Справа № 820/16701/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 жовтня 2014 р.
№ 820/16701/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання -
Кікоян Г.О.,

за участю представника позивача - Салюк
Л.В.,

представника відповідача - Гирі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укррадіопром" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укррадіопром" (далі
по тексту - позивач, ТОВ "Укррадіопром")
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області (далі
по тексту - відповідач, ДПІ
Дзержинському районі) в якому просить
суд скасувати податкове повідомлення -
рішення від 11.09.2014 року № про
збільшення ТОВ "Укррадіопром" суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 114901, 50 грн., в
тому числі 76601, 00 грн. за основним
платежем та 38300, 50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення було прийняте на
підставі акта перевірки від 26.08.2014 р. №
3358/20-30-22-3 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укррадіопром"
(податковий номер 37659223) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
«Хамсін плюс» (податковий номер 32903695)
за березень 2014 року», висновки якого
про порушення з боку позивача п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України вважає
безпідставними та необгрунтованими, а
відтак винесене податкове
повідомлення - рішення є протиправними
та такими, що підлягає скасуванню,
оскільки, на думку позивача, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та контрагентом ПП «Хамсін
плюс» та право на віднесення
відповідних сум ПДВ до податкового
кредиту повністю підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
первинних документів, а показники, що
зафіксовані податковим органом в
інформаційній базі АІС «Податковий
блок» сум податку щодо контрагента не
можуть бути належними та допустимими
доказами неправомірності віднесення
ним сум до податкового кредиту по
взаємовідносинам із таким
контрагентом в розумінні ст. 70 КАС
України, оскільки такі показники в базі
даних податкового органу не є
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідачем надано до суду письмові
заперечення на адміністративний позов
в яких вважає вимоги позивача
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з тих підстав,
що в ході перевірки перевіряючими
правомірно зроблено висновки про
порушення позивачем норм податкового
законодавства України, оскільки при
здійсненні перевірки позивача
податковий орган скористувався
підсистемою «Автоматизоване
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів бази АІС «Податковий
блок» згідно якої встановлено
наявність у ТОВ «Укррадіопром»
розбіжностей (завищення податкового
кредиту) за березень 2014 року по
взаємовідносинам із ПП «Хамсін плюс»
на суму 86561, 20 грн., а саме ПП «Хамсін
плюс» не задекларовано податкові
зобов'язання по взаємовідносинам із
ТОВ «Украрадіопром» за березень 2014
року, до ДПІ у Печерському районі м.
Києва була подана податкова декларація
з ПДВ за березень 2014 року, яка на думку
перевіряючих є первинним документом, з
нульовими показниками.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, з підстав та
мотивів зазначених в письмових
запереченнях.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини на яких
грунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Укррадіопром» зареєстроване
юридичною особою 25.05.2011 р. виконавчим
комітетом Харківської міської ради та
включено до ЄДР ЮО та ФОП про що
свідчать копія виписки серії АА № 415250,
витягу № 18152538 від 12.02.2014 р., перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі з 27.05.2011 року за №
56387 та є платником ПДВ згідно свідоцтво
№ 100347903 про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 15.08.2011 р.

Відповідно до копії витягу № 18152538 від
12.02.2014 р. з ЄДР ЮО та ФОП позивач
здійснює наступні види діяльності: 27.32
виробництво інших видів електронних і
електричних проводів і кабелів; 26.11
виробництво електронних компонентів;
43.21 елекромонтажні роботи; 46.19
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту; 46.72
оптова торгівля металами та металевими
рудами; 46.90 неспеціалізована оптова
торгівля.

Позивач власну господарську
діяльність здійснює у приміщеннях, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та вул.
Академіка Проскури, 1, корпус 29.

Так, офісне приміщення позивач орендує
на підставі договору оренди від 25.05.2011
року №1/0511, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. Орендодавець - ОСОБА_4, площа
орендованих приміщень - 68,9 кв, м,
орендна плата складає 1400,00 грн. міс. з
ПДВ (сплата за електроенергію, газ,
водопостачання та водовідведення
сплачується окремо), термін дії
договору - до 25.05.2012 року. Відповідно до
додаткової угоди від 26.05.2012 року №2,
термін дії договору продовжено до
26.05.2016 року.

Складські приміщення позивач орендує
за адресою: 61070, м. Харків, вул. Академіка
Проскури, 1, корпус 29 загальною площею
503,2 кв. м згідно договору оренди
нежитлового приміщення від 03.03.2012 року
№145, Орендодавець - НВП «Хартрон - Аркос
ЛТД», з урахуванням додаткової угоди
від 02.01.2012 року №1 орендна плата складає
12580,00 грн. з ПДВ, термін дії договору - до
31.12.2013 року.

З використанням нерухомого майна ТОВ
«Укррадіопром» веде власну
господарську діяльність. Тобто,
позивач відповідає ознакам
підприємства та здійснює систематичну
комерційну діяльність.

Відповідно до ч. 1 статті 62
Господарського кодексу України
підприємство - самостійний суб'єкт
господарювання, створений
компетентним органом державної влади
або органом місцевого самоврядування,
або іншими суб'єктами для задоволення
суспільних та особистих потреб шляхом
систематичного здійснення виробничої,
науково-дослідної, торговельної, іншої
господарської діяльності в порядку,
передбаченому цим Кодексом та іншими
законами.

При судовому розгляді справи
встановлено, що 18.08.2014 року на підставі
наказу ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області від 06.08.2014 року №1599, згідно з п.
п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового
Кодексу України від 2 грудня 2010 року №
2755-VІ зі змінами та доповненнями,
Чупініною Софією Юріївною - головним
державним ревізором - інспектором
відділу перевірок з окремих питань
управління податкового аудиту ДГО у
Дзержинському районі м Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою вілповідальністю
"Укррадіопром" за результатами якої
було складено акт перевірки від 26.08.2014
р. № 3358/20-30-22-3 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укррадіопром"
(податковий номер 37659223) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
«Хамсін плюс» (податковий номер 32903695)
за березень 2014 року» (далі по тексту -
акт перевірки).

За наслідками перевірки, згідно
висновків акта було встановлено з боку
позивача порушення п. 198. 2, п. 198. 3, п. 198. 6
ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі
змінами та доповненими, завищено
податковий кредит на суму 76601 грн. у
березні 2014 року, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у розмірі 76601
грн. за березень 2014 року.

На підставі вказаного акта перевірки
відповідачем було винесене податкове
повідомлення - рішення від 11.09.2014 року №
про збільшення ТОВ "Укррадіопром"
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 114901, 50 грн., в
тому числі 76601, 00 грн. за основним
платежем та 38300, 50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Як вбачається з акта перевірки та
підтверджується матеріалами страви
ТОВ "Украрадіопром" у перевіряємому
податковим органом періоді мав
господарські взаємовідносини із ПП
«Хамсін плюс», яке зареєстроване
юридичною особою 02.04. 2004 р. про що
свідчить копія витягу з ЄДР ЮО та ФОП
від 23.09.2014 р., юридична адреса - Київська
обл., м. Бровари, б-р Незалежності, 2-а,
кімн. 54/3.

Під час судового розгляду судом
встановлено, що між ТОВ "Укррадіопром"
(замовник) та ПП «Хамсін плюс»
(виконавець), був укладений договір №
24/02/14 від 24.02.2014 року про надання послуг,
предметом якого, згідно п. 1. 1. є те, що ПП
«Хамсін плюс» зобов'язався надавати
послуги по перевірці електронних
компонентів у порядку та на умовах,
визначених договором.

Згідно п. 3.1. договору вартість послуг
визначається сторонами по факту їх
надання за результатами кожного
календарного місяця та фіксується в
акта про надані послуги.

Договір діє до 31.12.2014 р. та до моменту
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань (п. 6.1).

Електронні компоненти передавалися
виконавцю згідно актів
приймання-передачі для проведення
перевірки електронних компонентів від
ТОВ "Укррадіопром" до ПП «Хамсін плюс»
від 28.02.2014 р., від 14.03.2014 р., від 19.03.2014 р.,
від 27.03.2014 р. та актів приймання -
передачі після проведення перевірки
від ПП «Хамсін плюс» позивачу від 03.03.2014
р., від 04.03.2014 р., від 05.03.2014 р., від 07.03.2014
р., від 10.03.2014 р., від 11.03.2014 р., від 12.03.2014
р., від 13.03.2014 р., від 18.03.2014 р., від 21.03.2014 р.
та від 31.03.2014 р.

На виконання умов договору було
отримано послуги на підставі актів
приймання- передачі № ХП000000847 від
03.03.2014р. на суму 46 650,00 грн., ПДВ 9 328,00 грн. -
всього на суму 55 968, 00 грн.; № ХП000000848 від
04.03.2014 р. на суму 17200,00 грн., ПДВ 3440, 00 грн. -
всього на суму 20640, 00 грн.; № ХП000000849 від
05.03.2014 р. на суму 45000,00 грн., ПДВ 9000,00 грн. -
всього на суму 54000, 00 грн.; № ХП000000850 від
07.03.2014 р. на суму 49000,00 грн., ПДВ 9 800,00 грн. -
всього на суму 58800,00 грн.; № ХП000000851 від
10.03.2014 р. на суму 49800,00 грн., ПДВ 9960, 00 грн. -
всього на суму 59 760, 00 грн.; № ХП000000852 від
11.03.2014 р. на суму 49166,00 грн., ПДВ 9833, 20 грн. -
всього на суму 58999,20 грн.; № ХП000000853 від
12.03.2014р. на суму 41200,00 грн., ПДВ 8240,00 грн. -
всього на суму 49440, 00 грн.; № ХП000000854 від
13.03.2014 р. на суму 47 800,00 грн., ПДВ 9560,00 грн. -
всього на суму 57360, 00 грн.; № ХП000000855 від
18.03.2014 р. на суму 26500,00 грн., ПДВ 5300,00 грн. -
всього на суму 31800, 00 грн.; № ХП000000856 від
21.03.2014 р. на суму 25000,00 грн., ПДВ 5000, 00 грн. -
всього на суму 30000, 00 грн.; № ХП000000857 від
31.03.2014 р. на суму 35 500, 00 грн., ПДВ 7100, 00 грн.
- всього на суму 42 600, 00 грн.

Крім того, позивачу від ПП «Хамсін
плюс» були надані звіти про перевірки
електронних компонентів.

На адресу позивача ПП «Хамсін плюс»
були виписані податкові накладні, які
були включені до реєстру отриманих
податкових накладних в березні 2014 р.:

№ 400 від 03.03.14р. на загальну суму 55 968,00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 401 від 04.03.14р. на загальну суму 20640,00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 402 від 05.03.14р. на загальну суму 54000, 00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 403 від 07.03.14р. на загальну суму 58000,00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 405 від 11.03. 14р.- на загальну суму 58999,20
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 406 від 12.03.14р. на загальну суму 49440,00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 407 від 13.03.14р. на загальну суму 57360,00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 408 від 18.03.14р. на загальну суму 31800, 00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 409 від 21.03.14р. на загальну суму 30000, 00
грн. з урахуванням ПДВ;

№ 410 від 31.03.14р. на загальну суму 42600,00
грн. з урахуванням ПДВ, а всього на
загальну суму ПДВ 76601, 20 грн.

Податкова накладна № 404 від 10.03.14р. на
загальну суму 59760, 00 грн. з урахуванням
ПДВ у березні 2014 року не включалася до
реєстру отриманих податкових
накладних, а сума ПДВ до податкового
кредиту березня не включалася.

За отримані послуги була здійснена
оплата, що підтверджується копіями
банківських виписок від 16.04. 2014 р. №368 на
суму 55968, 00 грн.; від 16.04.2014 р. № 369 на суму
54000,00 грн.; від 17.04.2014 р. № 372 на суму 56248, 00
грн.; № 371 на суму 58 800, 00 грн.

Виконані роботи оприбутковані
позивачем про що свідчить
оборотно-сальдова відомість по рахунку
631 за березень 2014 року.

Як підтверджується матеріалами справи
суми податку на додану вартість за
податковими накладними, отриманими від
ПП «Хамісн Плюс» позивачем було
включено до податкового кредиту
відповідного періоду, відображених в
реєстрі отриманих податкових
накладних, які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість, даним
декларації з ПДВ за березень 2014 року.

Подальше використання придбаного
товару у власній господарській
діяльності підтверджується копіями
видаткових накладних та довіреностей,
які підтверджують факт їх реалізації
третім особам.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 1
Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011 року, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, який набрав чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльні платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенні
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, п відбулася
раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податкової накладною.

