Справа № 804/10390/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2014 рокусправа № 804/10390/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Славгородський арматурний
завод" до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2013 року адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "Славгородський арматурний
завод" до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено повністю: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми "Р" від
23.07.2013 року №; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми "Р" від
23.07.2013 року № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
розмірі 199658,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 15392,00 грн..

Не погодившись з постановою суду,
Дніпропетровська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі наказу начальника
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 04.05.2013
року №95 та відповідно до плану-графіку
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання працівниками
цього контролюючого органу було
проведено документальну планову
виїзну перевірку ПАТ "Славгородський
арматурний завод" з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
01.07.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.07.2011
року по 31.12.2012 року, за результатами
якої складено акт №606/222/14308859 від 08.07.2013
року.

В акті перевірки зафіксовано допущені
позивачем порушення: пп.135.5.4 п.135.5 ст.135,
п.137.4 ст.137, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого останнім занижено
податок на прибуток приватних
підприємств за ІІІ-ІV квартали 2011 року
та І-ІV квартали 2012 року на загальну
суму 231842,00 грн., а також порушення
позивачем приписів п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України,
в результаті чого ним занижено податок
на додану вартість на загальну суму
344851,00 грн..

На підставі вказаного акту перевірки, 23
липня 2013 року Дніпропетровською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області було винесено: податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 290216,25 грн., з
яких за основним платежем - 232173,00 грн. та
за штрафними санкціями - 58043,25 грн.,
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 245637,00 грн., з яких за
основним платежем - 230245,00 грн. та за
штрафними санкціями - 15392,00 грн..

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення
№ від 23.07.2013 року та податкового
повідомлення-рішення № від 23.07.2013
року в частині щодо нарахування
позивачу грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
розмірі 199658,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 15392,00 грн. є предметом
спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги позивача
у повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що податковим органом
не доведено обґрунтованості своїх
висновків, викладених в акті перевірки
та правомірність прийняття ним
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень на підставі такого
акту перевірки.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16 липня 1999 року
№996-XIV (далі - Закон України №996-XIV)
передбачено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України №996-XIV
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Також, слід зазначити, що відповідно до
ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є: прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

За приписами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК
України визначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбавання товарів (робіт, послуг), до
складу витрат операційної діяльності
та сплачених сум ПДВ, у вартості
товарів (робіт, послуг), до складу
податкового кредиту підприємства. До
таких підстав віднесено: наявність
господарської операції, наслідком якої
є поставка товарів (робіт, послуг),
понесення витрат, у зв'язку з
господарською діяльністю платника,
сплата (нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що позивач у перевіряємому
періоді мав взаємовідносини з ТОВ
"Служба Безпеки "Альянс-Гарант", ТОВ
"Сервісбуд", ТОВ "Арам", ТОВ "Нова
Українська проектна компанія" та ТОВ
"Рентсервісторг".

Так, судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 20 травня 2009
року між ПАТ "Славгородський
арматурний завод" та ТОВ "Служба
Безпеки "Альянс-Гарант" було укладено
договір щодо надання охоронних послуг
№11, згідно якого ПАТ "Славгородський
арматурний завод", як замовник, доручає,
а ТОВ "Служба Безпеки "Альянс-Гарант", як
виконавець, зобов'язувався забезпечити
збереження матеріальних цінностей та
контрольно-пропускний режим, а також
підтримання порядку на об'єкті, який
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
Синельниківський район, смт. Славгород,
вул. Заводська,1 (т.1 а.с.133-136).

Відповідно до п.п. 1.2, 3.1 Договору
виконавець зобов'язувався виконувати
цілодобову охорону об'єктів та
матеріальних цінностей на території
замовника згідно акта, при цьому
вартість послуг виконавця складає 14,00
грн./год. з ПДВ з одного охоронця.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що
строк його дії складає три місяці та
вступає в силу з моменту підписання.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
"Славгородський арматурний завод" та
ТОВ "Служба Безпеки "Альянс-Гарант" було
укладено додаткові угоди №1 від 20.08.2009
року, №2 від 01.10.2010 року та №3 від 01.04.2012
року до договору щодо надання
охоронних послуг №11 від 20.05.2009 року,
згідно яких строк дії цього договору
було продовжено, а також змінено з
01.10.2010 року вартість охорони, яка склала
12,60 грн./год., та запроваджено з 01.04.2012
року до добової охорони один нічний
піст, вартість якого становить 2500,00 грн.
з ПДВ (т.1 а.с.137-139).

Відповідно до актів прийому-здачі
виконаних робіт/послуг ТОВ "Служба
Безпеки "Альянс-Гарант" відповідно до
договору щодо надання охоронних послуг
№11 від 20.05.2009 року було надано позивачу
охоронні послуги протягом періоду з
липня 2011 року по грудень 2012 року
включно на загальну суму 355140 грн., в
тому числі податок на додану вартість
59190,03 грн. (295950,00 грн. без ПДВ) Означені
послуги були оплачені ПАТ
"Славгородський арматурний завод" у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.94-132).

На суму наданих послуг ТОВ "Служба
Безпеки "Альянс-Гарант" було виписано
податкові накладні №65 від 31.07.2011р., №67
від 31.08.2011р., №37 від 30.09.2011р., №40 від
31.10.2011р., №50 від 30.11.2011р., №44 від 31.12.2011р.,
№50 від 31.01.2012р., №29 від 29.02.2012р., №46 від
31.03.2012р., №43 від 30.04.2012р., №40 від 31.05.2012р.,
№44 від 30.06.2012р., №44 від 31.07.2012р., №42 від
31.08.2012р., №45 від 30.09.2012р., №40 від 31.10.2012р.,
№42 від 30.11.2012р. та №56 від 31.12.2012р..

На підставі цих податкових накладних
ПАТ "Славгородський арматурний завод"
віднесло до складу податкового кредиту
відповідного звітного періоду суму
податку на додану вартість у
загальному розмірі 59190,00 грн..

Вартість отриманих охоронних послуг на
суму 295950,00 грн. була віднесена
позивачем до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування податком на прибуток
приватних підприємств, відповідних
звітних періодів.

На підтвердження наявності у ТОВ
"Служба Безпеки "Альянс-Гарант" права на
надання послуг, пов'язаних з охороною
державної та іншої власності, з охорони
громадян, позивачем були надані суду
копії ліцензій серії АВ №393413 від 15.08.2008
року та серії АЕ №262940 від 04.08.2013 року,
виданих ТОВ "Служба Безпеки
"Альянс-Гарант" Міністерством
внутрішніх справ України (т.2 а.с.182-183).

Також, позивачем було надано до огляду
судом оригінали журналів реєстрації
в'їзду та виїзду автотранспорту на
територію ПАТ "Славгородський
арматурний завод" та журнал реєстрації
відвідування сторонніми особами
території позивача, яка проводиться
охоронцями ТОВ "Служба Безпеки
"Альянс-Гарант" відповідно до договору
щодо надання охоронних послуг №11 від
20.05.2009 року. Означені журнали скріплені
печатками ТОВ "Служба Безпеки
"Альянс-Гарант".

Крім того, позивачем надано
розроблений згідно договору щодо
надання охоронних послуг №11 від 20.05.2009
року маршрут руху охоронців (т.3 а.с.28-29).

При цьому, показаннями свідка
допитаного судом першої інстанції,
заступника директора ТОВ "Служба
Безпеки "Альянс-Гарант" ОСОБА_2 було
підтверджено факт реальності
господарських операцій позивача з ТОВ
"Служба Безпеки "Альянс-Гарант" згідно
договору №11 від 20.05.2009 року.

Отже, реальність цих господарських
операцій посвідчується наявними в
матеріалах справи копіями первинних
документів, а саме: договору №11 від
20.05.2009 року, додаткових угод до нього,
актів прийому-здачі виконаних
робіт/послуг, податкових накладних, та
платіжних доручень, а також
показаннями свідка та наданими суду
доказами, а саме: журналами реєстрації
в'їзду та виїзду транспортних засобів
на територію заводу, та журналом
реєстрації відвідування сторонніми
особами території позивача.

Щодо взаємовідносин ПАТ
"Славгородський арматурний завод" з ТОВ
"Сервісбуд" судом апеляційної
інстанції встановлено, що між цими
суб'єктами господарювання 05.08.2011 року
було укладено договір підряду №0508,
згідно якого ПАТ "Славгородський
арматурний завод", як замовник, доручає,
а ТОВ "Сервісбуд", як підрядник,
зобов'язується виконати з
використанням своїх виробничих
ресурсів та у відповідності з умовами
та положеннями цього договору ремонт
крівлі цеху №2 на території замовника в
смт. Славгород по вул. Заводській, 1 (т.1
а.с.140-141).

Відповідно до п. 1.2 Договору перелік та
об'єм робіт, що виконуються згідно
цього Договору, визначається у
кошторисній документації, яка є
невід`ємною частиною договору.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.3 Договору
передбачено, що загальна вартість
виконаних робіт підрядником складає
149713,00 грн., у тому числі ПДВ - 24952,17 грн.,
при цьому замовник сплачує підряднику
аванс у розмірі 99415,00 грн. протягом
десяти календарних днів від дати
підписання договору.

Згідно з п. 3.1 цього Договору
здача-приймання після виконання робіт
здійснюється у відповідності до діючих
будівельних норм та правил,
оформляється актом приймання-передачі
виконаних робіт.

Як вбачається з довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати) за липень 2011 року, договірної
ціни на ремонт крівлі із руберойду у 2011
році, розрахунку №1-4, локального
кошторису №2-1-1 та кінцевої відомості
ресурсів до нього, розрахунку
загальновиробничих витрат до
кошторису та кінцевої відомості
ресурсів, а також акту приймання
виконаних будівельних робіт за липень
2011 року, ТОВ "Сервісбуд" на виконання
умов договору підряду №0508 05.08.2011 року
було надано ПАТ "Славгородський
арматурний завод" послуги з ремонту
крівлі цеху №2, розташованого на
території позивача, на загальну суму
149713,00 грн., в тому числі ПДВ - 24952,17 грн.
(т.1 а.с.144-152).

На суму наданих послуг згідно договору
підряду №0508 від 05.08.2011 року ТОВ
"Сервісбуд" було виписано податкові
накладні №161 від 16.08.2011 року, №223 від
22.11.2011 року та №183 від 18.10.2011 року на
загальну суму 149713,00 грн., у тому числі
податок на додану вартість - 24952,17 грн.
(т.1 а.с.177,179-180).

Означені послуги були оплачені ПАТ
"Славгородський арматурний завод" у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.174-176).

Судом також встановлено, що між ПАТ
"Славгородський арматурний завод" та
ТОВ "Сервісбуд" також було укладено
договір підряду №3008 від 30.08.2011 року,
згідно якого ПАТ "Славгородський
арматурний завод", як замовник, доручає,
а ТОВ "Сервісбуд", як підрядник,
зобов'язується виконати з
використанням своїх виробничих
ресурсів та у відповідності з умовами
та положеннями цього договору монтаж
лівневої каналізації цеху №2 на
території замовника в смт. Славгород по
вул. Заводській, 1 (т.1 а.с.142-143).

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору
перелік та об'єм роботи визначається у
кошторисній документації, яка є
невід`ємною частиною договору.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.30 Договору
передбачено, що загальна вартість
виконаних робіт підрядником складає
89985,00 грн., у тому числі ПДВ - 14997,50 грн.,
при цьому замовник сплачує підряднику
передплату у розмірі 100% протягом
десяти календарних днів від дати
підписання договору.

Згідно п. 3.1 цього Договору
здача-приймання після виконання робіт
здійснюється у відповідності до діючих
будівельних норм та правил,
оформляється актом приймання-передачі
виконаних робіт.

Як вбачається з довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати) за вересень 2011 року,
договірної ціни на будівництво у 2011
році, розрахунку №1-4, локального
кошторису №2-1-1 на будівництво лівневої
каналізації цеху та кінцевої відомості
ресурсів до нього, розрахунку
загальновиробничих витрат до
локального кошторису та кінцевої
відомості ресурсів, а також акту
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2011 року, ТОВ "Сервісбуд" на
виконання умов договору підряду №3008
від 30.08.2011р. було надано ПАТ
"Славгородський арматурний завод"
послуги з монтажу лівневої каналізації
цеху №2 на території заводу на загальну
суму 89985,00грн., у тому числі податок на
додану вартість - 14997,50грн. (т.1 а.с.153-172).

На суму наданих послуг згідно договору
підряду №3008 від 30.08.2011р. ТОВ "Сервісбуд"
була виписана податкова накладна №22
від 02.09.2011р. на загальну суму 89985,00грн., у
тому числі податок на додану вартість -
14997,50грн. (т.1 а.с.178).

Означені послуги були оплачені ПАТ
"Славгородський арматурний завод" у
безготівковій формі згідно платіжного
доручення, копія якого міститься в
матеріалах справи (т.1 а.с.173).

Сума податку на додану вартість у
загальному розмірі 39949,67 грн. згідно
перелічених вище податкових накладних,
виписаних ТОВ "Сервісбуд" за
господарськими операціями відповідно
до договорів підряду №0508 05.08.2011 року та
№3008 від 30.08.2011 року, була включена ПАТ
"Славгородський арматурний завод" до
складу податкового кредиту в наступних
періодах: у вересні 2011 року у сумі 31567,00
грн., у січні 2012 року у сумі 3380,00 грн., у
квітні 2012 року у сумі 5003,00 грн..

Придбання послуг у ТОВ "Сервісбуд" за
означеними договорами (на суму 199748,00
грн. без ПДВ) віднесено позивачем до
складу валових витрат в частині суми
амортизації у загальному розмірі 10816,00
грн., з урахуванням того, що метод
амортизації, що використовується
позивачем на даний об'єкт, -
прямолінійний, за яким річна сума
амортизації визначається шляхом
ділення вартості, яка амортизується, на
строк корисного використання об'єкта
амортизації.

Оскільки об'єкт амортизації було
введено в експлуатацію в листопаді 2011
року, відповідно амортизація
проводилася з грудня 2011 року.

Сума амортизації, враховуючи, що строк
корисного використання будівлі, яка
відноситься до 3 групи, становить 20
років, склала із розрахунку 199748,00 грн./240
міс.=832,00 грн..

Отже, позивачем до складу витрат
віднесено амортизацію у 4 кварталі 2011
року у сумі 832,00 грн., у 1 кварталі 2012 року
у сумі 2496,00 грн., у 2 кварталі 2012 року у
сумі 2496,00 грн., у 3 кварталі 2012 року у
сумі 2496,00 грн. та у 4 кварталі 2012 року у
сумі 2496,00 грн..

Реальність господарських операцій
позивача з ТОВ "Сервісбуд"
підтверджується первинними
документами, копії яких наявні в
матеріалах справи, а саме: договорами
підряду №0508 05.08.2011 року та №3008 від
30.08.2011 року, довідками про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати), договірними цінами на ремонт
крівлі із руберойду та на будівництво у
2011 році, розрахунками №1-4, локальними
кошторисами №2-1-1 та кінцевими
відомостями ресурсів до них,
розрахунками загальновиробничих
витрат до кошторисів та кінцевих
відомостей ресурсів, а також актами
приймання виконаних будівельних робіт
за липень та вересень 2011 року,
податковими накладними та платіжними
дорученнями.

Щодо взаємовідносин ПАТ
"Славгородський арматурний завод" та
ТОВ "Арам" (на час взаємовідносин з
позивачем це підприємство мало назву
ТОВ "МТ1") судом встановлено, що між цими
суб'єктами господарювання 25 листопада
2011 року було укладено договір поставки
№25/11, згідно якого ТОВ "Арам", як
постачальник, згідно із заявкою ПАТ
"Славгородський арматурний завод", як
покупця, передає останньому у
власність, а позивач приймає та оплачує
комплектуючі в асортименті та
кількості згідно специфікацій та інших
еквівалентних документів (видаткових
накладних, рахунків-фактур тощо), які є
невід`ємною частиною даного договору
(т.1 а.с.181-183).

Відповідно до витратних накладних
№1212/5 від 12.12.2011 року та №0112/5 від 01.12.2011
року ТОВ "Арам" на виконання вимог
договору поставки №25/11 від 25.11.2011 року
поставило ПАТ "Славгородський
арматурний завод" у грудні 2011 року
комплектуючі до клапану СА21250ДУ20 та до
клапану СА21373ДУ20 на загальну суму 204000,48
грн., в тому числі податок на додану
вартість у сумі 34000,08 грн. (т.1 а.с.185,189).

На вказану суму вартості товару ТОВ
"Арам" було виписано податкові накладні
№70 від 12.12.2011 року та №4 від 01.12.2011 року,
на підставі яких позивачем віднесено
до складу податкового кредиту грудня
2011 року суму ПДВ у розмірі 34000 грн. (т.1
а.с.187,191).

Оплата за поставлений товар здійснена
ПАТ "Славгородський арматурний завод" у
безготівковій формі відповідно до
платіжних доручень від 22.12.2011 року №1556
та від 08.12.2011 року №1484 (т.1 а.с.188,192).

Вартість отриманих матеріалів у
розмірі 148000,00 грн. включено до складу
витрат 4 кварталу 2011 року.

Оприбуткування та рух товару,
отриманого від ТОВ "Арам", на складі
позивача підтверджується відомостями
реєстру №6 надходження матеріалів по
центральному складу за грудень 2011 року,
приймальними актами №1006 та №1007,
відомостями реєстру витрат матеріалів
по центральному складу за грудень 2011
року, лімітними картками №1193 та №1192 за
грудень 2011 року (т.3 а.с.132-136).

Щодо транспортування товару від ТОВ
"Арам" до позивача, то з наданих
останнім товарно-транспортних
накладних від 01.12.2011 року та від 12.12.2011
року вбачається, що перевезення
здійснювалось за замовленням ТОВ "Арам"
вантажоперевізником ПП "Гранд", а
вантажоодержувачем є ПАТ
"Славгородський арматурний завод". Крім
того у вказаних товарно-транспортних
накладних значилося, що приймання
товару від імені позивача
здійснювалося уповноваженою особою за
довіреністю №683 від 01.12.2011 року (т.1
а.с.186,190).

При цьому, позивачем надано витяг з
журналу реєстрації довіреностей за 2011
рік, в якому міститься запис про
реєстрацію довіреності №683 від 01.12.2011
року на працівника ПАТ "Славгородський
арматурний завод" - ОСОБА_3 на отримання
товару від ТОВ "МТ1" (ТОВ "Арам") (т.1 а.с.184).

Таким чином, факт здійснення реальних
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом ТОВ "Арам"
підтверджується відповідними
первинними документами, копії яких
наявні в матеріалах справи, а саме:
договором поставки №25/11 від 25.11.2011 року,
витратними та податковими накладними,
платіжними дорученнями, а також
товарно-транспортними накладними,
реєстрами надходження та витрат
матеріалів по центральному складу за
грудень 2011 року, приймальними актами,
лімітними картками, відомостями
журналу реєстрації довіреностей за 2011
рік.

Також судом встановлено, що ПАТ
"Славгородський арматурний завод" мало
взаємовідносини з ТОВ "Нова Українська
проектна компанія" щодо постачання
останнім на адресу позивача метизної
продукції - гвинтів установочних, шайб
та болтів стопорних.

Відповідно до виписаних ТОВ "Нова
Українська проектна компанія"
рахунків-фактур №СФ-000108 від 28.05.2012 року,
№СФ-000296 від 17.10.2012 року, №СФ-346 від 06.11.2012
року, №СФ-000209 від 17.07.2012 року, №СФ-000211
від 18.07.2012 року та видаткових накладних
№РН-0000045 від 01.06.2012 року, №РН-0000173 від
18.10.2012 року, №РН-00000200 від 07.11.2012 року,
№РН-0000108 від 10.08.2012 року, №РН-0000081 від
12.07.2012 року, №РН0000073 від 06.07.2012 року,
№РН-000092 від 23.07.2012 року, №РН-0000060 від
18.06.2012 року означене підприємство
поставило на адресу позивача протягом
червня-листопада 2012 року метизну
продукцію на загальну суму 20097,00 грн., в
тому числі податок на додану вартість
3349,50 грн. (т.1
а.с.218-219,224-225,232-233,238-239,243,246,249-250, т.2 а.с.3).

На суму поставленого товару ТОВ "Нова
Українська проектна компанія" було
виписано податкові накладні, які
оформлені належним чином та з
дотриманням вимог ст. 201 Податкового
кодексу України, що не заперечується
відповідачем (т.1а.с.220,226,234,240,247).

На підставі цих податкових накладних
ПАТ "Славгородський арматурний завод"
віднесло до складу податкового кредиту
відповідних звітних податкових
періодів суму податку на додану
вартість у загальному розмірі 3349,50грн.

З наданих позивачем приймальних актів
вбачається, що товар, поставлений ТОВ
"Нова Українська проектна компанія",
отримувався працівниками ПАТ
"Славгородський арматурний завод" -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі
відповідних довіреностей,
зареєстрованих в журналі реєстрації
довіреностей, витяги з якого долучено
до матеріалів справи (т.1
а.с.217,222-223,230,236-237,241-242,244-245,248, т.2 а.с.1-2,4).

Розрахунки за поставлений ТОВ "Нова
Українська проектна компанія" товар
були здійснені позивачем у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.221,227-229,235).

Вартість отриманої від ТОВ "Нова
Українська проектна компанія" метизної
продукції у загальному розмірі 16748,00
грн. було включено позивачем до складу
витрат відповідних звітних податкових
періодів.

Оприбуткування та рух товару,
отриманого від ТОВ "Нова Українська
проектна компанія", на складі позивача
підтверджується відомостями реєстрів
надходження та витрат матеріалів по
центральному складу, а також лімітними
картками та зведеними реєстрами витрат
(т.3 а.с.158-211).

Отже, реальність господарських
операцій ПАТ "Славгородський
арматурний завод" з ТОВ "Нова
Українська проектна компанія"
підтверджується відповідними
первинними документами, копії яких
наявні в матеріалах справи, а саме:
рахунками-фактурами, видатковими та
податковими накладними, приймальними
актами та платіжними дорученнями, а
також витягами з журналу реєстрації
довіреностей, реєстрами надходження та
витрат матеріалів по центральному
складу, лімітними картками та
зведеними реєстрами витрат.

Щодо взаємовідносин ПАТ
"Славгородський арматурний завод" з ТОВ
"Рентсервісторг" судом встановлено, що
між цими суб'єктами господарювання
було укладено договори купівлі-продажу
матеріалів, згідно яких ТОВ
"Рентсервісторг" постачав на адресу
позивача датчик руху "Кемрос", датчик
кутових переміщень ВЕ-178А, датчик ВЕ 178А
та плати.

Згідно рахунків-фактур №09706 від 09.07.2012
року, №22037 від 22.03.2012 року, №10057 від
10.05.2012 року, №23127 від 23.12.2011 року та
видаткових накладних №300710 від 30.07.2012
року, №30036 від 30.03.2012 року, №14058 від
14.05.2012 року, №271212 від 27.12.2011 року ТОВ
"Рентсервісторг" поставило ПАТ
"Славгородський арматурний завод"
означений вище товар на загальну суму
21862,00 грн., в тому числі податок на
додану вартість - 3643,67 грн. (т.1
а.с.194-195,199-200,204-205,209-210).

На суму поставленого товару ТОВ
"Рентсервісторг" було виписано
податкові накладні, які оформлені
належним чином та з дотриманням вимог
ст.201 Податкового кодексу України, що не
заперечується відповідачем (т.1
а.с.196,201,206,211).

На підставі цих податкових накладних
ПАТ "Славгородський арматурний завод"
віднесло до складу податкового кредиту
відповідних звітних податкових
періодів суму податку на додану
вартість у загальному розмірі 3643,67 грн..

З наданих позивачем приймальних актів
вбачається, що товар, поставлений ТОВ
"Рентсервісторг", отримувався
працівниками ПАТ "Славгородський
арматурний завод" - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
підставі відповідних довіреностей,
зареєстрованих в журналі реєстрації
довіреностей, витяг з якого долучено до
матеріалів справи (т.1 а.с.193,198,203,208,213-216).

Щодо перевезення товару отриманого від
ТОВ "Рентсервісторг", судом
встановлено, що товар транспортувався
контрагентом на територію ПАТ
"Славгородський арматурний завод", де і
був безпосередньо отриманий за
вищеозначеними довіреностями.
Товарно-транспортні накладні у
позивача відсутні.

Розрахунки з ТОВ "Рентсервісторг" були
здійснені позивачем у безготівковій
формі згідно платіжних доручень, копії
яких містяться в матеріалах справи (т.1
а.с.197,202,207,212).

Вартість отриманого від ТОВ
"Рентсервісторг" товару у загальному
розмірі 18218,00 грн. було включено
позивачем до складу витрат відповідних
звітних податкових періодів.

Оприбуткування та рух товару,
отриманого від ТОВ "Рентсервісторг", на
складі позивача, а також його
використання у власній господарській
діяльності підтверджується
відомостями реєстрів надходження та
витрат матеріалів по центральному
складу, а також вимогами на списання
матеріалів для використання в ремонті
обладнання (т.3 а.с.141-157).

