Справа № 826/12393/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14 березня 2013
року № 369/17.3.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 жовтня 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційних
скарг, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі договору дарування від 30
вересня 2004 року, договорів купівлі -
продажу від 26 серпня 2005 року та від 19
лютого 2008 року, ОСОБА_3 є власником
нежитлових приміщень за адресою:
АДРЕСА_1.

Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
перевірку з питання повноти та
своєчасності внесення до бюджету
земельного податку фізичною особою
ОСОБА_3 за період з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2012 року.

За результатом перевірки відповідачем
складено Акт від 13 лютого 2013 року №
200/17.3/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 287.1., пункту 287.6. статті
287 Податкового кодексу України та ст. 2,
ст. 15 Закону України «Про плату за
землю», та нараховано земельний
податок за 2009 - 2011 рік у розмірі 51 181, 25
грн., із урахуванням 17 060,42 грн. за кожний
рік.

На підставі встановлених порушень, 14
березня 2013 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва ДПС
від № 369/17.3, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з
земельного податку на суму 51 181, 25
грн.

Не погоджуючись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням
відповідача та вважаючи його
протиправним, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 206 Земельного кодексу України
та статтею 2 Закону України "Про плату
за землю" визначено, що використання
землі в Україні є платним. Плата за
землю справляється у вигляді
земельного податку і визначається
залежно від грошової оцінки земель.
Власники землі та землекористувачі
сплачують земельний податок.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про
плату за землю», суб'єктом плати за
землю (платник) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, в тому числі орендар
(зазначеного Закону).

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового
кодексу України, власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Згідно п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу
України, при переході права власності
на будівлю, споруду (їх частину) податок
за земельні ділянки, на яких
розташовані такі будівлі, споруди (їх
частини), з урахуванням прибудинкової
території сплачується на загальних
підставах з дати державної реєстрації
права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору дарування від 30
вересня 2004 року, договорів купівлі -
продажу від 26 серпня 2005 року та від 19
лютого 2008 року, ОСОБА_3 є власником
нежитлових приміщень за адресою:
АДРЕСА_1.

З огляду на вищенаведене, в силу п. 286.6
ст. 286 Податкового кодексу України
ОСОБА_3 повинен сплачувати податок на
землю.

Вищевказана позиція узгоджується з
практикою Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від 12
березня 2014 року (справа № К/9991/28452/12), в
ухвалі від 24 березня 2014 року (справа №
К/800/24642/13) та в ухвалі від 24 червня 2014
року (справа № К/800/62298/13).

Разом з тим, згідно п.п. 289.1, 289.2 ст. 289
Податкового кодексу України, для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, здійснює
управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок. Центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин, за
індексом споживчих цін за попередній
рік щороку розраховує величину
коефіцієнта індексації нормативної
грошової оцінки земель, на який
індексується нормативна грошова
оцінка сільськогосподарських угідь,
земель населених пунктів та інших
земель несільськогосподарського
призначення за станом на 1 січня
поточного року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
відповідачем було здійснено
розрахунок заборгованості по
земельному податку за 2009-2011 року
виходячи з розміру нормативно-грошової
оцінки землі станом на 2012 рік,
вказаного у Витязі з технічної
документації № Н-01225/2012, що суперечить
вимогам податкового законодавства.

Крім того, зі змісту зазначеного
документа неможливо встановити
правильність визначення площі
земельної ділянки, з якої проведено
розрахунок грошових зобов'язань у
відповідному розмірі, зокрема, немає
даних щодо площі всієї земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
немає даних щодо площі приміщень
зазначеного будинку, що не дає
можливості перевірити дотримання
відповідачем вимог пункту 286.6 статті 286
Податкового кодексу України, що, у свою
чергу, унеможливлює перевірку
правильності визначення позивачу суми
грошового зобов'язання, зазначеної у
податковому повідомленні - рішенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідачем не доведено
правомірності нарахування позивачу до
сплати земельний податок за 2009-2011 роки
у розмірі 51 181, 25 грн., а тому податкове
повідомлення-рішення від 14 березня 2013
року № 369/17.3 правомірно скасовано
судом.

Відповідачем також не надано
документального підтвердження, що
інформація, яка використана під час
розрахунку, відповідає даним, що
містяться в державному земельному
кадастрі.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ненадання відповідачем
доказів на підтвердження правильності
розрахунку суми грошового
зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні - рішенні, є
підставою для визнання його
протиправним та скасування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права не призвело до
неправильного вирішення даної
адміністративної справи.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_3 та їх
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.