Справа № 804/11640/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддівСтепаненко
В.В. Коренева А.О., Юркова Е.О. при
секретаріНовченко Є.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Відповідача 1 Державної
реєстраційної служби України,
Відповідача 2 державного реєстратора
прав на нерухоме майно ОСОБА_6 про
скасування рішення та зобов'язання
ОСОБА_5 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відповідача 1 Державної реєстраційної
служби України, Відповідача 2
державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_6 про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач з метою державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, яке виникло на підставі рішення
суду, звернувся до Державної
реєстраційної служби України, проте
рішенням державного реєстратора
відмовлено у задоволенні заяви про
реєстрацію прав власності. Позивач
вважає, що таке рішення є неправомірним
з підстав, викладених у позовній заяві.

06.10.2014 року представником позивача
подано клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідача 1 позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що оскаржуване рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень було прийнято правомірно, в
межах повноважень та на підставі
законодавства України. Просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Відповідач 2 у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи, заяв або заперечень до суду не
надав.

Згідно статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтуються на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд встановив наступне.

10 жовтня 2013 року Індустріальним
районним судом м.Дніпропетровська по
справі №0417/5183/2012 (№2/202/154/2013) прийнято
рішення, яким за ОСОБА_5 визнано право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_7 на
квартиру АДРЕСА_1, літ. А-9, загальною
площею - 32,0 кв.м, жилою - 16,9 кв.м.,
допоміжною площею - 13,0 кв.м., у складі:
коридор - 4,8 кв.м, санвузол - 2,5 кв.м, кухня
- 5,7 кв.м, житлова - 16,9 кв.м., лоджія - 2,1
кв.м.

З метою державної реєстрації на
означене нерухоме майно позивач
звернувся до Державної реєстраційної
служби України із пакетом документів
та заявою за реєстраційним номером
№4047074.

06 грудня 2013 року державним
реєстратором Державної реєстраційної
служби України ОСОБА_6 було прийнято
рішення №8759697 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень у
зв'язку з тим, що подані документи не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 2
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Статтею 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування.

Згідно статті 15 цього Закону державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

У відповідності до пункту 36 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№868 (надалі Порядок від 17 жовтня 2013 року
№868), для проведення державної
реєстрації речових прав необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення таких прав на нерухоме
майно, та інші документи, визначені цим
Порядком.

В силу підпункту 10 пункту 37 Порядку від
17 жовтня 2013 року №868 документом, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, зокрема, є рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Судом встановлено, що рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська по справі №0417/5183/2012
(№2/202/154/2013), яким визнано за ОСОБА_5
право власності в порядку спадкування
за законом, набрало чинності 21.10.2013
року.

Згідно пункту 42 Порядку від 17 жовтня 2013
року №868 для проведення державної
реєстрації речових прав на об'єкт
нерухомого майна в разі, коли в
документах, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на такий об'єкт, відсутні
відомості про його технічні
характеристики, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає технічний
паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Підпунктом 2 пункту 20 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1141, визначено, що
з метою проведення державної
реєстрації виникнення права власності
державний реєстратор вносить до запису
про нерухоме майно такі відомості щодо
об'єкта нерухомого майна: тип об'єкта
нерухомого майна (житловий будинок,
будівля, споруда, квартира, житлове
приміщення, нежитлове приміщення тощо);
призначення об'єкта нерухомого майна
(житловий або нежитловий); площа об'єкта
нерухомого майна (загальна та (за
наявності) житлова); відомості про
складові частини об'єкта нерухомого
майна (найменування та/або присвоєння
літера, загальна та (за наявності)
житлова площа об'єкта нерухомого майна,
який є складовою частиною складної
речі та призначений для обслуговування
іншої (головної) речі, пов'язаний з нею
спільним призначенням та є її
приналежністю); адреса об'єкта
нерухомого майна; підстава для
внесення запису про нерухоме майно: -
назва рішення; - дата формування
рішення; - індексний номер рішення;
прізвище, ім'я та по батькові
державного реєстратора; найменування
органу державної реєстрації прав або
найменування нотаріальної контори,
назва нотаріального округу.

Всі вищевказані відомості містяться в
судовому рішенні Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська по
справі №0417/5183/2012 (№2/202/154/2013) від 10.10.2013
року, доданого позивачем до заяви за
реєстраційним номером №4047074, для
державної реєстрації нерухомого майна.

Крім того, відповідно до пункту 42
Порядку від 17 жовтня 2013 року №868
надання вищевказаного технічного
паспорту для проведення державної
реєстрації виникнення права власності
було необов'язкове, оскільки
резолютивна частина судового рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 10.10.2013 року
містить відомості про технічні
характеристики об'єкта нерухомого
майна: квартири № 111 другого корпусу
будинку №83, по вулиці Янтарній у
м.Дніпропетровську.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
підставою для відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень стало
те, що подані позивачем документи не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, а
саме: поданий технічний паспорт
складено з порушенням вимог Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України від 24.05.2001 року №127 (із змінами),
зокрема: абзацу третього пункту 3.1,
відповідно якого, під заповненою з
результатами обстеження таблицею про
технічний опис (характеристику) або
опис конструктивних елементів
зазначається: «Обстеження здійснив,
посада, прізвище, ініціали працівника
суб'єкта господарювання, який
безпосередньо проводив обстеження та
оцінку технічного стану конструкцій».

Суд не погоджується з викладеною
позицією державного реєстратора,
оскільки абзац третій пункту 3.1
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої Наказом
Держбуду України 24.05.2001 року №127 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10 липня 2001 року за
№582/5773, закріплює, що під час
інвентаризації повинні бути обстежені
основні конструктивні елементи
будинків: фундаменти, стіни,
перегородки, надпідвальні,
міжповерхові та горищні перекриття,
підлога, вікна, двері, покрівля;
внутрішнє і зовнішнє опорядження;
системи опалення та вентиляції
водопровідно-каналізаційне
обладнання, газове і
електрообладнання, ліфти,
сміттєпроводи тощо.

У відповідності ж до абзацу четвертого
пункту 3.1 розділу 3 вказаної Інструкції
технічний знос будинків (окремих
елементів) можливо визначити тільки у
процесі обстеження та оцінки
технічного стану конструкцій з
врахуванням якості виконання
будівельних робіт, атмосферного
впливу, експлуатаційних та інших
чинників. Під заповненою з
результатами обстеження таблицею про
технічний опис (характеристику) або
опис конструктивних елементів
зазначається: «Обстеження здійснив,
посада, прізвище, ініціали працівника
суб'єкта господарювання, який
безпосередньо проводив обстеження та
оцінку технічного стану конструкцій».

Згідно частини 4 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Дослідивши оскаржуване рішення, суд
вважає, що з його змісту не можна дійти
висновку про наявність підстав та
обставин, з якими законодавець пов'язує
можливість прийняття рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що оскаржуване рішення є
необґрунтованим, таким, що
спростовується матеріалами справи, та
підлягає скасуванню, у зв'язку з чим
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
Виходячи з цього, сплачений позивачем
судовий збір у розмірі 73,08 грн. підлягає
компенсації з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до
Відповідача 1 Державної реєстраційної
служби України, Відповідача 2
державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_6 про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_6 від 06 грудня 2014
року №8759697.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України зареєструвати за ОСОБА_5
право власності на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_5 судові витрати у
розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні
вісім копійок).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Суддя
Суддя
В.В. Степаненко А.О. Коренев Е.О. Юрков