Справа № 2-а/1970/3427/12
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2012-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

(у порядку письмового провадження)

Справа № 2-а/1970/3427/12

10 жовтня 2012 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд - суддя Осташ А.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Тернополі адміністративну
справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Лановецькому районі

до суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2502,26
грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Лановецькому районі (надалі по тексту -
позивач, УПФУ в Лановецькому районі)
звернулася до суду з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (надалі по тексту
- відповідач, СПД-ФО ОСОБА_1.) про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
2502,26 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте в
адміністративному позові просить
розгляд справи проводити без участі
представника УПФУ в Лановецькому
районі.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач явку повноважного
представника по справі не забезпечив,
хоча про день, час і місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
- у відповідності до вимог ст. ст. 33, 35
КАС України, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Отже, суд вважає що вжив всі залежні від
нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про час і
місце розгляду судової справи з його
участю та реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів, тому можливо розглянути
справу без участі відповідача,
представника відповідача, відповідно
до положень ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Отже,
враховуючи зазначені вище підстави,
суд вирішив розглянути справу у
письмовому провадженні.

Враховуючи викладене та оцінивши
повідомлені позивачем обставини,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення повністю з
наступних міркувань.

Судом встановлено, що суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1, зареєстрована як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в управлінні Пенсійного
фонду України в Лановецькому районі та
є платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» Пенсійний фонд
України - орган, уповноважений
відповідно до цього Закону вести облік
платників єдиного внеску,
забезпечувати збір та ведення обліку
страхових коштів, контролювати повноту
та своєчасність їх сплати, вести
Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є підприємства,
установи та організації, інші юридичні
особи, утворені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами, фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця).

Пунктами 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платника
єдиного внеску зобов'язано своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Єдиний внесок нараховується (ст.7
Закону 2464-УІ):

- для платників, зазначених у
пункті 4 (крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток);

- для платників, зазначених у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону 2464-УІ
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Ст.22 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» N 2857-УІ від
23.12.2010р. встановлено на 2011 рік
мінімальну заробітну плату: з 1 січня -
941 гривня, з 1 квітня - 960 гривень, з 1
жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004
гривні.

Згідно ст.8 Закону 2464-УІ єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 4 та
5 частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Для платників, зазначених у пункті 1
(крім абзацу сьомого) частини першої
статті 4 цього Закону, встановлюється
єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка
винагороди за цивільно- правовими
договорами.

Окрім того, Інструкція про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (затверджена
Постановою УПФУ №21-5 від 27.09.2010 р.),
передбачає обчислення і строки сплати
єдиного внеску платниками, зазначеними
у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу ІІ
цієї Інструкції, які обрали спрощену
систему оподаткування. Так, зазначена
категорія платників самостійно
обчислює для себе та членів своїх
сімей, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності, суму
єдиного внеску, яка не може бути менше
мінімального страхового внеску за
кожну особу на місяць.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Сплата
єдиного внеску здійснюється виключно у
національній валюті шляхом внесення
відповідних сум єдиного внеску на
рахунки територіальних органів
Пенсійного фонду, відкриті в органах
Державного казначейства України для
його зарахування.

Крім того, ч. 12 ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом
вважається недоїмкою.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем своєчасно не сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
внаслідок чого виникла заборгованість
за 2011 рік в сумі 2502,26 грн., чим порушено
вимоги статей 6 та 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Судом встановлено, що станом день
подання позову загальна сума
заборгованості зі сплати єдиного
внеску становить 2502,26 грн., що
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні письмовими
доказами, а саме:
повідомленням-розрахунком.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
несплата збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
позбавляє Пенсійний фонд України
можливості належним чином розвивати
систему пенсійного забезпечення, може
спричинити ненадходження коштів до
Пенсійного фонду, та як наслідок
невиплату пенсій, що у свою чергу
призведе до суттєвого порушення
конституційних прав громадян на
своєчасне отримання пенсій, та
завдасть істотної шкоди інтересам
держави та соціально-незахищеної
категорії громадян.

За наведених обставин, суд приходить
до переконання, що позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами, а тому підлягають до
задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь управління
Пенсійного фонду України в
Лановецькому районі заборгованість зі
сплати єдиного внеску в сумі 2502,26 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Осташ А. В.

копія вірна:

Суддя
Осташ А. В.