Справа № 1309/8353/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014р.
Справа № 9104/181830/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Управлння
пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова, м.Львів

на постанову Залізничного районного
суду міста Львова від 12.11.2012р. №1309/8353/12

за позовом ОСОБА_1, м.Львів

до Управлння пенсійного фонду України
в Залізничному районі м.Львова, про
стягнення підвищення до пенсії
реабілітованому громадянину,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2012 р. ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до відповідача (надалі УПФУ в
Залізничному районі міста Львова)
здійснити перерахунок надбавки до
пенсії і проводити відповідні виплати,
як політично репресованого, згодом
реабілітованого і якого було примусово
переселено в розмірі, передбаченому п.
«г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 01 січня 2012
року, з урахуванням попередніх виплат.

Ухвалою Залізничного районного суду
від 08.10.2012 р. адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі міста
Львова про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити підвищення та
виплату надбавки до пенсії як
реабілітованому громадянину за період
з 01 січня 2012 року по 04 квітня 2012 року
залишено без розгляду.

Постановою Залізничного районного
суду міста Львова від 12.11.2012 р.
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова про
визнання дій протиправними задоволено.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова щодо
невиплати на користь ОСОБА_1 надбавки
до пенсії як члену сім'ї політично
репресованого, згодом реабілітованого
і якого було примусово переселено в
розмірі, передбаченому п.«г» ст.77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова здійснити перерахунок надбавки
до пенсії і проводити відповідні
виплати на користь ОСОБА_2 як члену
сім'ї політично репресованого, згодом
реабілітованого і якого було примусово
переселено в розмірі, передбаченому п.
«г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 04 квітня 2012
року з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова подало апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову і
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Вищевказане вбачається з заперечення
пенсійного фонду, від 09.11.2012 року, суть
якого зводиться до наступного.
Відповідач позов не визнає і зазначає,
що відповідно до підпункту 2 пункту 4
постанови КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян»встановлено, що
з 01.09.2008 року, громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані
та членам їх сімей, яких було примусово
переселено, до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачують замість пенсії, проводиться
підвищення і відповідно така надбавка
виплачується і позивачу в розмірі 43,52
грн. Окрім цього, вважає, що посилання
позивача на те, що визначення розміру
мінімальної пенсії за віком
проводиться виходячи з рівня
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, суперечить
нормі ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», де вказано, що такий
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з вищевказаним
законом.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства (надалі
КАС України) із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Колегією суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
та отримує підвищення до пенсії у
розмірі 43,52 грн. відповідно до
підпункту 2 пункту 4 постанови КМУ від
16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»як
особа, що є членом сім'ї репресованої і
згодом реабілітованої і яку було
примусово переселено.

Відповідно до п. «г»ст.77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»призначені
пенсії підвищуються громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії - на 50 відсотків, а
членам їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Отже, підвищення до пенсії в розмірі 43
грн. 52 коп., яке щомісячно виплачується
відповідачем позивачу як члену сім'ї
репресованої і згодом реабілітованої
особи і яку було примусово переселено,
виплачується у розмірі меншому, ніж
передбачено законом.

З урахуванням наведеного та виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд апеляційної
інстанції вважає, що при визначенні
розміру підвищення до пенсії позивачу,
як особі, що є членом сім'ї політично
репресованого і реабілітованого і яку
було примусово переселено,
застосуванню підлягає п. «г»ст.77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 15 травня 1992 року, з наступними
змінами і доповненнями, а не постанови
КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Доводи відповідача про те, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне
страхування»застосовується виключно
для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, тому
цей розмір не може застосовуватись для
інших розрахунків (доплат, підвищень,
дотацій, надбавок) є безпідставними,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання підвищення розміру пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено п. «г» ст.77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Таким чином, оскільки відповідач без
законних підстав не здійснив виплату
належної соціальної виплати, чим
порушує законні права позивача, слід
визнати таку бездіяльність
відповідача щодо ненарахування та
виплати щомісячного підвищення до
пенсії позивачу як особі, яка є членом
сім'ї політично репресованого і згодом
реабілітованого, будучи примусово
виселеною протиправною та зобов'язати
відповідача усунути порушення прав
позивача шляхом проведення
нарахування та виплати щомісячного
підвищення до пенсії як
реабілітованому громадянину в розмірі,
передбаченому п. «г»ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»із
розрахунку 25% мінімальної пенсії за
віком встановленої ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з 04
квітня 2012 року.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а відтак апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1
ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управлння
пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова, м.Львів
на постанову Залізничного районного
суду міста Львова від 12.11.2012р. у справі
№2а-1309/8353/12 у справі за позовом ОСОБА_1
до Управлння пенсійного фонду України
в Залізничному районі м.Львова, про
стягнення підвищення до пенсії
реабілітованому громадянину, -
залишити без задоволення.

2. Постанову алізничного районного суду
міста Львова від 12.11.2012р. №1309/8353/12 у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управлння
пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова, про
стягнення підвищення до пенсії
реабілітованому громадянину - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П.Сапіга