Справа № 2а-1970/288/12
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.
Справа № 62021/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника позивача:
Чорної Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року у справі за позовом Збаразького
районного центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до Тернопільської
об'єднаної державної фінансової
інспекції про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В
И Л А:

30.01.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування п.2 вимоги
Тернопільської об'єднаної державної
фінансової інспекції №19-17-13-14/42 від
10.01.2012 року про усунення виявлених
недоліків на суму 8607,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскільки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали у
ПП ОСОБА_4, трудові договори між ПП
ОСОБА_4 та працівниками ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були укладені та зареєстровані
в центрі зайнятості відповідно 19.09.2007
року та 22.06.2007 року та підприємець
сплачувала внески до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, то суму 8607,34 грн. не можна
вважати зайво отриманою допомогою та
включати в підсумок переплати.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року адміністративний позов
задоволено. Скасовано п.2 вимоги
Тернопільської об'єднаної державної
фінансової інспекції №19-17-13-14/42 від
10.01.2012 року про усунення виявлених
недоліків на суму 8607,34 грн.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що проведеною ревізією
фінансово-господарської діяльності,
цільового та законного використання
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття в Збаразькому
районному центрі зайнятості за період
з 01.01.2009 року по 30.09.2011 року встановлено,
що Збаразьким РЦЗ зайво нарахована та
виплачена допомога по безробіттю на
загальну суму 8607,34 грн., безробітним
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушено вимоги
п.6.14 наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 20.11.2000
року № 307 «Про затвердження Порядку
надання допомоги по безробіттю у тому
числі одноразової іі виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності».

У ході апеляційного розгляду
представник позивача Чорна Н.Г. надала
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
безробітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично
перебували у трудових відносинах з
суб'єктом підприємницької діяльності
ПП ОСОБА_4, що стверджується трудовими
договорами, оформленими відповідно до
норм законодавства, а ПП ОСОБА_4
сплачувалися внески на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за вказаних працівників і
заборгованості зі сплати таких внесків
немає.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що проведеною
ревізією Контрольно-ревізійним
відділом в Збаразькому районі
фінансово-господарської діяльності,
цільового та законного використання
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття в Збаразькому
районному центрі зайнятості за період
з 01.01.2009 року по 30.09.2011 року встановлено,
надання ОСОБА_2 статусу безробітного та
призначено допомогу по безробіттю з
09.07.2009 року по 03.07.2010 року, згідно
персональної картки №70200002,
останнє місце роботи громадянки ПП
ОСОБА_4 смт.Вишнівець. Згідно довідки
про середню заробітну плату (дохід) (для
розрахунку виплат на випадок
безробіття) виданої ПП ОСОБА_4 02.07.2009 №4,
заробітна плата ОСОБА_2 з грудня 2008 року
по травень 2009 року становила 3670,0 грн.

За період з 09.07.2009 року по 29.01.2010 року
безробітній ОСОБА_4 позивачем було
нараховано допомоги по безробіттю в
сумі 3322,60 грн., які повністю були
перераховані на рахунок громадянки.

Аналогічно, згідно витягу із наказів
про прийняття рішення по особі ОСОБА_3
Збаразьким РЦЗ 23.12.2010 року призначено
допомогу по безробіттю з 23.12.2010 року по
17.12.2011 року та розпочато виплату
допомоги по безробіттю з 23.12.2010 року.
Згідно персональної картки останнє
місце роботи громадянки ОСОБА_3 у ПП
ОСОБА_4 смт.Вишнівець. Згідно довідки
про середню заробітну плату (дохід) (для
розрахунку виплат на випадок
безробіття) виданої ПП ОСОБА_4 15.12.2010
року №7, заробітна плата ОСОБА_3 з
червня 2010 року по листопад 2010 року
становила 5366,0 гривень.

За період з 23.12.2010 року по 02.08.2011 року
громадянці ОСОБА_3 позивачем було
нараховано допомоги по безробіттю в
сумі 5284,74 грн., які повністю були
перераховані на рахунок громадянки

Відповідно до ст.24 КЗпП України,
трудовий договір обов'язково
укладається в письмовій формі з
фізичною особою. Укладення трудового
договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Згідно ст. 24-1 КЗпП України уразі
укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою фізична
особа або за нотаріальним дорученням
уповноважена нею особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи
зареєструвати укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній
службі зайнятості за місцем свого
проживання у порядку, визначеному
Міністерством праці та соціальної
політики України.

З матеріалів справи, трудові договори
між ПП ОСОБА_4 та працівниками ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були укладені та зареєстровані
в центрі зайнятості 17.09.2007 року та 22.06.2007
року, тобто трудові відносини
оформлені відповідно до
вищезазначених норм законодавства.
(а.с.89,90)

Відповідно до ст. 21, 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) не менше
26 календарних тижнів та сплачували
страхові внески, мають право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу. Страховий стаж
обчислюється як сума періодів протягом
яких особа підлягала страхуванню на
випадок безробіття та сплачувала
страхові внески особисто або через
рахунки роботодавця та роботодавцем.

Допомога по безробіттю вищезгаданим
громадянам була призначена на підставі
довідок про середню заробітну плату
(дохід) виданих ПП ОСОБА_5 (а.с.87, 88)

Крім цього слід зазначити, що 05.06.2009
року проведеною перевіркою з питань
дотримання вимог законодавства щодо
правильності та своєчасності сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне соціального страхування на
випадок безробіття внесків до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття у ПП ОСОБА_4 заборгованості
перед Фондом загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття не виявлено. (а.с.72-73)

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів погоджується з думкою суду
першої інстанції про те, що безробітні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично перебували у
трудових відносинах з ПП ОСОБА_4, а
останній сплачував внески на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за вказаних працівників і
заборгованості зі сплати таких внесків
немає.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року у справі №2а-1970/288/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний