Справа № 2а-5850/10/1370
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
Київ К/800/60130/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т.
С.,суддівМаслія В. І., Черпіцької Л.
Т.,секретаря судового засідання
Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Поваляєва П. О.,

представника відповідача - Колосюка О.
П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Дрогобицького відділення Ощадбанку №
6307 на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29
жовтня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2013 року у
справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Дрогобицького відділення Ощадбанку
№ 6307 до Виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
часткове скасування рішення,

встановив:

Відкрите акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" в
особі філії Дрогобицького відділення
Ощадбанку № 6307 звернулось з позовом до
Виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про часткове
скасування рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від
11 листопада 2013 року, в задоволені
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

В запереченнях на скаргу відповідач
просив залишити скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 12 серпня 2008 року
ОСОБА_6 звернулася до позивача з заявою
про виділення путівки на
санаторно-курортне лікування
застрахованих осіб і членів їх сімей за
рахунок коштів Фонду.

Дрогобицькою районною виконавчою
дирекцією Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності проведено перевірку
правильності нарахування, сплати,
обліку та використання коштів Фонду
соціального страхування позивачем -
Дрогобицьким відділенням № 636307
Відкритого акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України».

За результатами перевірки складено акт
від 12-28 травня 2010 року та прийнято
рішення № 571 від 18 червня 2010 року про
застосування та зарахування до бюджету
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
відображення у звіті (Ф-4-ФССТВП сум
фінансових (штрафних) санкцій,
неправомірних витрат, донарахованих
сум внесків та пені за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
відповідно до якого відповідачем не
прийнято до заліку 5 124 грн 00 коп. витрат
та застосовано до позивача штраф за
порушення порядку витрачання
страхових коштів в сумі 2 562 грн. 00 коп.

Підставою для прийняття спірного
рішення стало виявлене і зафіксоване в
акті перевірки використання отриманої
путівки незастрахованою особою з
посиланням на п. 4.7. Інструкції "Про
порядок забезпечення застрахованих
осіб і членів їх сімей путівками на
санаторно-курортне лікування, які
придбані за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності", затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 02 червня 2005
року № 55 (далі - Інструкція № 55).

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач
заявив позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо відсутності підстав
для задоволення позову.

Суди виходили з того, що та обставина,
яка пов'язана з видачею путівки, яка
використана незастрахованою особою,
сторонами визнається, утім всі
заперечення позивача щодо прийнятого
оскаржуваного рішення зводиться до
того, що під час його прийняття
Інструкція № 55 втратила чинність, а
тому підстав для його прийняття не
було.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99 Конституційний Суд України
зазначив, що за закріпленим у наведеній
статті Конституції України принципом
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Згідно із п. 4.7. Інструкції № 55 путівка
до дитячого санаторно-курортного
закладу для лікування дитини у
супроводі дорослого видається одному
із застрахованих батьків (матері або
батькові) або застрахованій особі, яка
їх замінює (опікунові, піклувальнику),
за наявності у дитини медичних
показань на санаторно-курортне
лікування, з частковою оплатою в
розмірі 10, 20, 30, 50 відсотків її вартості
з урахуванням матеріального стану
батьків або особи, яка їх замінює.

Вказана Інструкція втратила чинність у
2009 році з прийняттям постанови
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності "Про затвердження
порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності", від 25 лютого 2009
року № 12, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України від 14
квітня 2009 року за № 339/16355.

Таким чином, на час отримання путівки, -
у 2008 року, спірні правовідносини
регулювались нормативно-правовим
актом, зокрема Інструкцією № 55, а тому,
приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач прийняв його обґрунтувано,
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Інші доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів.

За таких обставин суди дійшли вірного
висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Дрогобицького відділення Ощадбанку №
6307 залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: