Справа № 826/1727/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1727/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "13" березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Компанія ДіСі" до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві у якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 13 листопада
2013 року № , № .
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "13" березня 2014 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими
судовими рішеннями, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду від 13.03.2014
року та прийняте нове рішення, яким
відмовити в задоволені позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.
Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "13" березня 2014 року - залишити без
змін, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, відповідачем проведена
виїзна позапланова перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Компанія ДіСі» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ ДП «Магнум» за травень 2012
року та по взаємовідносинам з ТОВ
«Пожежні справи» за травень-червень 2012
року. За
результатами перевірки відповідачем
було складено акт від 29 жовтня 2013 року
№1077/26-53-22-04-21/31350429.
В
подальшому, відповідачем 13 листопада
2013 року прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем - податок на додану
вартість на загальну суму 1 346 102 грн. 00
коп., в тому числі за основним платежем
897 401 грн. 00 коп. і за штрафними санкціями
448 701 грн. 00 коп.;
- № яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем - податок на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
1 413 407 грн. 00 коп., в тому числі за
основним платежем 942 271 грн. 00 коп. і за
штрафними санкціями 471 136 грн. 00 коп.
Не погоджуючись з
вищевикладеними обставинами, позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.
Окружний
адміністративний суд м. Києва прийшов
до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з
даним висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем до перевірки були
надані передбаченні чинним
законодавством первинні документи,
зокрема, податкові накладні, видаткові
накладні, рахунки-фактури, які
підтверджують факт поставки товару ТОВ
ДП «Магнум» і ТОВ «Пожежні Справи» на
користь ТОВ «Виробниче підприємство
«Компанія ДіСі» та банківські виписки,
які підтверджують факт повної оплати
ТОВ «Виробниче підприємство
«Компанія ДіСі» поставленого товару.

Разом з тим, первинні
документи були оформлені з
дотриманням вимог ПК України, Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підписані та скріплені печатками
сторін та мають всі реквізити як того
вимагає чинне законодавство України.
Крім того, в акті перевірки не
має жодного зауваження до оформлення
первинних документів які
підтверджують факт поставки товару від
ТОВ ДП «Магнум» і ТОВ «Пожежні Справи»
на користь позивача.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Згідно п. 198.1
ст.198 ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.
Як
встановлено п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). Згідно
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та згідно п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 р. за № 168/704, первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.
Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної
сили і доказовості, вони повинні бути
складені відповідно до вимог чинного
законодавства.

В ході судового
розгляду справи підтверджено, що
первинна документація позивача,
складена за наслідками здійснення
фінансово господарських операцій
контрагентами у перевіряємому періоді
оформлена відповідно до приписів
законодавства, а відтак у
відповідності до положень п.201.10 ПКУ є
підставою для нарахування сум податку,
що відноситься до податкового кредиту.

Згідно з статтею 204
Цивільного кодексу України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.
Повноваження органів
податкової служби передбачені в статті
20 ПК України. Але ПК України, як і
будь-яким іншим законом не передбачене
право органів державної податкової
служби самостійно, в позасудовому
порядку, визнавати нікчемними
правочини і дані, вказані платником
податків в податкових деклараціях.

Згідно зі Свідоцтвом про державну
реєстрацію, ТОВ ДП «Магнум»
зареєстроване 26.03.2009 року. Свідоцтво
платника ПДВ було видане 03.04.2009 року.
Свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Пожежні
Справи» було видане 06.09.2004 року.
Крім
того, ст. 61 Конституції України
визначено, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.
При цьому, у відповідності до п. 201.6.
ПК України, Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.
Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
При поданні
податкової звітності позивачем було
подано Декларації про податок на
додану вартість з додатком №5
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту у розрізі
контрагентів», а також Реєстри виданих
та отриманих податкових накладних, і у
податкових органів не було жодних
зауважень щодо контрагента ТОВ ДП
«Магнум» і ТОВ «Пожежні Справи».

З огляду на викладене, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від "13"
березня 2014 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
було вірно встановлено фактичні
обставини справи, надано належну
оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

В зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "13" березня 2014 року
- без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195,
196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "13" березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.