Справа № 2а/2570/3047/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/33557/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Чернігівській
області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, третя особа -
Державна податкова адміністрація
України про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державної
судової адміністрації України на
ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Державна судова
адміністрація України звернулася до
суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання постанови Вищого
адміністративного суду України від 29
січня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Чернігівській області,
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, третя особа - Державна
податкова адміністрація України про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року, Державні судовій адміністрації
України відмовлено у задоволенні
заяви.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Державна судова адміністрація
України звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити її заяву,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
рішення, суд першої інстанції, з яким
погодився і апеляційний суд, виходив із
того, що Державна судова адміністрація
України звертаючись до суду із заявою
про заміну способу і порядку виконання
рішення, фактично просить змінити
постанову Вищого адміністративного
суду України від 29 січня 2013 року, що є
неприпустимим.

Такий висновок судів першої та
апеляційної інстанцій відповідає
обставинам справи, нормам
процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 06 червня 2011 року
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання дій незаконними та
зобов'язання повернути

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 29 січня 2013 року
визнано неправомірними дії
Територіального управління Державної
судової адміністрації України,
Державного казначейства України щодо
утримання податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 15%, що складає 43 193,39 грн. з
вихідної допомоги судді у відставці та
стягнуто з Державної судової
адміністрації України за рахунок
коштів державного бюджету України в
Державному казначействі України на
користь ОСОБА_3 утриманий податок з
доходу фізичних осіб з вихідної
допомоги при звільненні судді у
відставку в розмірі 43 193,39 грн.

05 березня 2013 року до Чернігівського
окружного адміністративного суду
надійшла заява Державної судової
адміністрації України про заміну
способу і порядку виконання постанови
Вищого адміністративного суду України
від 29 січня 2013 року. Заяву обґрунтовано
тим, що стягнути з ДСА України за
бюджетною програмою 0501150 «Виконання
рішень судів на користь суддів» є
неможливим оскільки податок з доходів
фізичних осіб належить до
загальнодержавних податків і зборів.

Вказує, що боржником у справі, щодо
стягнення надмірно сплаченого податку
з вихідної допомоги суддів є Держава в
особі Державного казначейства України,
а не ДСА України, відтак, необхідно
стягнення коштів здійснити з Державної
казначейської служби України на
користь ОСОБА_3 в розмірі 43 193 грн. 39 коп.

Відповідно до частини першої статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Згідно із частиною другою цієї ж
статті, суд може у виняткових випадках
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання судового рішення.

Аналізуючи зміст статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
необхідно вказати, що підставою для
застосування правил цієї статті є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, тобто
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим.

Враховуючи вказане, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що заявником не наведено
обставин, що перешкоджають або
ускладнюють виконання в повному обсязі
постанови Вищого адміністративного
суду України від 29 січня 2013.

Разом з тим Державна судова
адміністрація України звертаючись до
суду із заявою про заміну способу і
порядку виконання рішення, фактично
просить змінити постанову Вищого
адміністративного суду України від 29
січня 2013, що є неприпустимим.

Таким чином, суд першої інстанції, з
яким погодився апеляційний суд,
прийшов до обґрунтованого висновку,
про відмову в задоволенні заяви
Державної судової адміністрації
України про заміну способу і порядку
виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної судової
адміністрації України залишити без
задоволення, а ухвалу Чернігівського
окружного адміністративного суду від
12 березня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: