Справа № 826/15409/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Українського центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт»

до

Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва

про

скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 17.09.2014 року № 992 та № 993,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Український центр з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 17.09.2014 року № 992 та № 993.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржуваними рішеннями до позивача застосовано штрафні санкції на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку. Разом з цим, позивач вказує на протиправність прийнятих відповідачем рішень, оскільки зазначена норма Закону, на підставі якої вони прийняті, втратила чинність з 1 січня 2011 року згідно із Законом України від 8 липня 2010 року N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і не діяла на дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

Відтак, позивач вважає спірні рішення незаконними та просить їх скасувати.

Відповідач подав заперечення проти позову, у яких зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з тих підстав, що, як вважає УПФУ, за порушення вчинені до 01.01.2011 року застосовуються фінансові санкції, передбачені законами, що діяли на момент вчинення порушення, а відтак, оскільки подання позивачем недостовірних відомостей відбулось у 2005, 2006 роках, застосування штрафних санкцій на підставі положень п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є правовірним.

Виходячи з положень ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи при цьому неприбуття у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, беручи до уваги заявлене у запереченнях прохання відповідача розглядати справу без участі представника УПФУ за наявними у справі матеріалами, судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Український центр з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва.

УПФУ в Печерському районі міста Києва встановлено подання позивачем недостовірних відомостей до органів Пенсійного фонду в формі «Індані» типу «Призначення пенсії» за 2005 та 2006 роки, а саме невірно вказаний код типу ставки на певних громадян.

У зв’язку з вищенаведеним УПФУ складено Акти від 17.09.2014 року № 992 та № 993 про встановлення порушення Українським центром з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

В зв’язку з цим УПФУ прийнято рішення про застосування штрафних санкцій від 17.09.2014 року № 992 та № 993, якими на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі по 170 грн. кожним рішенням.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 09.07.2003 року. Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону N 1058-IV за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів ПФУ накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" N 2464-VI наведена вище норма матеріального права із Закону N 1058-IV була виключена.

У той же час, згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати.

Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону N 1058-IV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 2464-VI.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм законодавства, суд дійшов висновку, що нарахування після 1 січня 2011 року управлінням ПФУ на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону N 1058-IV штрафних санкцій за подання недостовірних відомостей у 2005 та 2006 роках, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, є протиправним.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2012 року (справа № 21-367а12), від 04 червня 2013 року (справа № 21-170а13) та від 04 лютого 2014 року (справа № 21-458а13), які прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 2442 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом..

Відтак, враховуючи встановлені під час розгляду даної справи обставини, а також керуючись позицією Верховного Суду України, суд прийшов до висновку про безпідставність нарахування у 2014 році Українському центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону N 1058-IV штрафних санкцій за подання недостовірних відомостей у 2005 та 2006 роках, що в свою чергу свідчить про протиправність спірних рішень про застосування штрафних санкцій.

Відповідачем під час розгляду справи не надано обґрунтування правомірності підстав у зв’язку з якими прийнято оскаржувані рішення, враховуючи правову позицію Верховного Суду України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення не відповідають наведеним вище вимогам законодавства, а отже позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування спірних рішень. На поверненні судового збору позивач не наполягав.

Керуючись вимогами статей 11, 69 - 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Українського центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 17.09.2014 року № 992 та № 993, які прийнято УПФУ в Печерському районі м. Києва.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін