Справа № 2а-3441/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Справа № 35773/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги ОСОБА_1 та Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 18.08.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про стягнення
недоплаченого підвищення до пенсії,

В С Т А Н О
В И В :

31 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області про стягнення недоплаченого
підвищення до пенсії.

Позивач посилався на те, що в 2006-2011
роках відповідач зобов'язаний був
здійснити перерахування пенсії, тобто
привести у відповідність з ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та рішеннями Конституційного
суду України розмір виплати його
пенсії з врахуванням права на надбавку
як дитині війни.

Позивач просив зобов'язати відповідача
виплатити на його користь недоплачене
як дитині війни підвищення до пенсії,
починаючи з 1.01.2006 року.

Ухвалою судді Личаківського районного
суду м. Львова від 31.05.2011 року, яка
набрала законної сили, позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області про
стягнення недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 1.01.2006 року по 30.11.2010
року залишено без розгляду.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 18.08.2011 року, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження, позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії відповідача.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
дитині війни, починаючи з 1.12.2010 року в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області та позивач ОСОБА_1, подавши на
неї апеляційні скарги.

Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області звертає
увагу на те, що законодавством України
не прийнято жодного нормативного акту
на виконання вимог ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
про підвищення розміру пенсій дітей
війни, не визначено, які саме органи
мають проводити такі виплати, за
рахунок яких коштів і джерел. Крім того,
залишається невизначеним порядок
обчислення такого підвищення та його
розмір. Просить врахувати, що
встановлений ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області просить
скасувати постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 18.08.2011 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу у повному обсязі
заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає,
що згідно вимог ст. 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», суми
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком. Крім того,
обмеження розміру соціальних виплат
суперечить вимогам Конституції
України.

Позивач просить скасувати постанову
суду першої інстанції як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права, без належного та
повного з'ясування всіх обставин
справи та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області та ОСОБА_1 слід
задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач належить до категорії
громадян, на яких поширюються державні
соціальні гарантії дитини війни, а тому
він має право на встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії.
Відмова Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області у проведенні перерахунку
пенсії позивача з врахуванням вимог ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є неправомірною в межах
шестимісячного строку звернення до
суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, частково
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та є частково
правильними.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
дитиною війни та відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мав
право на отримання підвищення
виплачуваної йому Головним управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області пенсій за віком.

Рішенням Конституційного суду №10-рп/2008
від 22.05.2008 року нова редакція ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», відповідно до якої дітям
війни до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, визнана неконституційною, тому з
22.05.2008 року почала діяти колишня
редакція статті 6 Закону.

14.06.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», який набрав
чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 ч.1
цього Закону Прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнено п.4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», ст.ст. 14, 22, 37 та ч.3
ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата дітям
війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії в період до 23 липня 2011 року
повинні здійснюватися відповідно до
норм Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», а після 23 липня 2011
року - відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

Ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено,
що адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як видно з матеріалів справи, позивач
пропустив строк звернення до суду,
оскільки звернувся з позовом лише
31.05.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
в частині нарахування та виплати
підвищення до пенсії як дитині війни в
межах строку звернення до суду, тобто
за період з 1.12.2010 року по 22.07.2011 року
включно.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, не
врахував положення Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
постанови КМУ № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в межах
строку звернення до суду у
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Доводи відповідача в тій частині, що
законодавством України не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункової величини для
підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», не заслуговують на увагу,
оскільки за чинним законодавством
України розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Згідно ч.3 ст. 28 цього
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1
цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом.
Оскільки законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, слід застосовувати цей
розмір.

Посилання ОСОБА_1 на ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
колегія суддів до уваги взяти не може,
оскільки цією статтею передбачено
виплату пенсії за минулий час без
обмеження будь-яким строком у разі її
попереднього нарахування. Оскільки
суми належної позивачу доплати до
пенсії як дитині війни нараховані не
були, тому на спірні правовідносини
положення ст. 87 зазначеного Закону не
поширюються.

Безпідставними також є посилання
ОСОБА_1 на положення ст. 268 ЦК України
щодо позовної давності та на норми ЦПК
України, оскільки даний спір є
адміністративним та повинен
вирішуватися у порядку, встановленому
КАС України.

Таким чином, оскільки законодавством
не встановлено інших строків звернення
до суду за захистом порушених прав,
тому до спірних правовідносин
правомірно застосовано положення ст. 99
КАС України, якою передбачено
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду.

За таких обставин постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
та неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а отже є підставою для її
скасування та прийняття нової
постанови про часткове задоволення
позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області задовольнити
частково.

Постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 18.08.2011 року по справі
№ 2а-3441/11 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області в частині відмови
ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті
підвищення до пенсії.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
за період з 1.12.2010 року по 22.07.2011 року
включно підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський