Справа № 756/11004/14-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Диба О.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Коротких А.Ю., Літвіної
Н.М.,розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Оболонського районного
суду м. Києва від 09 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
про визнання дій та бездіяльності
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Оболонського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання неправомірними дій щодо
застосування під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача положень бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для
відповідної категорії громадян;
визнання бездіяльності щодо
нарахування, перерахунку та виплати
позивачу недоотриманих сум додаткової
пенсії, передбаченої ст.ст. 49, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
протиправною; зобов'язання здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним законами, а саме:
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 14 січня 2008
року по 14 квітня 2014 року, та
зобов'язання перераховувати у
подальшому позивачу визначений ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмір пенсії, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належну йому
пенсію; стягнення із відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого ст. 256 КАС України, на
користь позивача боргової суми за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсії позивача,
передбаченої ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 09 вересня 2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою задовольнити адміністративний
позов у повному обсязі.

У відповідності до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо:

1) зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії щодо
розгляду звернення, у тому числі
інформаційного запиту, фізичної або
юридичної особи;

2) оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч. 8 ст. 183-2 КАС України,
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню
частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
березня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва із заявою
про перерахунок та виплату додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 4069/06/В-105 від 25 березня 2014 року
позивача повідомлено про відсутність
підстав для перерахунку пенсії,
оскільки розрахунок пенсії відповідає
чинному законодавству та документам
пенсійної справи.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва та отримує
пенсію, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», але з
урахуванням положень Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23
листопада 2011 року, отримує її в
розмірах, передбачених вказаною
постановою.

Позивач має статус громадянки,
евакуйованої у 1986 році із зони
відчуження 2 категорії, що
підтверджується копією відповідного
посвідчення, наявного в матеріалах
справи.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 51 вказаного Закону (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515-VI від 06 грудня
2012 року, у 2013 році норми і положення,
зокрема, ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 1210 від 23 листопада 2011 року прийнята
без обмеження терміну її дії,
встановлені нею розміри соціальних
виплат не визнавалися такими, що не
відповідають наявним фінансовим
ресурсам Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що починаючи з 01 січня 2014
року Закон України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 06 липня 2014 року не
містить жодної норми, яка б обмежувала
у 2014 році пряме застосування Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» в редакції
Закону України від 31 липня 2014 року,
встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набрала чинності з 16
серпня 2014 року.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2014 року
відповідач повинен виплачувати
позивачу додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Водночас, з 16 серпня 2014 року розміри
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
обмежується вимогами Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік».

За наведених обставин, орган державної
влади, до компетенції якого віднесено
здійснення виплат громадянам в
порядку, передбаченому Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язаний проводити зазначені
виплати у спосіб та в розмірах, що
встановлені законодавством, чинним на
момент їх здійснення.

Отже, колегія суддів дійшла до
висновку, що право позивача на
отримання належних йому виплат,
розрахованих відповідно до
мінімальної пенсії за віком, було
порушено.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що дії відповідача щодо відмови
у перерахунку та виплаті додаткової
пенсії позивачу відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є необґрунтованими та не
відповідають наведеним законодавчим
нормам.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності відмови у перерахунку та
виплаті додаткової пенсії позивачу
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії позивача на підставі ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 06 лютого 2014
року по 16 серпня 2014 року, враховуючи
положення ст. 99 КАС України та те, що
позивач звернувся з адміністративним
позовом до суду 06 серпня 2014 року.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
задоволення адміністративного позову
частково.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі
оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254, 256 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 09 вересня 2014 року -
скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплати ОСОБА_4
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_4 додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», взявши за
основу розмір мінімальної пенсії за
віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 06 лютого 2014 року по 16 серпня
2014 року, з урахуванням проведених
виплат.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню в межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя

Хрімлі О.Г.

Судді:

Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.