Справа № 872/10450/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 808/3372/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року у справі № 808/3372/13-а за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
об'єднання "Моліс" до Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
об'єднання "Моліс" (далі - позивач)
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкових
повідомлень-рішень відповідача від
26.12.2012 року № , №,
№ та від 12.03.2013 року №.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому
засіданні прохав залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача
та дослідивши матеріали апеляційної
скарги, колегія суддів, знаходить
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що в період з
27.11.2012р. по 03.12.2012 року відповідачем
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ "ВО "Моліс" з
питань своєчасності, достовірності та
повноти нарахування та сплати до
бюджетів податку на прибуток
підприємства та податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
"Євросонік", за період з 01.10.2010 по 31.03.2012
р., якою встановлено порушення:

- пп. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3, п.
44.6 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового Кодексу України № 2755-УІ
від 02.12.2010 р. що призвело до заниження
суми податку на прибуток підприємств
на загальну суму 372,00 грн., завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податку на прибуток на
суму 1487,00 грн.,

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п.
198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 розділу V ПКУ,
а саме, завищений розмір ПДВ у січні 2011
року на загальну суму 1190,00 грн.

За підсумками перевірки було
складено акт № 308/22-1109/32835306 від 10.12.2012
року. На підставі акту перевірки
прийняті податкові
повідомлення-рішення № , № ,
№ від 26.10.2012р. та № від
12.03.2013р.

Позивачем були подані
заперечення на Акт перевірки. У
відповіді на заперечення від 21.12.2012
зазначено, що при реєстрації Акта була
допущена помилка у номері та
викладений у новій редакції п. 1
висновків Акту. 26.12.2012 року Податковим
органом, на підставі висновків Акту,
були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення
№ , яким було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на прибуток у розмірі 373,00 грн.,
з яких 372,00 грн. - сума за основним
платежем та 1,00 грн. - сума за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення
№ , яким було встановлено
завищення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 1487,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення
№ , яким було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на додану вартість у розмірі
11,00 грн., з яких 10,00 грн. - сума за
основним платежем та 1,00 грн. - сума за
штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення
№ , яким було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на додану вартість у розмірі
1181,00 грн., з яких 1180,00 грн. - сума за
основним платежем та 1,00 гривень - сума
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись із вказаними вище
рішеннями та з метою перегляду
прийнятих відповідачем податкових
повідомлень-рішень, позивач звернувся
до контролюючого органу вищого рівня.
05.03.2013 року позивачем було отримане
рішення Державної податкової служби
Запорізької області про результати
первинної скарги № 851/10/10420 від 28.02.2013
року, відповідно до якого:

- були залишені без змін податкові
повідомлення-рішення від 26.12.2012 року
№№ , , ;

- скасоване податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2012 року №
;

- зменшено від'ємне значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток на 1487 грн. по податковій
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2-4 квартали 2011 року, та
зобов'язано Відповідача скласти та
направити Позивачу окреме податкове
повідомлення - рішення на суму такого
зменшення.

Позивачем було отримане
податкове повідомлення-рішення від
12.03.2013 року № , яким було
встановлено завищення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 1487,00 грн.

Як встановив суд, позивач за
перевіряємий період мав
взаємовідносини з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Євросонік"
з приводу поставки товару. ТОВ
"Євросонік" був наданий Підприємству
рахунок - фактура №21/10-2 від 21.10.2010 року.
Після погодження умов поставки, ТОВ
"Євросонік" був поставлений
Підприємству товар, що підтверджується
видатковою накладною № 102914 від 29.10.2010
року, який був сплачений відповідно до
платіжного доручення № 105 від 29.10.2010
року.

Судом першої інстанції
наголошено на тому, що правова природа
виникнення правовідносин, без
укладення договору у формі єдиного
документа, передбачена ст. 181
Господарського кодексу України,
відповідно до якої допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, та не є порушенням
діючого законодавства.

ТОВ "Євросонік" була видана
податкова накладна від 29.10.2010 року, на
підставі якої Підприємством було
сформовано податковий кредит.

Реєстраційна інформація щодо ТОВ
"Євросонік" на момент вчинення
правочину містилася як в єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України, так і на сайті ДПА
України. Підприємству були невідомо
факти про скасування реєстрації ТОВ
"Євросонік", порушення щодо вказаного
підприємства чи його посадових осіб
справ про банкрутство, кримінальних
справ з питань оподаткування тощо.

Колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції в тому, що
позивач, як платник податку на додану
вартість (покупець товару) на час
здійснення господарської операції з
придбання товару не має обов'язку та
повноважень здійснювати контроль за
дотриманням усіма його
постачальниками товару у ланцюгу
постачання вимог законодавства щодо
здійснення господарської діяльності,
дотримання вимог податкового
законодавства та в подальшому
зазнавати певних негативних наслідків
у вигляді позбавлення права на
податковий кредит за можливу
неправомірну діяльність будь-якого з
контрагентів.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Зміст вище зазначеної норми
Закону дає підстави стверджувати, що
вказана норма містить імперативну
норму, тобто у разі, якщо у платника
податку списані грошові кошти у якості
оплати товару (робіт, послуг) та/або
йому відвантажено товари (послуги),
однак даний факт не підтверджується
податковою накладною, платник податку
не має права на декларування
податкового кредиту. В даному випадку
податкові накладні позивачем
надавалися і під час перевірки і у суді
першої інстанції.

Відповідно до п. 198.3 ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з абз.3 п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно, колегія суддів
вважає, що позивачем дотримані законні
підстави формування податкового
кредиту по податку на додану вартість,
визначені ст.198 Податкового кодексу
України.

Враховуючи вищевикладені
обставини, колегія суддів дійшла
висновку, що відповідач не довів суду
обґрунтованість та законність
висновків викладених в акті перевірки
на підставі якого було прийняте
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Таким чином, мотивація та докази,
наведені у апеляційній скарзі
відповідача, не дають колегії суддів
підстав для постановлення висновків,
які б спростовували правову позицію
суду першої інстанції, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржену постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року у справі № 808/3372/13-а - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
05.11.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак