Справа № 804/11226/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
К/800/49838/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Кочана В.М., Рецебуринського
Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 8 липня 2014 року по справі № 804/11226/13а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Кривого

Рогу Дніпропетровської
області (далі - Управління)

до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від

нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
Відділення)

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року Управління звернулось
до суду з позовом про визнання дій
протиправними та стягнення з
Відділення суми витрат, понесених
позивачем на виплату пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва та витрати на їх доставку за
травень-липень 2013 року у розмірі 7735,32
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
від 27 вересня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 8 липня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення на користь
Управління понесені витрати за
травень-липень 2013 року у розмірі 4375,32
грн. на виплату пенсій громадянам у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від
27 вересня 2013 року.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на обліку в Управлінні
перебувають ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 та отримують пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

За період травень-липень 2013 року
позивач виплатив вказаним особам
пенсії у сумі 7735,32 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції, з висновком
якого погоджується суд касаційної
інстанції, виходив з наступного.

Статтею 21 Закону України від 23 вересня
1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV)
визначені соціальні послуги та
виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом. Так, у разі
настання страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку має,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону № 1105-XIV у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 2008
року № 16/98-ВР, частини
другої статті 24 Закону № 1105-XIV
вбачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Наявні в матеріалах справи докази
підтверджують факт смерті осіб
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що стало підставою для
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до статті 34
Закону № 1105-XIV.

Враховуючи викладене позовні вимоги в
частині стягнення витрат на виплату та
доставку пенсій виплачених ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
в сумі 4375,35 грн. підлягають задоволенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення витрат
пов'язаних з виплатою пенсії ОСОБА_15 у
розмірі 2310 грн. та 1050 грн., оскільки
судове рішення, яким було встановлено
факт перебування її на утриманні
чоловіка ОСОБА_16, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1
скасовано, а інших обставин, які б це
підтверджували, судами не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують і не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 8 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Кочан В.М.

Рецебуринський Ю.Й.