Справа № 284/1050/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" листопада 2014 р.
Справа № 284/1050/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Моніча Б.С.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області на постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від "05" вересня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Народицькому районі
Житомирської області про
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 05
вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Народицькому районі
Житомирської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_3
підвищення до пенсії, як непрацюючій
пенсіонерці, що проживає на території
радіоактивного забруднення, (ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи")
у розмірі, що дорівнює трьом
мінімальним заробітним платам,
визначеним Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, (ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи") із
розрахунку 75 процентів мінімальної
пенсії за віком, що визначається на
рівні прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік", за
період з 22.01.2014 року по 30.06.2014 року з
урахуванням виплачених коштів.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить вказану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є непрацюючою пенсіонеркою,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області, проживає в смт.Народичі, яке
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №106 від 23.07.1991
віднесено до зони безумовного
(обов`язкового) відселення, а також має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом II групи, в
спірний період отримувала в управлінні
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області підвищення до пенсії, як
непрацюючій пенсіонерці, яка проживає
на території радіоактивного
забруднення та додаткову пенсії,
передбачені ст.ст.39,50 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", але у
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Згідно зі ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата - у зоні
безумовного (обов`язкового) відселення
- трьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 1, яким
встановлено інвалідність 2-ї групи,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст. ст. 39, 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що порядок обчислення
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю визначається Кабінетом
Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.ст.39, 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" 23.11.2011 року
прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У відповідності до вказаної постанови
КМ України, позивачу провадиться
нарахування і виплата підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.39 та ст.50 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і які
обмежували права громадян, щодо
виплати підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, Рішенням
Конституційного суду України у справі
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано
неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відтак, вище наведені положення ст.39 та
ст.50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
"Про державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про державний бюджет України на 2013
рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
є чинними і підлягають застосуванню:
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення не може
бути нижчим ніж три мінімальні
заробітні плати та ст.50 цього Закону
України, в редакції, відповідно до якої
особам віднесеним до 1 категорії
громадян, які потерпіли від
Чорнобильської катастрофи, яким
встановлено інвалідність 2-ї групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
обґрунтовано не взяті судом до уваги,
оскільки питання фінансування цих
видатків не є предметом даного спору.
Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог і судом не розглядалися.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновків суду 1-ї
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Народицький районний
суд правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Народицького районного суду
Житомирської області від "05" вересня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
Б.С. Моніч

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області вул. Леніна,
177,смт.Народичі,Народицький район,
Житомирська область,11401

- ,