Необхідність закупівлі позивачем
означених матеріалів підтверджується
відомостями аварійних актів щодо
наявності несправностей обладнання
через вихід з ладу певних деталей, які
слід закупити для усунення поламок (т.3
а.с.137-140).

Таким чином, реальність господарських
операцій ПАТ "Славгородський
арматурний завод" з ТОВ
"Рентсервісторг" підтверджується
відповідними первинними документами,
копії яких наявні в матеріалах справи,
а саме: рахунками-фактурами,
видатковими та податковими накладними,
приймальними актами та платіжними
дорученнями, а також журналом
реєстрації довіреностей, аварійними
актами, реєстрами надходження та
витрат матеріалів по центральному
складу та вимогами на списання
матеріалів для використання в ремонті
обладнання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
робить висновок про те, що факт
здійснення реальних господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами ТОВ "Служба Безпеки
"Альянс-Гарант", ТОВ "Сервісбуд", ТОВ
"Арам", ТОВ "Нова Українська проектна
компанія" та ТОВ "Рентсервісторг"
підтверджується відповідними
первинними документами, які надавалися
до перевірки та копії яких наявні в
матеріалах справи, а також документами,
оформленими на виконання умов
укладених договорів, які повністю
відображають зміст та обсяг цих
господарських операцій, а також
свідчать про рух отриманих товарів та
зміни в майновому стані позивача, що
відбувалися у зв'язку із здійсненням
оплати отриманих товарів (робіт,
послуг).

Щодо віднесення ПАТ "Славгородський
арматурний завод" до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
приватних підприємств, сум витрат за
господарськими операціями з ПП ОСОБА_7
ТОВ "Краматорський завод "Станкомаш",
ТОВ "НВП "Ексіком ЛТД", ТОВ
"Промтехаудит", ТОВ "Пневмотехнології",
ТОВ "Термоліт", ТОВ "Євромет" та ТОВ АФ
"Веда-консалтінг", судом апеляційної
інстанції встановлено наступне.

Так, позивач перебував у господарських
взаємовідносинах з вказаними
контрагентами відповідно до таких
договорів:

- з ПП ОСОБА_7 усний договір щодо надання
транспортних послуг, на виконання
якого у межах перевіряємого періоду ПП
ОСОБА_7 здійснював перевезення товарів
для ПАТ "Славгородський арматурний
завод" згідно договорів, укладених
позивачем з ТОВ ДСВП "РАОС-Техно"
(договір постачання від 10.01.2011 року
№001/11) та з ТОВ "Стимул и М, ЛТД" (договір
постачання №32/11 від 11.11.2011 року). На
підтвердження цього позивачем надано
акти приймання-передачі виконаних ПП
ОСОБА_7 робіт, товарно-транспортні
накладні, в яких замовником
перевезення та вантажоодержувачем
вказано ПАТ "Славгородський арматурний
завод", автопідприємством - ПП ОСОБА_7 а
вантажовідправниками - ТОВ ДСВП
"РАОС-Техно" та ТОВ "Стимул и М, ЛТД".
Також, позивачем надано суду платіжні
доручення щодо оплати ПП ОСОБА_7 за
надані транспортні послуги, та
накладні, приймальні акти та виписки із
журналу реєстрації довіреностей на
підтвердження реальності
господарських операцій з ТОВ ДСВП
"РАОС-Техно" та ТОВ "Стимул и М, ЛТД", в
межах яких і відбувалося надання
транспортних послуг ПП ОСОБА_7 щодо
перевезення закуплених у цих суб'єктів
господарювання інструментів та
запчастин для обладнання позивача (т.2
а.с.27-67, 184-191);

- з ТОВ "Краматорський завод "Станкомаш"
договір №32 від 24.03.2011 року, на виконання
умов якого останнє виконувало роботи з
ремонту обладнання позивача
(верстатів), що підтверджується
вказаним договором та специфікацією до
нього, актами щодо необхідності
ремонту, графіком планових ремонтів
обладнання, актами приймання-передачі
токарно-гвинторізних верстатів та
накладними на них, протоколами іспитів,
актами передачі-приймання наданих
послуг, подорожнім листом та
відрядженням водія на поїздку у м.
Краматорськ для відправки верстатів на
ремонт 07.04.2011 року, що здійснювалося
транспортом замовника; накладною від
03.08.2011 року щодо повернення верстатів з
ремонту за рахунок виконавця та його
транспортом; платіжним дорученням щодо
оплати ТОВ "Краматорський завод
"Станкомаш" за надані послуги та
податковими накладними (т.2
а.с.103-115,192-205);

- з ТОВ "НВП "Ексіком" договір від 08.08.2011
року №26/1/311, на виконання умов якого
останнє виконувало роботи з
діагностики обладнання позивача
(системи Siеmens), що підтверджується
вказаним договором та специфікацією до
нього, аварійним актом верстату Sinumerik
802, листом-замовленням,
листом-переліком виконаних робіт,
викликом спеціалістів ТОВ "НВП
"Ексіком" для виконання діагностичних
робіт на території замовника від 29.07.2011
року (оскільки обладнання на
діагностику не транспортувалося,
товарно-транспортні накладні
відсутні), актом виконаних робот від
08.08.2011 року, платіжним дорученням щодо
їх оплати та податковою накладною (т.2
а.с.128-134, 206-208);