В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
сумі податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Отже, для отримання права на податковий
кредит із сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), платник ПДВ
повинен мати податкові накладні,
видані на фактично отриманий товар
(роботи, послуги), що призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Проаналізувавши надані документи
відповідно до чинного законодавства
суд дійшов до висновку, що договори
були складені з метою їх реального
виконання. Позивач ставив за мету
здійснення господарської діяльності, а
не отримання податкової вигоди.

Судом також перевірено та встановлено,
що усі витрати позивача з придбання
товарів були об'єктивно необхідні
позивачу для забезпечення
господарської діяльності, та
підтверджені належним чином
складеними первинними документами.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які були видані за
договором за своєю формою та змістом
відповідають вимогам, які актами
чинного законодавства встановлені для
первинних документів.

Крім того, як встановлено судом, ПП
"Хамсін Плюс" включене до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців, що
підтверджується копією витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV із
змінами та доповненнями якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, що підлягають
внесенню до цього реєстру є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатись на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

За таких обставин покупець не може
нести відповідальність ні за несплату
податків продавця, ні за можливу
недостовірність інформацію про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер. Згідно зі ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Відповідно до ч. 1
ст. 19 Конституції України правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Чинне
законодавство, зокрема Податковий
кодекс України, не встановлює обов'язку
покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету,
якщо такий податок не буде сплачено
продавцем або іншою особою, з
урахуванням суми податку, отриманого
від покупця у складі ціни товару. Сума
податку на додану вартість, включена до
ціни товару, є податковим зобов'язанням
продавця товарів (послуг), і саме
продавець має сплачувати цей податок
до бюджету.

Факт реєстрації контрагента позивача,
на момент складання на адресу позивача
податкових накладних та на час
здійснення господарських операцій із
позивачем, платником податку на додану
вартість відповідачем не
заперечується.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Суд зазначає, що виходячи зі змісту п.
1.1. ст.1 Податкового кодексу України
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства з 01.01.2011 року
врегульовано положеннями Податкового
кодексу України.

Згідно ст. 61 Податкового кодексу
України податковий контроль - система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Податковий
контроль здійснюється органами,
зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в
межах їх повноважень, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України,
контролюючими органами є органи
державної податкової службу - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України
встановлено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Так, відповідно до п.п. 4-6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 р. № 984 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Суд зазначає, що в акті перевірки
позивача податковий орган не вказав
первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку позивача, що
підтверджують наявність фактів
порушень ним норм податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, а лише посилається
на дані АІС «Податковий блок», що не є
первинним документом.

Доказами порушення правил віднесення
сум до валових витрат та формування
податкового кредиту є матеріали
перевірки платника податків,
проведених з дослідженням його
первинних бухгалтерських документів, а
не дані інформаційних баз податкових
органів.

Крім того, у ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999, № 996-XIV
визначено поняття «первинний
документ». Так, первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Поняття податкової декларації
визначене у Податковому кодексі
України, а саме у .п. 46.1. ст. 46 ПКУ. Так,
податкова декларація, розрахунок -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Таким чином, суд відзначає, що
податковий орган помилково вказує, що
подана ПП «Хамсін плюс» податкова
декларація з податку на додану
вартість за березень 2014 року з
нульовими показниками від 17.06.2014 року №
, яка підписана цифровим
електронним цифровим підписом
директора ОСОБА_6 є первинним
документом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не встановлено
проведення позивачем збиткових
операцій, доказів, які б вказували на
відсутність реальності господарських
операцій за договором та наявності між
позивачем та його контрагентом при
укладанні і виконанні договору
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад.

За таких обставин суд приходить до
висновку про правомірність віднесення
позивачем суми податку на додану
вартість в розмірі 76601, 00 грн. до складу
податкового кредиту березня 2014 року по
господарським операціям із ПП "Хамсін
Плюс".

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт
донарахування податку на додану
вартість, відсутні підстави
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів).

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.09.2014 року №
як такого, що прийняте з
порушенням норм діючого законодавства
України, підтверджуються матеріалами
справи, не спростовані відповідачем, а
відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укррадіопром" до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 11.09.2014 року № про
збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укррадіопром" суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 114901, 50 грн. (сто
чотирнадцять тисяч дев'ятсот одна
гривня 50 копійок), в тому числі 76601, 00
грн. (сімдесят шість тисяч шістсот одна
гривня) за основним платежем та 38300, 50
грн. (тридцять вісім тисяч триста
гривень 50 копійок) за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бадюков Ю.В.