Справа № 2а-2049/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа № 12530/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області на постанову Буського
районного суду Львівської області від
02 червня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
проведення перерахунку та виплати
компенсації відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
-

ВСТАНОВИЛА:

08 листопада 2010 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом, в якому
просив про визнання дій неправомірними
та зобов'язання проведення перерахунку
та виплати компенсації відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2007, 2008, 2009 роки в сумі 5810
грн.

Постановою Буського районного суду від
02 червня 2011 року у справі №2-а-2049/11
адміністративний позов задоволено.
Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області.
Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області недоплачену суму
компенсації на оздоровлення в сумі 581
грн. в користь ОСОБА_1.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що зазначена
постанова не відповідає вимогам
чинного законодавства та прийнята з
порушенням матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи. Зазначає, що розмір виплат
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
встановлювався постановами Кабінету
Міністрів України. Відповідно до
Бюджетного кодексу України,
розпорядники бюджетних коштів мають
право брати бюджетні зобов'язання лише
в межах виділених їм асигнувань. Тому,
управління праці та соціального
захисту населення займає найнижчу
ланку і не є уповноваженим приводити
нормативні акти держави у
відповідність Конституції України.
Окрім цього, відповідно до ст.99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.
Проте, всупереч вимогам даної норми
судом задоволено позовні вимоги за
2007-2009 роки.

Колегія суддів, у відповідності до ст.
197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, відповідно до посвідчення
серія НОМЕР_1 від 23 грудня 2003 року є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи ( категорія 1
) та згідно довідки серія ЛВА-1 № 321149 є
інвалідом ІІІ групи захворювання
пов'язане з виконанням службових
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Віденської
Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року, зобов'язує кожну країну,
яка підписала Конвенцію, забезпечити
можливість особам, яким завдана ядерна
шкода, реалізувати свої права на
відшкодування ядерної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Віденської
Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року відповідальність за
ядерну шкоду є абсолютною.

Відповідно до ч. 4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», інвалідам
ІІІ групи передбачена компенсація в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат;

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого КАС України або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, позов щодо зобов'язання
виплати заборгованої доплати за період
з 2007-2009 роки включно слід залишити без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до адміністративного суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції не врахував положення
ст. ст. 99, 100 КАС України, що призвело до
неправильного застосування норм
процесуального права та привело суд
першої інстанції до хибного висновку.

Також слід зазначити, що, відповідно до
положень постанови Кабінету Міністрів
України призначення та виплата
компенсацій, встановлених
законодавством віднесено до
компетенції управління праці та
соціального захисту населення, тому
суд не має повноважень самостійно
визначати розмір компенсації, яку
належить нарахувати та виплатити
позивачу, а може лише зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
компенсацію відповідно до
законодавства.

Колегія суддів, вважає за потрібне
наголосити, що покликання відповідача
на те, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, тому
виплата додаткової пенсії у збільшених
розмірах буде можливою тільки після
виділення відповідних коштів з
Державного бюджету України є
безпідставними, оскільки відсутність
бюджетних асигнувань для задоволення
вимог позивача до уваги взяти не можна,
так як невиконання чи неналежне
виконання законів про виплати через
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для виправдання недоплати
додаткової пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 158-163, 195, 197, п. 4
ч. 1 ст. 198, ст. 203, 205, ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області задовольнити
частково.

Постанову Буського районного суду
Львівської області від 02 червня 2011 року
в справі № 2а-2049/11 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
проведення перерахунку та виплати
компенсації відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук