Справа № К/9991/9633/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/9633/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області, третя особа - Головне
управління Державного казначейства у
Донецькій області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2009
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що є інвалідом війни ІІІ групи, тому
відповідно до положень частини п'ятої
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» йому щорічно до 5
травня повинна виплачуватися разова
грошова допомога в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком. Проте
всупереч вимозі зазначеного Закону
щорічна разова грошова допомога за 2007,
2008 роки була виплачена позивачу не в
повному розмірі. Просив визнати
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області; зобов'язати відповідача
перерахувати щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня за 2007, 2008 роки та
стягнути з відповідача на користь
позивача недоотриману суму допомоги в
розмірі 6455,42 грн.

Постановою Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 квітня 2009 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
як інваліду війни ІІІ групи за 2007 рік в
розмірі 300 грн та за 2008 рік у розмірі 350
грн.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області на користь ОСОБА_1 недоплачену
щорічну разову грошову допомогу як
інваліду війни III групи за 2007 рік в сумі
2570,42 грн та за 2008 рік в сумі 3017 грн, а
всього на загальну суму 5587,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня
2009 року апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Слов'янської міської
ради Донецької області задоволено.
Постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 квітня 2009 року скасовано. В
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом
війни ІІІ групи.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII встановлено, що щорічно до 5
травня інвалідам війни ІІІ групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі семи мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 13 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію частини
п'ятої статті 13 Закону № 3551-XII зупинено
на 2007 рік.

Статтею 29 Закону № 489-V виплата
зазначеної разової грошової допомоги у
2007 році інвалідам війни ІІІ групи була
встановлена у сумі 300 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення
статті 29 та пункту 13 статті 71 Закону №
489-V визнано неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину п'яту
статті 13 Закону № 3551-XII викладено в
новій редакції, відповідно до якої
щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2008 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 12
березня 2008 року № 183 установлено, що у
2008 році виплата разової грошової
допомоги інвалідам війни ІІІ групи,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», здійснюється у
розмірі 350 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону № 107-VI визнані
неконституційними.

Положення статті 29 та пункту 13 статті 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» визнані
неконституційними та втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, а положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» - з дня
ухвалення рішення Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року
№10-рп/2008, які відповідно до положень
частини першої статті 58 Конституції
України не мають зворотної дії в часі.
Якщо суб'єкт владних повноважень
зробив соціальні виплати під час дії
зазначених норм Законів України про
Державний бюджет на 2007, 2008 роки, то
після прийняття рішень Конституційним
Судом України у нього не виникло
додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплачених
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення та щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня.

Таким чином, апеляційний суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 щодо
зобов'язання відповідача перерахувати
та виплатити щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня за 2007, 2008 роки,
оскільки зазначені виплати були
проведені позивачу в квітні 2007 року та
квітні 2008 року, тобто до ухвалення
Конституційним Судом України рішень
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22
травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.