Справа № 752/13994/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва, в якому
просив суд:

- визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва щодо
відмови в переведенні ОСОБА_2 на пенсію
державного службовця відповідно до
Закону Україну «Про державну службу»;

- зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 як
судді, що продовжує працювати, пенсію
на умовах, визначених статтею 37 Закону
України « Про державну службу» з 28.07.2014
року.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 у 2008 році у зв'язку з досягненням
пенсійного віку призначена пенсія
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач досяг 65-річного
віку та на час звернення до суду
продовжував обіймати посаду судді
Вищого господарського суду України,
оскільки Верховною радою України не
прийнято рішення за заявою позивача
про відставку у зв'язку з досягненням
граничного віку перебування на посаді
судді.

28.07.2014 ОСОБА_2 звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва із
заявою про переведення його на пенсію
державного службовця.

До заяви позивачем було додано
наступні документи: довідку Вищого
господарського суду України про стаж
роботи на посаді державного службовця
від 22.07.2014 № 06.04-40/75, довідку Вищого
господарського суду України про
складові заробітної плати (за останні 24
місяці роботи або за будь-які 0
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією) від 22.07.2014
№ 09.01-27/306, та довідку Вищого
господарського суду України про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 22.07.2014 № 09.01-27/307.

Листом від 22.08.2014 року за № 412/12/М-35 УПФУ
в Голосіївському районі відмовило
позивачу у переведенні його на
пенсію державного службовця з
посиланням на те , що додані до
відповідної заяви довідки про складові
заробітної плати не відповідають
формі, встановленій постановою
правління ПФУ від 30.10.2008 року за № 19-11.

Вважаючи вказану відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувана відмова
відповідача не відповідає вимогам
Закону.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.126 Конституції
України незалежність і недоторканість
суддів гарантуються Конституцією і
законами України.

Стаття 130 Конституції України
передбачає, що держава забезпечує
фінансування та належні умови для
функціонування судів і діяльності
суддів.

Частиною 1 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено, що судді, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу»,
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання. До досягнення віку,
встановленого першим реченням цієї
частини, право на пенсію за віком або
щомісячне довічне грошове утримання
мають чоловіки 1955 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку:

60 років - які народилися по 31 грудня 1952
року;

60 років 6 місяців - які народилися з 1
січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року
по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня
1955 року по 31 грудня 1955 року.

Таким чином, зазначена норма не ставить
право судді (працюючого чи у відставці)
на одержання пенсії державного
службовця у залежність від його виходу
на пенсію й працюючі судді, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
відповідного страхового стажу, мають
право на призначення пенсії відповідно
до норм Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років,
та які на час досягнення пенсійного
віку працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія держаним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Судом встановлено, що позивач досяг
віку, встановленого вказаною правовою
нормою, має необхідний страховий стаж,
що дає право на отримання пенсії
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування» переведення з одного виду
пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем подано до органу
пенсійного фонду разом із заявою про
переведення на інший вид пенсії
довідку Вищого господарського суду
України про стаж роботи на посаді
державного службовця від 22.07.2014 №
06.04-40/75, довідку Вищого господарського
суду України про складові заробітної
плати (за останні 24 місяці роботи або за
будь-які 0 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією) від
22.07.2014 № 09.01-27/306, та довідку Вищого
господарського суду України про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 22.07.2014 № 09.01-27/307.

Таким чином, позивачем при звернення до
відповідача із заявою про переведення
на інший вид пенсії виконано вимоги ст.
45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування» - подано всі передбачені
вказаною правовою нормою документи.

Як вбачається з оскаржуваної відмови
відповідача, підставою для відмови у
здійсненні переведення позивача на
інший вид пенсії стала невідповідність
поданих позивачем довідок про
заробітну плату вимогам постанови
правління ПФУ від 30.10.2008 року за № 19-11.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, така відмова є протиправною
у зв'язку з тим, що постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 03.10.2012 по справі № 2а-8893/12/2670,
що була залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року, постанову правління Пенсійного
фонду України «Про затвердження форм
довідок про заробітну плату, що
подаються для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
від 30.10.2008 р. N 19-11 визнано такою, що не
відповідає актам вищої юридичної сили
в частині щодо невключення до
складових заробітної плати для
призначення (перерахунку) пенсії
винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутових питань, які
передбачені Законами України «Про
державну службу», «Про оплату праці» та
постановами Кабінету Міністрів
України від 09.03.2006 р. N 268, від 12.09.97 р. N 1013,
від 20.12.93 р. N 1049, від 31.05.2000 р. N 865.

Подані позивачем довідки про
складові заробітної плати оформлені у
відповідності до вимог постанови
правління ПФУ № 15-1 від 04.09.2013, якою
затверджено нові форми довідок про
заробітну плату.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно ж до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а також застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи викладене, судова колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що, відмовляючи позивачу в переведенні
на інший вид пенсії відповідач діяв не
на підставі та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а отже й про наявність підстав
для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності оскаржуваної відмови.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 197, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
О.О. Беспалов О.А.
Губська

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Беспалов О.О.

Губська О.А.