Справа № 826/5548/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5548/14
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дахна Артема Миколайовича на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Міністерства надзвичайних ситуацій
України до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дахна
Артема Миколайовича, третя особа:
Державна реєстраційна служба України
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Міністерство надзвичайних ситуацій
України звернулось до суду з позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дахна
А.М., третя особа без самостійних вимог
на предмет спору: Державна
реєстраційна служба України про
визнання протиправним рішення про
відмову у державній реєстрації прав
від 26.03.2014 №11942440 та від 26.03.2014 №11946500;
зобов'язання провести державну
реєстрацію права власності.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 червня 2014 року позов задоволено
частково, визнано протиправним та
скасовано рішення від 26.03.2014 №11942440 та
від 26.03.2014 №11946500 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
представник позивача звернувся до
Реєстраційної служби Новокаховського
міського управління юстиції
Херсонської області з завою про
державну реєстрацію права державної
власності на комплекс будівель і
споруд пожежного депо ППЧ-36, що
розташований за адресою: Херсонська
область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги,
1а.

За результатом розгляду заяви позивача
відповідачем прийнято рішення від
26.03.2014 №11942440 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
підставі ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 20
та 28 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок), оскільки
подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Також, представник позивача звернувся
до Реєстраційної служби
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської області з завою
про державну реєстрацію права
державної власності на нежитлову
будівлю, що розташована за адресою:
Херсонська область, м. Нова Каховка, пр.
Перемоги, 1б.

За результатом розгляду заяви позивача
відповідачем прийнято рішення від
26.03.2014 №11942500 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
підставі ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 20
та 28 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок), оскільки
подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Зі змісту оскаржених рішень
вбачається, що підставою для їх
прийняття слугувало те, що судовим
рішенням не визнається право власності
на об'єкт нерухомого майна, права на які
заявлено.

Позивач, вважаючи дані рішення
неправомірними, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон №
1952-IV), державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно ст. 4 Закону № 1952-IV лбов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно,
зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої
цієї статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно, крім випадків,
передбачених статтею 4 1 цього Закону.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок)
передбачено, що державну реєстрацію
прав шляхом внесення записів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) проводять орган державної
реєстрації прав та нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно за місцем
розташування такого майна; державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно незалежно від місця
розташування такого майна; облік
безхазяйного нерухомого майна за
місцем розташування такого майна.

Якщо нерухоме майно розміщене в межах
території, на якій діють два і більше
органів державної реєстрації прав,
державна реєстрація речових прав,
облік безхазяйного нерухомого майна
проводяться одним з таких органів, що
обрані заінтересованою особою або
уповноваженою нею особою (далі -
заявник).

Згідно п.п. 10 п. 37 Порядку документом, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, позивачем
було подано для проведення держаної
реєстрації права власності, рішення
Апеляційного суду Херсонської області
від 14.01.2014 №22-ц/791/226/2014, технічний
паспорт №?133 від 03.03.2014, виписку з
ЄДРПОУ, довіреність, паспорт.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Херсонської області
від 14.01.2014 у справі №22-ц/791/226/2014
задоволено позов прокурора м. Нова
Каховка Херсонської області діючого в
інтересах держави в особі Міністерства
надзвичайних ситуацій України
(Державної служби України з
надзвичайних ситуацій)
територіального управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Херсонській області до
виконавчого комітету Новокаховської
міської ради Херсонської області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та, зокрема,
витребувано у Новокаховської міської
ради на користь Міністерства
надзвичайних ситуацій України
комплекс будівель і споруд пожежного
депо ППЧ-36 за адресою: м. Нова Каховка,
проспект Перемоги, 1а. Також,
витребувано у ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в рівних
частках на користь Міністерства
надзвичайних ситуацій України
нежитлову будівлю що складається з
гаражу «А» цегляного, площею 266,1 кв.м.,
при якому є огорожа 1, 2 що знаходиться в
АДРЕСА_1.

З змісту вказаного вище судового
рішення вбачається, що спірне майно
перебувало у державній власності та
було передано державному органу в
оперативне управління.

В подальшому, спірне нерухоме майно
було передано у власність ОСОБА_6, про
що видано свідоцтво про право
власності від 26.08.2011.

Також, відповідно до договору
купівлі-продажу від 29.12.2011 ОСОБА_6
продав спірне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5

При цьому, судом першої інстанції було
вірно зазначено, що судове рішення про
задоволення позову про витребування
майна з чужого володіння є підставою
для здійснення державної реєстрації
права власності на майно, що підлягає
державній реєстрації.

Таким чином, подане позивачем судове
рішення є належним документом, що
підтверджує право державної власності
на вказане нерухоме майно в розумінні
пп. 10 п. 37 Порядку та ст. 19 Закону № 1952-IV.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що право державної
власності підтверджено судовим
рішенням, а тому відмова відповідача у
реєстрації права державної власності є
безпідставною, що є підставою для
скасування рішень від 26.03.2014 №11942440 та
від 26.03.2014 №11946500 про відмову у
державній реєстрації.

В свою чергу, доводи апелянта
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже,
не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дахна Артема Миколайовича -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.