- з ТОВ "Промтехаудит" договір від 20.07.2011
року №24, на виконання умов якого
останнє виконувало для позивача роботи
щодо експертного обстеження
(технічного діагностування),
технічного освідування (часткового та
повного), неруйнівного контролю,
паспортизації, хімічного аналізу
структури матеріалу, механічних
випробувань, нівелювання підкранових
шляхів, електровимірювання обладнання
позивача, що підтверджується вказаним
договором, додатковою угодою до нього,
протоколом узгодження договірної ціни
та додатком до цього договору з
переліком обладнання, що підлягає до
проведення технічного діагностування,
часткового та позачергового повного
технічного освідування, податковою
накладною, платіжним дорученням, актом
наданих послуг, а також витягом з
правил будови і безпечної експлуатації
вантажо-підіймальних кранів,
експертним висновком, протоколами
досліджень та геодезичної зйомки
підкранових шляхів мостових кранів,
які проводилися на території позивача,
паспортами на крани, в яких проставлено
відмітку про надання дозволу на
експлуатацію, який надається лише за
наявності експертизи (при цьому, як
пояснив представник позивача, акти
виконаних робіт за договором від 20.07.2011
року складено лише після отримання
такого дозволу, оскільки у разі не
надання такого дозволу ТОВ
"Промтехаудит" переробляв би
експертизу, як неналежну) (т.2
а.с.135-143,211-217, т.3 а.с.27, 30-74);

- з ТОВ "Пневмотехнології" договір
укладений у вересні 2011 року №2940-11, на
виконання умов якого останнє надавало
позивачу послуги з ремонту обладнання
позивача, а саме: повітряного
компресора EWA132, що підтверджується
вказаним договором та додатком до
нього з переліком виконуваних робіт та
цін за кожну з них, аварійним актом щодо
аварійної зупинки компресора EWA132,
подорожніми листами та посвідченнями
про відрядження водія на перевезення
цього компресору на ремонт до м.
Дніпропетровська та повернення на
територію ПАТ "Славгородський
арматурний завод", що здійснювалося
транспортом замовника; рахунком на
оплату, актом здачі-прийняття
виконаних робіт, податковими
накладними та платіжними дорученнями
(т.2 а.с.116-127);

- з ТОВ АФ "Веда-консалтинг" договір від
05.06.2012 року №2620, на виконання умов якого
останнє надавало позивачу
консультаційні послуги з питань
організації управлінського бухобліку
для забезпечення аналізу
фінансово-господарської діяльності
підприємства в цілому та в розрізі
договорів на внутрішньому рівні та у
зовнішньоекономічній діяльності, з
метою підвищення їх ефективності, що
підтверджується вказаним договором,
актом виконання консультаційних
послуг, звітом про надані консультації.
При цьому представник позивача суду
пояснив, що консультаційні послуги
надавалися дистанційно (листування
електронною поштою, спілкування за
телефоном тощо). Фактично ТОВ АФ
"Веда-консалтинг" було надано
консультаційні послуги вартістю 3000,00
грн., хоча договір передбачав надання
послуг на суму 6000,00 грн., однак, за
відсутністю потреби послуги були
надані лише на вказану суму (т.2
а.с.11-13,209);

- з ТОВ "Термоліт" договір від 11.07.2012 року
№116, на виконання умов якого останнє
надавало позивачу послуги з ремонту
реактору ТПЧ-320, що підтверджується
вказаним договором, актами
здачі-прийняття наданих послуг,
податковою накладною, платіжним
дорученням щодо оплати наданих послуг,
аварійним актом щодо поламки реактору,
технічним актом №5 з переліком
проведених робіт по його полагодженню,
протоколом іспитів №358/12 та актом
передачі відремонтованого реактору,
подорожніми листами та посвідченнями
на відрядження водія на перевезення
реактору 21.06.2011 року на ремонт до м.
Мелітополь та повернення з ремонту на
територію позивача 26.07.2011 року (т.2
а.с.5-10, 218-221);

- з ТОВ "Євромет" договір від 19.11.2011 року
№440, на виконання умов якого останнє
надавало позивачу послуги з ремонту
електродвигуна постійного струму МР-160,
30кВт, що підтверджується вказаним
договором, рахунком-фактурою, актом
здачі-прийняття наданих послуг
податковою накладною, платіжним
дорученням щодо оплати наданих послуг,
дефектним актом від 19.12.2011 року №307 щодо
поламки електродвигуна, накладною на
вантаж №ЗП2038081 щодо перевезення
електродвигуна на ремонт до м. Києва
перевізником ФОП ОСОБА_8 та накладною
на вантаж №КВ-9713258 щодо його повернення
з ремонту ПП "Нічний експрес" (т.2
а.с.14-20,210).

Витрати на перевезення обладнання за
вищевказаними договорами
обліковувалися позивачем на підставі
подорожніх листів за авансовими
звітами та розрахунковими документами,
копії яких долучені до матеріалів
справи (т.3 а.с.75-95).

Вказані витрати були віднесені
позивачем до загальновиробничих
витрат поточного періоду та у кінці
місяця - до собівартості продукції
відповідно до ПСБУ №16 "Витрати" п.15.4..

Як вбачається з матеріалів справи,
висновок відповідача про
неправомірність включення позивачем
витрат за цими господарськими
операціями до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, ґрунтується на тому, що, за
твердженням органу доходів і зборів,
первинні документи по цим операціям, не
відповідають вимогам чинного
законодавства та не доводять
пов'язаність понесених витрат з
господарською діяльністю, оскільки
товарно-транспортні накладні не
містять порядкових номерів, зазначені
в них первинні документи (видаткові
(прибуткові) накладні) до перевірки не
надано, не надано також довіреностей,
книги їх реєстрації, актів
приймання-передачі обладнання при
виконанні ремонтних робіт та кошториси
виконаних робіт тощо.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками
податкового органу, оскільки наявність
незначних недоліків первинних
документів, а також
товарно-транспортних накладних, не
може слугувати перешкодою для
реалізації платником податків
законного права на віднесення до
складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, відповідного
звітного періоду вартості отриманого
товару (робіт, послуг). При цьому, іншими
документами, складеними відповідно до
вимог чинного законодавства, в повній
мірі розкривається та підтверджується
зміст проведених господарських
операцій та їх безпосередня
пов'язаність з господарською
діяльністю позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що висновок
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
заниження ПАТ "Славгородський
арматурний завод" податку на прибуток
приватних підприємств на суму 41312,00 грн.
у зв'язку із завищенням позивачем
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування цим податком,
через віднесення до їх складу сум
витрат за господарськими операціями з
ПП ОСОБА_7 ТОВ "Краматорський завод
"Станкомаш", ТОВ "НВП "Ексіком ЛТД", ТОВ
"Промтехаудит", ТОВ "Пневмотехнології",
ТОВ "Термоліт", ТОВ "Євромет" та ТОВ АФ
"Веда-консалтінг", які не пов'язані з
господарською діяльністю позивача, є
безпідставним та спростовується
дослідженими судом апеляційної
інстанції матеріалами справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необгрунтованим твердження
відповідача про завищення позивачем
податкового кредиту на суму 92039,00 грн. у
зв'язку із віднесенням до його складу
сум податку на додану вартість на
підставі 28 податкових накладних,
складених з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки ці податкові
накладні були заповнені не державною
мовою, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
а саме з податкових накладних,
виписаних ПП "Фірма "НВ" №205 від 18.05.2012р.,
ТОВ "Сервісбуд" №183 від 18.10.2011р., ТОВ ДСПП
"РАОС Техно" №37 від 08.08.2011р., №25 від
23.06.2011р., №24 від 17.06.2011р., №17 від 12.05.2011р.,
№39 від 19.04.2012р., судом апеляційної
інстанції встановлено, що, дійсно,
деякі найменування товарів, що
постачалися вказаними підприємствами
позивачу, в цих податкових накладних
вказані російською мовою. При цьому,
інші обов'язкові реквізити, визначені
приписами п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України, як-то порядковий номер
податкової накладної, дата виписування
податкової накладної, повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи - продавця
товарів/послуг, податковий номер
платника податку (продавця та покупця),
місцезнаходження юридичної
особи-продавця, повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи - покупця
(отримувача) товарів/послуг, ціна
постачання без урахування податку,
ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні, загальна
сума коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку, вид
цивільно-правового договору у вказаних
податкових накладних наявні та
прописані державною мовою. При цьому,
судом встановлено, що інші податкові
накладні, зазначені відповідачем, як
такі, що складені не державною мовою,
спростовують дане твердження своїм
змістом, оскільки вони складені
державною мовою (т.2 а.с.68-92).

Приймаючи до уваги факт того, що єдиною
підставою для невизнання сформованого
позивачем на підставі наведених
податкових накладних податкового
кредиту є саме заповнення їх не
державною мовою, при цьому
відповідачем не заперечується
реальність господарських операцій, в
ході яких такі податкові накладні були
складені, а також з огляду на те, що
допущення наведених незначних
недоліків цих податкових накладних при
їх складанні контрагентами позивача -
постачальниками товарів (робіт,
послуг), не є підставою для позбавлення
позивача права на податковий кредит,
сформований ним з сум податку на додану
вартість, фактично сплачених позивачем
у складі вартості таких товарів (робіт,
послуг), та зважаючи на те, що частина
вище перелічених податкових накладних
повністю складена державною мовою, є
вірним висновок суду першої інстанції
про неправомірність висновків
відповідача про заниження позивачем
податку на додану вартість на суму 92039,00
грн..

Згідно до п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
23.07.2013 року № та податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
23.07.2013 року № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
розмірі 199658,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 15392,00 грн., прийняті
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, не
відповідають п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України,
оскільки винесені відповідачем на
підставі, у межах повноважень, але не у
спосіб, передбачений законодавством та
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, отже
тому є протиправними та підлягають
скасуванню, а позовні вимоги позивача є
цілком обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко