасувати рішення відповідача №12/т-11
від 02.03.2012 року про відмову у виплаті
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби, зобов'язати
відповідача відповідно до ст. 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року,
виплатити йому одноразову грошову
допомогу при звільненні зі служби за 22
повних календарних роки служби в сумі 29
849 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, та
задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно ст.41 КАС України, не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992
(далі - Закон №2262-ХІІ), особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення зі служби за віком, у зв'язку
із скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

За приписами ч. 6 ст. 9 Закону №2262-ХІІ
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, у разі
повторного їх звільнення зі служби
одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей» №393 від 17.07.1992
(далі - Постанова КМ України №393)
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби, які
звільняються із служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, за наявності
вислуги 10 років і більше виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Згідно абз. 2 п. 10 Постанови КМ України
№393, зазначеним в абзаці першому цього
пункту військовослужбовцям і особам
рядового і начальницького складу, які
звільняються із служби повторно,
одноразова грошова допомога
виплачується за період їх календарної
служби з дня останнього зарахування на
службу без урахування періоду
попередньої служби, за винятком тих
осіб, що при попередньому звільненні не
набули право на отримання такої
допомоги.

Судом встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 24.08.1984
року проходив службу в органах
внутрішніх справ в Запорізькій
області.

Наказом ГУ МВС України в Запорізькій
області №336 від 9.12. 2003 року позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
за ст. 64 п. "в" (через обмежений стан
здоров'я) з 9.12.2003 року.

Зазначений наказ №336 від 9.12. 2003 року ГУ
МВС України в Запорізькій області
постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17.05. 2004 року визнаний
незаконним та скасований.

У виконання судового рішення ОСОБА_1
поновлений на попередній посаді
начальника відділення ДАІ
Мелітопольського міського відділу
УМВС, позивачу виплачено середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 3 500 грн.

Наказом УМВС України в Запорізькій
області №117 о/с від 29.06.2004 року позивача
повторно звільнено у відставку за ст. 65
п. "а" Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ за віком, з
29.06.2004 року.

Позивач оскаржив зазначений наказ про
звільнення в судовому порядку,

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18.12.2012 року скасована постанова
Запорізького окружного
адміністративного суду від 11.01.2012 року,
якою скасовано наказ №117 від 29.06.2004 року
по УМВС України у Запорізькій області
про звільнення ОСОБА_1 з займаної
посади начальника відділення
Державної автомобільної інспекції
Мелітопольського міського відділу
УМВС України у Запорізькій області по
ст. 65 п. "а" Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ - за віком,
поновлено ОСОБА_1 на попередній посаді
та стягнуто з ГУ МВС України в
Запорізькій області на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 10 285 грн. 56 коп.

Матеріалами справи підтверджено, що
при звільненні позивачу у
відповідності до вимог Закону №2262-ХІІ
на підставі наказу від 09.12.2003 року №336
о/с нарахована та виплачена вихідна
допомога у розмірі 6 650,00грн., за наказом
від 29.06.2004 року №117 о/с нарахована та
виплачена вихідна допомога в розмірі 50%
місячного грошового забезпечення
(1341,53грн) за 19 календарних років служби
в органах внутрішніх справ у сумі 6
094,54грн.

Відповідно до виданої Мелітопольским
МВ ГУМВС України в Запорізькій області
довідки №41/4204 від 05.04.2012 року, при
звільненні позивачу ОСОБА_1 виплачено
грошову допомогу в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення (3 872,14грн.) за 7
років календарної служби в органах
внутрішніх справ всього в сумі 13
552,49грн.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем при звільненні позивача
зі служби грошова допомога виплачена
відповідно до вимог чинного
законодавства, а саме Закону №2262-ХІІ,
та Постанови КМ України №393, у розмірі
50% місячного за кожний повний
календарний рік служби позивача,
виходячи із розміру отримуваного ним
на час звільнення грошового
забезпечення .

Отримання зазначених сум грошового
забезпечення при звільненні не
заперечується позивачем, його відмова
від підпису грошових атестатів не
тягне за собою визнання недійсними
нарахування сум грошового
забезпечення при його звільненні зі
служби.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції по справі.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова