Справа № 284/1676/14-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" листопада 2014 р.
Справа № 284/1676/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області на постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від "11" вересня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Народицькому районі
Житомирської області про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 11
вересня 2014 року зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області (далі - УПФ) провести за період з
18.02.2014 року по 31.07.2014 року нарахування та
виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії і
додаткової пенсії у розмірах,
визначених ст.39,51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон №796-ХІ), та доплати до пенсії як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни".

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, просить
вказану постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач відноситься до осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи 3-ї категорії, проживає на
території зони гарантованого
добровільного відселення, є дитиною
війни. В спірний період позивач
отримувала підвищення до пенсії,
додаткову пенсії відповідно до ст.39,51
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закону №796-ХІІ), та
ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей
війни", проте, у значно менших розмірах
ніж передбачено цими законами.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України № 796-XII "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ до
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на території гарантованого
добровільного відселення, провадиться
доплата у розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку
державної і додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно ст.28 ЗУ „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування вказаних положень Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни". Крім цього, вищевказані норми в
спірний період не було скасовано чи
змінено.

Водночас, розрахунок доплат до пенсії
та додаткової пенсії позивачу
здійснено, виходячи із розмірів,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та постановою КМУ №1381 від 28.12.2011 року
"Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення". Зазначеними постановами,
всупереч приписів ст.39,51 Закону № 796-ХІІ
та ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", визначено
фіксовані розміри виплат, при тому, що
ці суми значно менші від встановлених в
законах.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
виплат застосуванню підлягають саме
статті 39,51 Закону №796-ХІІ та ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а не постанови КМУ №1210 від 23.11.2011
року та №1381 від 28.12.2011 року, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статтей 39, 51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" обґрунтовано не
взяті судом до уваги, оскільки питання
фінансування цих видатків не виступає
предметом даного спору. Проблеми
надання бюджетних коштів Управлінню
для виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходять за межі заявлених вимог і
судом не розглядалися.

Суд першої інстанції дослідив
представлені докази, надав їм належну
правову оцінку, з'ясував обставини, що
мають значення для вирішення справи та
зробив обгрутнований висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення. Постанову прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Народицького районного суду
Житомирської області від "11" вересня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області вул. Леніна,
177,смт.Народичі,Народицький район,
Житомирська область,11401

4-третій особі: - ,