Справа № 816/3536/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року 16:45м. ПолтаваСправа №
816/3536/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Петренко О.В.,

представника позивача - Копитця О.О.,

представника відповідача - Войтенка
Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, третя особа -
Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2014 року Кременчуцький
міжрайонний екологічний прокурор
Дніпровської екологічної прокуратури
(надалі - позивач, прокурор) звернувся
до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області (надалі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення 46 сесії
Кременчуцької міської ради 6 скликання
від 29 квітня 2014 року "Про затвердження
змін до генерального плану міста
Кременчука".

В обґрунтування своїх вимог прокурор
зазначав, що спірним рішенням порушено
вимоги Закону України "Про мораторій на
зміну цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах та інших
населених пунктах", Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
Порядок проведення експертизи
містобудівної документації,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 25 травня 2011 року
№ 548, чим порушено інтереси держави.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у його задоволенні,
оскільки спірне рішення вважає
правомірним, твердження позивача
необґрунтованими. У своїх запереченнях
посилався на те, що оскаржуваним
рішенням внесено зміни до значного
масиву генерального плану, при цьому
прокурором даний позов
обґрунтовується ніби то порушенням в
частині зміни цільового призначення
земельної ділянки по вул. Богдана
Хмельницького та вул. Затонній
навпроти загальноосвітньої школи № 2.
Також, відповідач зауважує, що спірним
рішенням не змінювалось цільове
призначення вказаної земельної
ділянки, оскільки раніше вказана
ділянка не виділялася та для неї не
визначалося цільове призначення.
Згідно пояснювальної записки змін
генерального плану, відносно вказаної
земельної ділянки вказано розміщення
садибної забудови. Саме ж цільове
призначення останньої взагалі не
визначено жодним рішенням та не
виділено в натурі.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2014 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Управління
містобудування та архітектури
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Кременчуцькою
міжрайонною екологічною прокуратурою
проведено перевірку додержання вимог
земельного, містобудівного
законодавства органами місцевого
самоврядування при прийнятті рішення 46
сесією Кременчуцької міської ради 6
скликання від 29 квітня 2014 року "Про
затвердження змін до генерального
плану міста Кременчука".

В ході перевірки позивачем
встановлено, що Кременчуцькою міською
радою при прийнятті оскаржуваного
рішення порушено вимоги Закону України
"Про мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення в містах та
інших населених пунктах", ст. 17 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", Порядок проведення
експертизи містобудівної
документації, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 25
травня 2011 року N 548.

За результатами вказаної перевірки
винесено подання про усунення порушень
земельного та містобудівного
законодавства від 24 липня 2014 року № 1356
вих.-14, відповідно до якого виставлена
вимога про усунення таких порушень
шляхом скасування вказаного вище
рішення (а.с. 11-12).

Дане подання відхилено рішенням L сесії
Кременчуцької міської ради
Полтавської області 6 скликання "Про
розгляд подання прокурора" від 27 серпня
2014 року, що отримано позивачем 02
вересня 2014 року (а.с. 13-15).

Вважаючи, що дане подання відхиленим
безпідставно, а рішення 46 сесії
Кременчуцької міської ради 6 скликання
від 29 квітня 2014 року "Про затвердження
змін до генерального плану міста
Кременчука" - таким, що підлягає
визнанню протиправним та скасуванню,
позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку зверненню
прокурора з даним позовом, суд виходив
з наступного.

Згідно з положеннями статті 121
Конституції України на прокуратуру
покладено функції представництва
інтересів громадян і держави в суді у
випадках, визначених законом.

При цьому, у відповідності до статті 361
Закону України "Про прокуратуру"
представництво прокуратурою інтересів
громадян або держави в суді полягає у
здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадян або держави у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до абзацу першого
частини другої статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом, бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу,
провадження в якій відкрито за
адміністративним позовом інших осіб,
на будь-якій стадії її розгляду, подає
апеляційну, касаційну скаргу, заяву про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України, про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
для представництва інтересів
громадянина або держави.

Згідно з частиною 3 статті 23
Закону України "Про прокуратуру" від 5
листопада 1991 року № 1789-XII (надалі - ЗУ
"Про прокуратуру", у редакції станом на
момент виникнення спірних
правовідносин) відповідний прокурор
має бути повідомлений про результати
розгляду подання та вжиті заходи у
визначений ним строк, що обчислюється з
дня отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

За приписами частин п'ятої та
шостої статті 23 ЗУ "Про прокуратуру" у
разі відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо:
1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; 2) визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; 3) визнання
протиправними дій чи бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії або
утриматися від вчинення певних дій.

Для звернення прокурора з позовом
до суду встановлюється 15-денний строк,
що обчислюється з дня одержання
повідомлення про відхилення подання
або в разі неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання з дня
закінчення визначеного прокурором
строку для його розгляду.

Відповідно до пункту 3.1 Наказу
Генерального прокурора України "Про
організацію прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів" №
3-гн від 07 листопада 2012 року не рідше
одного разу на місяць відповідним
прокурорам вивчати законність актів,
які видаються Кабінетом Міністрів
України, місцевими органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами.

Нормою частини 1 статті 20 Земельного
кодексу України визначено, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень. У частині 10 цієї статті
передбачено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку вимогам
позивача про визнання протиправним та
скасування рішення 46 сесії
Кременчуцької міської ради 6 скликання
від 29 квітня 2014 року "Про затвердження
змін до генерального плану міста
Кременчука", суд виходив з наступного.

Відповідно до позовної заяви прокурор
вважає, що Кременчуцькою міською радою
29 квітня 2014 року при затвердженні змін
до генерального плану міста
Кременчука, порушено Закон України "Про
мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення в містах та
інших населених пунктах" від 17 березня
2011 року.

В обґрунтування вказаного позивач
зазначає, що Рішенням 21 сесії
Кременчуцької міської ради 5 скликання
від 25 грудня 2007 року затверджений
генеральний план міста Кременчука,
яким, крім іншого, земельну ділянку між
урізом води Дніпродзержинського
водосховища до Власівської
водозахисної дамби по вул. Богдана
Хмельницького та вул. Затонній
навпроти загальноосвітньої школи №2
визначено як зону зелених насаджень
загального користування. Відповідно до
статті 51 Земельного кодексу до земель
рекреаційного призначення належать
зокрема, земельні ділянки зелених зон і
зелених насаджень міст та інших
населених пунктів. Таким чином,
вказаній території встановлено
категорію земель рекреації.

Рішенням від 25 січня 2011 року
Кременчуцькою міською радою
скориговано генеральний план міста
Кременчука шляхом зміни
функціонального призначення земельної
ділянки по вул. Богдана Хмельницького,
навпроти загальноосвітньої школи №2 з
ландшафтно-рекреаційної зони
загальноміського значення Р-1 на зону
розміщення одноквартирної котеджної
(садибної) забудови Ж-5 для розміщення
групи індивідуальних житлових
будинків.

Вказане рішення міської ради визнано
протиправним та скасоване постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року (справа № 524/9394/13-а). Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року вказана постанова
залишена без змін (провадження №
К/800/7545/14) (а.с. 16-25).

При цьому позивачем зазначено про
порушення Кременчуцькою міською радою
мораторію на зміну цільового
призначення не частіше п'ятирічного
строку.

Рішенням від 29 квітня 2014 року
Кременчуцькою міською радою
затверджено зміни до генерального
плану міста Кременчука. Зокрема,
відповідно до позовної заяви та
додаткових пояснень позивача було
встановлено функціональне призначення
земельної ділянки по вул. Богдана
Хмельницького та вул. Затонній
навпроти загальноосвітньої школи №2,
як територію садибної забудови.

Так, згідно частини 1 статті 1 Закону
України "Про мораторій на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах та інших
населених пунктах" від 17 березня 2011
року на зміну цільового призначення
земель зелених зон і зелених насаджень
незалежно від форми власності в містах
введено мораторій строком на п'ять
років.

Закон спрямований на запобігання
масовим проявам зміни цільового
призначення і забудови окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення незалежно від форми
власності в містах та інших населених
пунктах (зелених зон, зелених
насаджень, об'єктів фізичної культури і
спорту), що призводить до погіршення
санітарно-гігієнічних, рекреаційних та
спортивно-оздоровчих умов життя
громадян тощо.

Зокрема, вводиться мораторій строком
на п'ять років на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення незалежно
від форми власності в містах та інших
населених пунктах, а саме: земельних
ділянок зелених зон і зелених
насаджень; земельних ділянок об'єктів
фізичної культури і спорту.

Відповідно до частини 1 статті 3
вказаного Закону контроль за
дотриманням мораторію на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення незалежно від форми
власності в містах здійснюється,
зокрема, органами місцевого
самоврядування. Органи місцевого
самоврядування при прийнятті рішень
про розроблення містобудівної
документації та її затвердженні
передбачають збереження та розширення
не менш як на п'ять відсотків площ
земельних ділянок рекреаційного
призначення.

Так, суд не погоджується з викладеним
вище твердженням позивача про
порушення вказаного мораторію,
оскільки не було враховано факт
скасування Рішення від 25 січня 2011 року
Кременчуцької міської ради постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року (справа № 524/9394/13-а). Зважаючи на
зазначене, останнім рішенням міської
ради, яким було внесено зміни до
генерального плану міста необхідно
вважати Рішення 21 сесії Кременчуцької
міської ради 5 скликання від 25 грудня 2007
року, яким затверджений генеральний
план міста Кременчука.

Згідно з Порядком проведення
експертизи містобудівної
документації, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 травня 2011 року N 548, експертизі
підлягають генеральні плани міст, а
також зміни до нього.

У відповідності до пункту 13 Порядку
проект містобудівної документації
може бути затверджений замовником за
умови відсутності у ньому помилок та
невідповідностей законодавству,
будівельним нормам, державним
стандартам і правилам, рішенням
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування з питань
планування і забудови територій.

Надаючи оцінку посиланням позивача про
зміну цільового призначення спірної
земельної ділянки та порушення вимог
Порядку розроблення містобудівної
документації, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" генеральний план
населеного пункту є основним видом
містобудівної документації на
місцевому рівні, призначеної для
обґрунтування довгострокової
стратегії планування та забудови
території населеного пункту.

Порядком розроблення містобудівної
документації, затвердженим Наказом
Міністерства регіонального розвитку
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 16 листопада
2011 року № 290, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України від 20
грудня 2011 року за № 1468/20206 встановлено,
зокрема, розроблення містобудівної
документації з планування території на
місцевому рівні.

Відповідно до Розділу IV вказаного
порядку встановлено, що Рішення про
розроблення генерального плану, плану
зонування території, детального плану
території, яка розташована в межах
населеного пункту, а також внесення
змін до цієї містобудівної
документації приймає відповідна
сільська, селищна, міська рада (п. 4.1).

Замовником розроблення містобудівної
документації з планування території на
місцевому рівні або внесення змін до
неї є при розробленні генерального
плану населеного пункту, плану
зонування території, а також
детального плану території, яка
розташована в межах населеного пункту,
- виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації (п. 4.3).

Генеральні плани населених пунктів,
плани зонування території та зміни до
них затверджуються відповідними
сільськими, селищними, міськими радами.
Детальний план території, яка
розташована в межах населеного пункту
розглядається і затверджується
виконавчим органом сільської,
селищної, міської ради, а за
відсутності затвердженого в
установленому порядку плану зонування
території - відповідною сільською,
селищною, міською радою протягом 30 днів
з дня його подання (п.4.11-4.12).

Відповідно до пункту 4.13 вказаного
Порядку експертизі містобудівної
документації на місцевому рівні
підлягають генеральні плани міст.

Так, судом встановлено та не
заперечується позивачем, що органом
місцевого самоврядування було
розроблено завдання на проектування
внесення змін до генерального плану м.
Кременчука з пропозиціями замовника
які необхідно врахувати при виконанні
проекту внесення змін до генерального
плану м. Кременчука. Дане завдання:
затверджено міським головою; погоджено
Управлінням містобудування та
архітектури Виконавчого комітету
кременчуцької міської ради; погоджено
державним підприємством Українським
державним науково-дослідним
інститутом проектування міст
"Діпромісто".

Проектно-вишукувальна робота "Внесення
змін до генерального плану м.
Кременчука" виконана державним
підприємством Українським державним
науково-дослідним інститутом
проектування міст "Діпромісто". Дана
містобудівна документація пройшла
експертизу державного підприємства
"Укрдержбудекспертиза".

Частиною даної роботи є пояснювальна
записка державного підприємства -
Український державний
науково-дослідним інститут
проектування міст "Діпромісто" (а.с.
103-178), відповідно до пункту 4.1.5 якого
визначено зміни, зокрема, № 107 стосовно
дисперсного розміщення садибної
житлової забудови з відповідним
визначенням об'ємів та розміщення
житлового будівництва (Таблиця 6.6.2.1).

Так, суд наголошує, що порядок та
підстави внесення змін до генерального
плану міста Кременчука не оспорюються.

При цьому, позивачем зауважено про
зміну цільового призначення спірної
земельної ділянки по вул. Богдана
Хмельницького та вул. Затонній
навпроти загальноосвітньої школи №2 з
чим суд не погоджується, виходячи з
наступного.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 20
Земельного кодексу України визначено,
що віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про землеустрій" визначено, що
у цьому Законі наведені нижче основні
терміни вживаються в такому значенні, а
саме - цільове призначення земельної
ділянки - використання земельної
ділянки за призначенням, визначеним на
підставі документації із землеустрою у
встановленому законодавством порядку.

Так, згідно вимог статті 2 вище
вказаного Закону визначено, що
землеустрій забезпечує, зокрема,: а)
реалізацію державної політики щодо
використання та охорони земель,
здійснення земельної реформи,
вдосконалення земельних відносин,
наукове обґрунтування розподілу
земель за цільовим призначенням з
урахуванням державних, громадських та
приватних інтересів, формування
раціональної системи землеволодіння і
землекористування, створення
екологічно сталих агроландшафтів тощо;
в) встановлення і закріплення на
місцевості меж
адміністративно-територіальних
одиниць, територій
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення, меж
земельних ділянок власників і
землекористувачів.

Варто наголосити, що відповідно до
Рішення 21 сесії Кременчуцької міської
ради 5 скликання від 25 грудня 2007 року
спірна земельна ділянка по вул. Богдана
Хмельницького та вул. Затонній
навпроти загальноосвітньої школи №2
віднесена до категорії "перспективні
парки, сквери, набережні", що не
визначає цільове призначення
останньої.

Крім того, на вимогу суду Кременчуцьким
міжрайонним екологічним прокурором
Дніпровської екологічної прокуратури
не надано відомостей та належних та
допустимих доказів на їх підтвердження
щодо наявності рішення суб'єкта
владних повноважень про визначення
цільового призначення спірної
земельної ділянки, а також виділення
останньої в натурі, що стало б
підставою для належного встановлення
факту зміни такого цільового
призначення.

При цьому, зміни, що вносились спірним
рішенням стосовно вказаної вище
земельної ділянки не стосувались
цільового призначення останньої, а
лише визначали факт розміщення
садибної забудови.

Таким чином, твердження позивача про
зміну цільового призначення земельної
ділянки по вул. Богдана Хмельницького
та вул. Затонній навпроти
загальноосвітньої школи №2 не знайшли
свого підтвердження в ході судового
розгляду справи.

Правомірність внесення всіх інших змін
до генерального плану міста Кременчука
Кременчуцьким міжрайонним екологічним
прокурором Дніпровської екологічної
прокуратури не оскаржується.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд прийшов до висновку,
що відповідач, приймаючи оскаржуване
рішення, діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому відповідачем дотримано вимоги
законодавства при прийнятті рішення 46
сесії Кременчуцької міської ради 6
скликання від 29 квітня 2014 року "Про
затвердження змін до генерального
плану міста Кременчука".

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, третя особа -
Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
протиправним та скасування рішення -
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 60, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, третя особа -
Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
протиправним та скасування рішення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови виготовлено 04
листопада 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський