Справа № 2а/2570/2974/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року м.
Київ К/800/22922/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року у справі за його позовом до УМВС
України в Чернігівській області про
визнання дій протиправними та
скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до УМВС України в
Чернігівській області, у якому просив:

визнати протиправним висновок
Управління МВС України в Чернігівській
області від 17 липня 2012 року; визнати
протиправним та скасувати Наказ
тимчасово виконуючого обов'язки
начальника Управління МВС України в
Чернігівській області від 03 серпня 2012
року № 1199 «Про вжиття заходів
реагування на постанову Апеляційного
суду Чернігівської області від 20
червня 2012 року»; визнати протиправним
та скасувати Наказ начальника
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
від 30 серпня 2012 року № 157 о/с «По
особовому складу»; поновити його в
органах внутрішніх справ України у
спеціальному званні старшого
лейтенанта міліції та на посаді
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Новозаводського відділу
міліції Чернігівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Чернігівській області.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалоюКиївського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким задовольнити
позов.

Представник відповідача у письмових
заперечень, поданих до Вищого
адміністративного суду України просив
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані нею рішення
- без змін.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Наказом
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області від 30.08.2012 року №
157 о/с «По особовому складу», на
виконання пункту першого Наказу
тимчасово виконуючого обов'язки
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області від 03.08.2012 року №
1199 «Про вжиття заходів реагування на
постанову Апеляційного суду
Чернігівської області від 20.06.2012 року»
на підставі висновку службового
розслідування від 19.07.2012 року,
проведено за фактом вчинення діянь, які
мають ознаки корупційних, позивача
було звільнено з органів внутрішніх
справ в запас Збройних Сил України з
03.09.2012 року, згідно пункту 66 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за скоєння вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу).

Відмовляючи у задоволені позову, суди
попередніх інстанцій, з чим
погоджується колегія суддів, виходили
з того, що факт скоєння позивачем
вчинку, який дискредитує звання
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України
підтверджено, наявними в матеріалах
справами доказами, що свідчить про
правомірність прийнятих Наказів.

Порядок та підстави проходження і
припинення служби в органах внутрішніх
справ регулюються Положенням про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114. Пунктом 66 якого
передбачено, що особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Такий вид припинення служби в органах
внутрішніх справ, як звільнення за
пункту 66 Положення, є самостійною
підставою для звільнення осіб рядового
і начальницького складу, а не
звільненням за порушення дисципліни,
проте факт скоєння вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу, який став
підставою для звільнення, повинен бути
доведеним.

Як вбачається з матеріалів справи, в
результаті службового розслідування,
проведеного відповідачем, за фактом
вчинення позивачем, діянь, які мають
ознаки корупційних, встановлених
постановою Апеляційного суду
Чернігівської області від 20.06.2012 року,
підтверджено скоєння ним вчинку, який
дискредитує звання рядового і
начальницького складу, що несумісне з
подальшим проходженням служби в
органах внутрішніх справ.

Вказане свідчить на користь
відповідача про правомірність
прийнятого ним Наказу від 30.08.2012 року №
157 о/с та Наказу тимчасово виконуючого
обов'язки начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області від 03.08.2012 року
№ 1199.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4азалишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
рокуу справі № 2а/2570/2974/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець