Справа № 826/11342/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при секретарі
Хрімлі О.Г., Коротких А.Ю., Літвіної
Н.М., Архіповій Л.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства «Науково-виробничий
центр «Булат» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Малого
приватного підприємства
«Науково-виробничий центр «Булат» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

Мале приватне підприємство
«Науково-виробничий центр «Булат»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
скасування постанови № З-0807/6-7/10-34/0807/09/02
від 08 липня 2014 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма
«Полігран» на об'єкті «Будівництво
дільниці зі знешкодження промислових
та побутових відходів за адресою:
Київська область, м. Славутич, с. Лісне,
вул. Індустріальна, 1», за результатами
якої складено акт від 20 червня 2014 року.

З акту перевірки вбачається, що
відповідачем встановлено наступне: в
наданій на реєстрацію декларації про
початок виконання будівельних робіт
виявлена недостовірність даних -
категорія складності вказана в
декларації - ІІІ. Відповідно до листа ДП
«Укрдержбудекспертиза» № 7/10-1706/2 від 17
червня 2014 року, об'єкт будівництва
відноситься до 5 категорії складності.

Крім того, відповідачем складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності № 2-Л-3-2006/3 від
20 червня 2014 року.

08 липня 2014 року за результатом розгляду
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності відповідачем
прийнято постанову № 3-0807/6-7/10-34/0807/09/02
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, якою позивача за порушення
ст.ст. 31, 32 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Закону України «Про
об'єкти підвищеної небезпеки», п. 11
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 808 від 28 серпня 2013 року, додаток М1 ДБН
А.2-3-2012 «Склад та зміст проектної
документації на будівництво», визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», та накладено штраф в сумі
109 620,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
та вважаючи її протиправною, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

З матеріалів справи вбачається, що Мале
приватне підприємство
«Науково-виробничий центр «Булат»
зареєстроване в якості юридичної особи
23 вересня 1994 року, що підтверджується
Випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серії ААВ № 793515.

Позивачем розроблена проектна
документація на об'єкт «Будівництво
дільниці зі знешкодження промислових
та побутових відходів за адресою:
Київська область, м. Славутич, с. Лісне,
вул. Індустріальна, 1» та віднесено
складність об'єкту до ІІІ категорії
складності.

Згідно з листом Філії ДП
«Укрдержбудекспертиза» у Київській
області від 17 червня 2014 року вх. №
7/10-1706/2 зазначено, що, оскільки в
робочому проекті зазначено, що даним
проектом передбачено створення на
одному виробничому майданчику
декілька незалежних технологічних
виробництв по знешкодженню
різноманітних відходів, а саме:
технологічної дільниці по
знешкодженню біоорганічних, медичних,
твердих побутових, твердих, рідких і
пастоподібних промислових відходів, в
т.ч. нафтовмісних, хімічно небезпечних,
містять поліхролбіфеніли в установці
для високотемпературного термічного
знищення (знешкодження) небезпечних
відходів, технологічної дільниці по
знешкодженню рідких відходів в
установці «Вихрь», технологічної
дільниці по знешкодженню
люмінесцентних і ртутних ламп,
технологічної дільниці по
знешкодженню кислот і кислотних
сумішей, то відповідно до п. 11 Постанови
КМУ № 808 від 28 серпня 2013 року, даний
об'єкт відноситься до видів діяльності,
що становлять підвищену екологічну
небезпеку, у зв'язку з чим відноситься
до V категорії складності і підлягає
проведенню експертизи за всіма
напрямами.

Крім того, у матеріалах справи наявний
лист ДП «Укрдержекспертиза» від 09
липня 2014 року, з якого вбачається, що
розрахунок визначення категорії
складності та класу наслідків
(відповідальності) об'єкту будівництва
«Дільниця із знешкодження промислових
та побутових відходів в м. Славутич
Київської області, с. Лісне, вул.
Індустріальна, 1» виконаний відповідно
до зміни ДСТУ-Н Б.1.2-16:2003, яка набрала
чинності з 01 липня 2014 року. На підставі
викладеного, Центральна служба ДП
«Укрдержбудекспертиза» може
підтвердити, що вказаний об'єкт може
бути віднесено до ІІІ категорії
складності.

Проте, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що вказаний об'єкт може бути віднесено
до ІІІ категорії складності на
підставі зміни ДСТУ-Н Б.1.2-16:2003, яка
набрала чинності з 01 липня 2014 року,
проте проектну документацію
розроблено до набрання чинності
згадуваним ДСТУ, тому посилання
позивача на лист ДП
«Укрдержекспертиза» від 09 липня 2014
року є необґрунтованим.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
основи містобудування»,
містобудування (містобудівна
діяльність) - це цілеспрямована
діяльність державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, громадян,
об'єднань громадян по створенню та
підтриманню повноцінного життєвого
середовища, яка включає прогнозування
розвитку населених пунктів і
територій, планування, забудову та інше
використання територій, проектування,
будівництво об'єктів містобудування,
спорудження інших об'єктів,
реконструкцію історичних населених
пунктів при збереженні традиційного
характеру середовища, реставрацію та
реабілітацію об'єктів культурної
спадщини, створення інженерної та
транспортної інфраструктури.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування», при здійсненні
містобудівної діяльності повинні бути
забезпечені: розробка містобудівної
документації, проектів конкретних
об'єктів згідно з вихідними даними на
проектування, з дотриманням державних
стандартів, норм і правил, регіональних
і місцевих правил забудови;
розміщення і будівництво об'єктів
відповідно до затверджених у
встановленому порядку містобудівної
документації та проектів цих об'єктів;
раціональне використання земель та
територій для містобудівних потреб,
підвищення ефективності забудови та
іншого використання земельних ділянок;
охорона культурної спадщини,
збереження традиційного характеру
середовища населених пунктів;
урахування державних та громадських
інтересів при плануванні та забудові
територій; урахування законних
інтересів та вимог власників або
користувачів земельних ділянок та
будівель, що оточують місце
будівництва; інформування через засоби
масової інформації громадян про плани
перспективного розвитку територій і
населених пунктів, розміщення важливих
містобудівних об'єктів; участь
громадян, об'єднань громадян в
обговоренні містобудівної
документації, проектів окремих
об'єктів і внесення відповідних
пропозицій до державних органів,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій;
захист прав громадян та громадських
організацій згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», замовник має право
виконувати будівельні роботи після: 1)
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю, -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування; 2)
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності; 3) видачі
замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Орган державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядає відповідно до закону справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право: 1)
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню; 2)
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
3) видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт; 4)
проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації; 4-1) проводити перевірку
відповідності будівельних матеріалів,
виробів і конструкцій, що
використовуються під час будівництва
об'єктів, вимогам державних стандартів,
норм і правил згідно із законодавством;
5) здійснювати контроль за додержанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів містобудування та
архітектури; 6) залучати до проведення
перевірок представників центральних і
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування,
експертних та громадських організацій
(за погодженням з їх керівниками),
фахівців галузевих науково-дослідних
та науково-технічних організацій, які
пройшли у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, державну
атестацію в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері архітектури; 7)
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.
Забороняється витребовувати
інформацію та документи податкової,
фінансової звітності, щодо оплати
праці, руху коштів та інші, не пов'язані
із здійсненням державного
архітектурно-будівельного контролю; 8)
вимагати у випадках, визначених
законодавством, вибіркового розкриття
окремих конструктивних елементів
будинків і споруд, проведення зйомки і
замірів, додаткових лабораторних та
інших випробувань будівельних
матеріалів, виробів і конструкцій; 9)
забороняти за вмотивованим письмовим
рішенням керівника органу державного
архітектурно-будівельного контролю чи
його заступника експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію; 10)
здійснювати фіксування процесу
проведення перевірки з використанням
аудіо- та відеотехніки; 11) здійснювати
контроль за дотриманням порядку
обстеження та паспортизації об'єктів, а
також за реалізацією заходів щодо
забезпечення надійності та безпеки під
час їх експлуатації.

Відповідно до пп. 3, 4, 5 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України № 553 від 23 травня 2011
року, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється посадовими особами
інспекцій відповідно до їх посадових
інструкцій та функціональних
повноважень.

Посадові особи інспекцій мають
службові посвідчення встановленого
зразка, форма якого затверджується
Мінрегіоном, а також особистий штамп із
зазначенням номера і найменування
інспекції, яку вони представляють.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Повноваження посадових осіб
Держархбудінспекції поширюються на
всю територію України.

Державний архітектурно-будівельний
контроль на території інших областей
здійснюється посадовими особами
територіальних органів за рішенням
Держархбудінспекції.

За змістом п. 7 вказаного Порядку,
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є: подання
суб'єктом містобудування письмової
заяви про проведення перевірки об'єкта
будівництва або будівельної продукції
за його бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів;
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта; перевірка
виконання суб'єктом містобудівної
діяльності вимог приписів інспекцій;
перевірка виконання суб'єктом
господарювання вимог інспекції щодо
усунення порушень ліцензіатом
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності; звернення
фізичних чи юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства;
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

Строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Згідно з пп. 16, 17 вказаного Порядку, за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», проектна документація на
будівництво об'єктів розробляється у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування, з
урахуванням вимог містобудівної
документації та вихідних даних і
дотриманням вимог законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил та затверджується замовником.

Затвердження проектної документації
на будівництво об'єктів, що
споруджуються із залученням бюджетних
коштів, коштів державних і комунальних
підприємств, установ та організацій, а
також кредитів, наданих під державні
гарантії, здійснюється у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

До проектної документації на
будівництво об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку, а
також об'єктів, які підлягають оцінці
впливу на навколишнє природне
середовище у транскордонному
контексті, додаються результати оцінки
впливу на стан навколишнього
природного середовища (матеріали
оцінки та звіти про оцінку і громадське
обговорення). Перелік таких об'єктів та
порядок проведення оцінки
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Експертиза проектів будівництва
проводиться в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку експертними
організаціями незалежно від форми
власності, які відповідають критеріям,
визначеним центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування. При цьому до
проведення експертизи залучаються (в
тому числі на підставі
цивільно-правових договорів) експерти
з питань санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення, екології, охорони праці,
енергозбереження, пожежної,
техногенної, ядерної та радіаційної
безпеки, які пройшли професійну
атестацію, що проводилася із
залученням представників відповідних
центральних органів виконавчої влади,
та отримали відповідний
кваліфікаційний сертифікат. Порядок
проведення професійної атестації
таких експертів встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Експертиза проектів будівництва
об'єктів IV і V категорій складності, що
споруджуються за рахунок бюджетних
коштів, коштів державних і комунальних
підприємств, установ та організацій, а
також кредитів, наданих під державні
гарантії, здійснюється експертною
організацією державної форми
власності.

Не підлягають обов'язковій експертизі
проекти будівництва об'єктів I - III
категорій складності.

Обов'язковій експертизі підлягають
проекти будівництва об'єктів, які: 1)
належать до IV і V категорій складності, -
щодо додержання нормативів з питань
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення, екології,
охорони праці, енергозбереження,
пожежної, техногенної, ядерної та
радіаційної безпеки, міцності,
надійності, довговічності будинків і
споруд, їх експлуатаційної безпеки та
інженерного забезпечення; 2)
споруджуються на територіях із
складними інженерно-геологічними та
техногенними умовами, - в частині
міцності, надійності та довговічності
будинків і споруд; 3) споруджуються із
залученням бюджетних коштів, коштів
державних і комунальних підприємств,
установ та організацій, а також
кредитів, наданих під державні
гарантії, - щодо кошторисної частини
проектної документації.

За рішенням замовника може проводитися
також експертиза проектів будівництва
інших об'єктів, ніж передбачені у цій
частині або окремих розділів проектної
документації.

Встановлення випадків та порядку
проведення експертизи проектів
будівництва іншими законами не
допускається.

Проектна документація на будівництво
об'єктів не потребує погодження
державними органами, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, юридичними
особами, утвореними такими органами.

За змістом ст. 32 вказаного Закону
передбачено, що усі об'єкти будівництва
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорій складності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 6 Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 557 від 27
квітня 2011 року, до V категорії
складності відносяться об'єкти
будівництва, які мають хоча б одну з
таких ознак: 1) згідно із Законом
України «Про об'єкти підвищеної
небезпеки» є об'єктами підвищеної
небезпеки; 2) розраховані на постійне
перебування більш як 400 осіб та (або)
періодичне перебування понад 1000 осіб; 3)
становлять можливу небезпеку для більш
як 50000 осіб, які перебувають поза
об'єктом; 4) у разі аварії або
неможливості (недоцільності) подальшої
експлуатації: можуть спричинити збитки
в обсязі понад 150000 мінімальних
розмірів заробітних плат; можуть
призвести до припинення
функціонування об'єктів транспорту,
зв'язку, енергетики та інженерних мереж
загальнодержавного значення; можуть
призвести до втрати об'єктів
культурної спадщини національного
значення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
об'єкти підвищеної небезпеки», об'єкт
підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому
використовуються, виготовляються,
переробляються, зберігаються або
транспортуються одна або кілька
небезпечних речовин чи категорій
речовин у кількості, що дорівнює або
перевищує нормативно встановлені
порогові маси, а також інші об'єкти як
такі, що відповідно до закону є
реальною загрозою виникнення
надзвичайної ситуації техногенного та
природного характеру.

Згідно зі ст. 9 вказаного Закону, суб'єкт
господарської діяльності ідентифікує
об'єкти підвищеної небезпеки
відповідно до кількості порогової маси
небезпечних речовин.

Нормативи порогової маси небезпечних
речовин встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Порядок ідентифікації, форма та зміст
оповіщення про її результати
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

На основі ідентифікаційних даних
Кабінет Міністрів України затверджує
класифікацію об'єктів підвищеної
небезпеки і порядок їх обліку.

Відповідно до п. 11 Переліку видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 808 від 28 серпня 2013
року, поводження з відходами:
небезпечними (збирання, перевезення,
сортування, зберігання, оброблення,
перероблення, утилізація, видалення,
знешкодження і захоронення);
побутовими (оброблення, перероблення,
утилізація, знешкодження і
захоронення), віднесено до видів
діяльності, що становлять підвищену
екологічну небезпеку.

Згідно з п. 17 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013
«Визначення класу наслідків
(відповідальності) та категорії
складності об'єктів будівництва»,
визначено, що виходячи з того, що
об'єкти, які відповідно до Переліку
видів діяльності та об'єктів, що
становлять підвищену екологічну
небезпеку, а також ті, проектування
яких здійснюється з урахуванням вимог
інженернотехнічних заходів цивільного
захисту, є такими, що відповідно до
Закону «Про об'єкти підвищеної
небезпеки» несуть реальну загрозу
виникнення надзвичайної ситуації
техногенного та природного характеру,
їх слід відносити до V категорії
складності згідно з Порядком
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорій складності.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим віднесення відповідачем
об'єкта будівництва до видів
діяльності, що становлять підвищену
екологічну небезпеку, та до об'єкту V
категорії складності, з урахуванням
наведених законодавчих норм.

Ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
визначено, що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами. Вчинення
суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону,
суб'єкти містобудування, які
здійснюють проектування об'єктів,
експертизу проектів будівництва,
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за передачу замовнику проектної
документації для виконання
будівельних робіт на об'єкті
будівництва, розробленої з порушенням
вимог законодавства, містобудівної
документації, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, у тому числі за нестворення
безперешкодного життєвого середовища
для осіб з обмеженими фізичними
можливостями та інших маломобільних
груп населення, незабезпечення
приладами обліку води і теплової
енергії, а також за заниження категорії
складності об'єкта будівництва:
проектна організація - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат; експертна організація - у розмірі
вісімнадцяти мінімальних заробітних
плат.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
справи про правопорушення, передбачені
цим Законом, розглядаються Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України та її територіальними
органами.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону,
накладати штраф від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та її територіальних органів
мають право керівник Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та його заступники, керівники
територіальних органів Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та їх заступники.

Відповідно до ч. 8 ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», постанови органів
державного архітектурно-будівельного
контролю можуть бути оскаржені
відповідно до закону.

Проаналізувавши викладені законодавчі
норми та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що відповідач
під час прийняття постанови №
З-0807/6-7/10-34/0807/09/02 від 08 липня 2014 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України, Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 553 від 23 травня 2011
року, оскільки належними та
допустимими доказами у справі доведено
факт вчинення позивачем
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності: а саме: заниження категорії
складності об'єкта будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо винесення
постанови № З-0807/6-7/10-34/0807/09/02 від 08 липня
2014 року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що підтверджується
наведеними законодавчими нормами та
наявними матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про безпідставність
позовних вимог Малого приватного
підприємства «Науково-виробничий
центр «Булат» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
постанови.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства «Науково-виробничий
центр «Булат» залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
вересня 2014 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 10
листопада 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.