Справа № 2а-3061/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Справа № 68354/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представників позивача
Мартин О.С., Мазуркевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Мостиському районі Львівської
області ( тепер Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
головного управління Міндоходів у
Львівській області) на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Цегельний завод «Промінь» до
Державної податкової інспекції у
Мостиському районі Львівської області
про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Цегельний завод «Промінь» звернулося
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Мостиському
районі Львівської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Позивач просив скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від 31
грудня 2010 року №/0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 48087,00 грн., у
тому числі за основним платежем 32058,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 16029,00 грн. та від 31 грудня 2010
року №000735300/0, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств на
загальну суму 47730,00 грн., у тому числі за
основним платежем 42485,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 5245,00
грн.

Посилався на безпідставність
висновків податкового органу про
завищення податкового кредиту на суму
32038 грн. та збільшення складу валових
витрат на суму 42485 грн. у зв'язку з
безтоварністю операцій з ПП «Версант»
та ЗАТ НВП «Укрзахіденерго» з поставки
вугілля. Вважав, що дійсність
господарських операцій з цими
підприємствами підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
позов задоволено.

Визнано протиправним податкове
повідомлення рішення ДПІ у Мостиському
районі Львівської області від 31 грудня
2010 року №/0.

Визнано протиправним податкове
повідомлення рішення ДПІ у Мостиському
районі Львівської області від 31 грудня
2010 року №000735300/0.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ДПІ у Мостиському районі
Львівської області, яка в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про відмову
позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не врахував, що
позивач в ІІ кварталі 2010 року занизив
валовий дохід, не включивши до нього
отримані суми авансових платежів по
торгівлі цеглою на 9650 грн., а уточнюючий
розрахунок на дану суму подав в процесі
податкової перевірки, що суперечить
законодавству. Крім того, податковим
органом було встановлено проведення
позивачем безтоварних операцій з ПП
«Версант» та ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»
з поставки вугілля. Позивач за
відповідними договорами придбав у
контрагентів вугілля в кількості 321,6 т,
однак не подав доказів того, хто
здійснював поставку товару, не зміг
пояснити причини не внесення змін до
укладених договорів в частині
обов'язку поставки товарів та
відсутності первинних документів щодо
доставки вугілля покупцю.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

В справі встановлено, що працівниками
ДПІ у Мостиському районі Львівської
області проведено планову виїзну
перевірку ТзОВ «Цегельний завод
«Промінь» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 року по
30.09.2010 року, результати якої оформлені
актом від 28.12.2010 року №90/23-22365334.

Податковий орган прийшов до висновку
про порушення позивачем вимог п.4.1 ст.4,
п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, пп. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 чинного
на час спірних правовідносин Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до
заниження цього виду податку на
загальну суму 42485 грн., у тому числі за
ІІ квартал 2010 року в сумі 9960 грн., за ІІІ
квартал 2010 року в сумі 32525 грн.

Крім того, на думку відповідача,
позивач допустив порушення вимог пп.
7.2.1, пп. 7.2.6. п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5. п.7.4 ст.7
чинного на час спірних правовідносин
Закону України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого занизив ПДВ
на загальну суму 32038 грн., в тому числі
за травень 2010 року на суму 6038 грн., за
липень 2010 року на суму 9520 грн., за
серпень 2010 року на суму 16500 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Мостиському районі Львівської області
31 грудня 2010 року прийняла податкові
повідомлення рішення:

№000735300/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
47730,00 грн., у тому числі за основним
платежем 42485,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 5245,00 грн., а
також №/0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 48087,00 грн., у
тому числі за основним платежем 32058,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 16029,00 грн.

Податковий орган, зокрема, вважав, що
позивач неправомірно включив до
складу валових витрат та податкового
кредиту з податку на додану вартість
витрати по придбанню
товарно-матеріальних цінностей
(вугілля) у ПП «Версант» та ЗАТ НВП
«Укрзахіденерго», що призвело до
заниження податку на прибуток. Такий
висновок зроблений на підставі того,
що первинними документами не
підтверджено фактичне отримання та
використання в господарській
діяльності товару від вказаних
контрагентів, відтак мали місце
безтоварні операції, а правочини між
ТзОВ «Цегельний завод «Промінь» з ПП
«Версант» та з ЗАТ НВП
«Укрзахіденерго» є нікчемними.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що такі
висновки податкового органу не
ґрунтуються на чинному законодавстві.

Колегія суддів з такою позицією суду
першої інстанції погоджується
частково.

Згідно п. 5.1. ст. 5 чинного на час спірних
правовідносин та в редакції на час
виникнення таких, Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» №
393/34 ВР від 28 грудня 1994 року (далі Закон
№ 393/34 ВР) валові витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1. п.5.2. цієї ж статті
до складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

До складу валових витрат відповідно до
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 393/34 ВР не
належать будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пункт 5.11. статті 5 Закону № 393/34 ВР
забороняє установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі.

З матеріалів справи видно, що 11.05.2010
року між ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»
(постачальник) та ТзОВ «Цегельний завод
«Промінь» (покупець) укладено договір
№ 11/05 на поставку вугілля на загальну
суму 2400000,00 грн.

На підтвердження здійснення даної
господарської операції позивач подав
суду наступні документи:

- договір № 11/05 на поставку вугілля від
11.05.2010 року;

- свідоцтво №17866153 про реєстрацію
платника податку на додану вартість
ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»;

- свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи ЗАТ НВП
«Укрзахіденерго»(серія А00 № 839281);

- виписана ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»
податкова накладна № від 20.05.10 р.
на суму 36226,00 грн., в тому числі ПДВ 6037,67
грн.;

- виписана ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»
видаткова накладна №РН-5-20002 від 20
травня 2010 р. на суму 36226,00 грн., в тому
числі ПДВ 6037,67 грн.;

- платіжні доручення з відміткою банку
про перерахування ТзОВ «Цегельний
завод «Промінь» своєму контрагенту ЗАТ
НВП «Укрзахіденерго»: № 109 від 17 червня
2010 р. на суму 5000,00 грн.; №146 від 22 липня 2010
року на суму 6000,00 грн.; №159 від 30 липня 2010
року на суму 3500,00 грн.; №165 від 2 серпня
2010 року на суму 5000,00 грн.; №178 від 6
серпня 2010 року на суму 5000,00 грн.; № 198 від
26 серпня 2010 р. на суму 11726,00 грн.

22.06.2010 року між ПП «Версант»
(постачальник) та ТзОВ «Цегельний завод
«Промінь» (покупець) укладено договір
№ 2 купівлі-продажу товару. Згідно п.1.2
та 3.1 договору загальна кількість,
одиниці виміру та ціна товару
визначаються у накладній, яка є
невід'ємною частиною договору.

На підтвердження реальності даної
господарської операції позивач подав
суду наступні документи:

- договір № 2 купівлі-продажу товару від
22.06.2010 року;

- свідоцтво №100277038 про реєстрацію
платника податку на додану вартість ПП
«Версант»;

- свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи ПП «Версант» (серія А01
№ 208937);

- виписані ПП «Версант» податкові
накладні № від 23.07.10 р. на суму
57120,00 грн., в тому числі ПДВ 9520,00 грн.; №
від 02.08.10 р. на суму 99000,00 грн., в
тому числі ПДВ 16500,00 грн.;

- виписана ПП «Версант» видаткові
накладні №РН-7-23003 від 23 липня 2010 р. на
суму 57120,00 грн., в тому числі ПДВ 9520,00
грн.; №РН-8-02030 від 02 серпня 2010 р. на суму
99000,00 грн., в тому числі ПДВ 16500,00 грн.;

- платіжні доручення з відміткою банку
про перерахування ТзОВ «Цегельний
завод «Промінь» ПП «Версант»: №177 від 6
серпня 2010 року на суму 5000,00 грн.; №182 від
11 серпня 2010 року на суму 10000,00 грн.; № 211
від 31 серпня 2010 р. на суму 4500,00 грн.; №199
від 26 серпня 2010 року на суму 20000,00 грн.; №
212 від 1 вересня 2010 р. на суму 10000,00 грн.; №
218 від 3 вересня 2010 р. на суму 6000,00 грн. ; №
228 від 10 вересня 2010 р. на суму 6000,00 грн.; №
231 від 13 вересня 2010 р. на суму 20000,00 грн.;
№ 239 від 23 вересня 2010 р. на суму 5000,00 грн.;
№239 від 24 вересня 2010 року на суму 5000,00
грн.; № 242 від 27 вересня 2010 р. на суму
10000,00 грн.

Факт поставки вугілля від ПП «Версант»
та ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»
підтверджується також поданими
позивачем та оглянутими в судовому
засіданні книгою оборотних відомостей
по рах.203 «Паливо» за 2010 рік, книгою
оборотних відомостей по рах.631
«Розрахунки з постачальниками» за 2010
рік, журналом реєстрації довіреностей
за 2010 рік, актами на списання палива за
травень - серпень 2010 року, копії яких
долучені до матеріалів справи.

Всі подані документи відповідають
вимогам до первинних документів,
встановленим Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», належно оцінені
судом першої інстанції, який прийшов до
обґрунтованого висновку про фактичне
здійснення господарських операцій між
позивачем і ПП «Версант» та ЗАТ НВП
«Укрзахіденерго» по придбанню вугілля,
яке було використано ТзОВ «Цегельний
завод «Промінь» в господарській
діяльності для випалу цегли в травні -
серпні 2010 року.

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 чинного на час спірних
правовідносин Закону України «Про
податок на додану вартість» податкова
накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надається
покупцю. Копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг). Податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом. Податкова накладна
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг.

Датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) відповідно до підпункту 7. 3.1
пункту 7.3 статті 7 цього Закону
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові кошти дата
їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Згідно підпункту 7.2.6 пункту 7.2 цієї ж
статті податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п. 7.4.1. ст. 7 цього ж Закону
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1. статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього ж
Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
і оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
зазначеного Закону встановлено
заборону на включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями.

За приписами пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону №
168/97-ВР право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому ст.9 цього
Закону.

Системний аналіз наведених норм
свідчить про те, що податкова накладна
як звітний податковий документ, що є
підставою для включення покупцем в
податковому обліку до податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплачених (нарахованих) у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), що
підлягають використанню в його
господарській діяльності, має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
«Про податок на додану вартість».

Судом першої інстанції встановлено, що
контрагенти позивача ПП «Версант» та
ЗАТ НВП «Укрзахіденерго» на час
здійснення господарських операцій з
ТзОВ «Цегельний завод «Промінь» були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців, їхні свідоцтва платника
ПДВ не були анульовано, відтак вони
мали право на виписку податкових
накладних.

У п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок
на додану вартість» платника податку
визначено як особу, яка згідно із цим
Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особу, яка імпортує товари на митну
територію України.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 цього ж
Закону платники податку, визначені у
підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1
цієї статті, відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту і своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону.

Сама по собі несплата податку
продавцем (у тому числі внаслідок
ухилення від сплати) в разі фактичного
здійснення господарської операції не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та суму бюджетного
відшкодування.

Не виконання контрагентом свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Суд прийшов до правильного висновку
про те, що подані позивачем документи
підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій ТзОВ
«Цегельний завод «Промінь» з ПП
«Версант» та ТзОВ «Цегельний завод
«Промінь» з ЗАТ НВП «Укрзахіденерго»
та його право на включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, сплачених
підприємством у зв'язку з придбанням
товарів (вугілля), які були використані
в його господарській діяльності, що дає
підстави зробити висновок про
правомірність включення ТзОВ
«Цегельний завод «Промінь» до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за господарськими
операціями по придбанню товарів у ПП
«Версант»та ЗАТ НВП «Укрзахіденерго».

Висновок відповідача про нікчемність
правочину між позивачем та ПП
«Версант» та між позивачем та ЗАТ НВП
«Укрзахіденерго» та безтоварністю
операцій за цими правочинами, не
відповідає фактичним обставинам і
спростовується зібраними по справі
доказами, належно оціненими судом.

Доводи апелянта щодо нереальності
господарських операцій позивача з його
контрагентами підставою для
задоволення апеляційної скарги бути
не можуть.

Разом з тим, з матеріалів справи видно,
що позивач безпідставно занизив
валовий дохід в ІІ кварталі 2010 року,
не включивши до нього авансові платежі
при продажі цегли в сумі 9650 грн. При
цьому уточнюючий розрахунок
податковому органу подав після
початку податкової перевірки.

Відповідно до п. 17.2 ст. 17 чинного на час
спірних правовідносин Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податку перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків, який до початку його
перевірки контролюючим органом
самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму такої недоплати та
штраф у розмірі п'яти відсотків від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати
у складі декларації з цього податку, що
подається за наступний податковий
період, збільшену на суму штрафу у
розмірі п'яти відсотків від такої суми,
з відповідним збільшенням загальної
суми податкового зобов'язання з цього
податку.

Зі справи видно, що податкова перевірка
позивача проводилася з 10.11.2010 року по
21.12.2010 року.

Уточнюючий розрахунок поданий
позивачем податковому органу 16.11.2010
року, в зв'язку з чим такий правомірно
не зарахований відповідачем в зв'язку з
початком податкової перевірки.

За таких обставин відповідно до
поданого суду апеляційної інстанції
розрахунку податкове повідомлення
рішення відповідача від 31.12.2010 року
№000735300/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
47730,00 грн., у тому числі за основним
платежем 42485,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 5245,00 грн.,
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню тільки в частині
податкового зобов'язання на суму 44834,00
грн., в ч. 40072,00 грн. основного платежу та
4762,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За таких обставин постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову з
наведених підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Мостиському
районі Львівської області
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
в справі № 2а-3061/11/1370 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Мостиському районі Львівської області
від 31.12.2010 року № /0, а також від
31.12.2010 року №000735300/0 в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств на
суму 44834,00 грн., в т.ч. за основним
платежем на суму 40072,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 4762,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський