Справа № 200/10759/14-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 200/10759/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 червня
2014 року у справі № 200/10759/14-а за позовом
ОСОБА_1 до Дніпропетровської міськради,
за участю третьої особи - товариства -
обмежено відповідальністю
«Перспектива Інвестмент» про
скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

24.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом про
скасування рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради № 1371 від 26 жовтня 2011 року «Про
встановлення граничних тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій
підприємствам, організаціям різної
форми власності».

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 27 червня 2014
року позов залишено без розгляду, у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду з позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач - ОСОБА_1, подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просила скасувати ухвалу суду
першої інстанції та справу направити
для розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга фактично
обґрунтована тим, що судом першої
інстанції невірно визначено дату, з
якої позивач дізнався про порушення
своїх прав, що і стало підставою для
звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року
визначено, що держава може
встановленням відповідних
процесуальних строків, обмежувати
строк звернення до суду, що не впливає
на зміст та обсяг конституційного
права на судових захист і доступ до
правосуддя.

Згідно ст.. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Отже, поважність причин пропуску
строку встановлюється судом на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів.

Встановивши обставини, з якими позивач
пов'язує наявність поважних причин
пропуску процесуального строку, суд
першої інстанції обґрунтовано вказав
на те, що поважними причинами можуть
бути визнані такі обставини, які
об'єктивно перешкоджали особі в
реалізації свого права на звернення до
суду, не залежать від волевиявлення
особи та пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами певних
процесуальних дій

При цьому, таких обставин позивачем не
наведено та не зазначено, що
перешкоджало останньому оскаржити
рішення відповідача, у разі незгоди з
ним, яке прийнято ще у 2011 році та до
якого не було обмежено доступ, оскільки
останнє публікувалося у засобах
масової інформації, а після набрання
ним чинності, позивач оплачував третій
особі послуги, що їй надавалися з
утримання будинків і споруд та при
будинкових територій, за тарифами, що
були встановлені вищевказаним
рішенням.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги, в якості поважності
причин пропуску строку, доводи
позивача про те, що про порушення своїх
прав дізнався лише із листа-відповіді
від 31.03.2014р. Так, із запиту на інформацію
ОСОБА_2., який є представником позивача
у цій справі (а.с.12), на який надано
відповідь від 31.03.2014р. (а.с.13),
вбачається, що він стосується не вимоги
про отримання рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради, а процедури прийняття останнього,
в той час, як сам зміст запиту свідчить
про те, що особі, яка запитувала
інформацію, вже було відомо про
наявність рішення виконавчого
комітету міської ради №1371 від 26.10.2011р.

Таким чином, посилання позивача на дату
- 31.03.2014р., як на дату, з якої починається
перебіг строку звернення до суду з
позовом є необґрунтованим.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтовано висновку про відсутність
підстав вважати зазначені позивачем
причини пропуску строку поважними та з
огляду на дату прийняття оскарженого
рішення та дату звернення з позовом до
суду, суд дійшов правильного висновку
про наявність правових підстав для
залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
оскаржена ухвала суду першої інстанції
є законною та обґрунтованою, як того
вимагає ст..159 КАС України, у зв'язку з
чим підстав для її скасування не існує

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.199, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 27 червня 2014 року
у справі № 200/10759/14-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку, передбаченому ст..212 КАС
України.

(Повний текст ухвали виготовлено
31.10.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк