Справа № 826/10580/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2014 року 09 год. 50 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправними
та скасування податкової вимоги від 06
червня 2014 року № 5872-25 і рішення про
опис майна у податкову заставу від 01
липня 2014 року № 5170/1/26-5425-25 та
зобов'язання вчинити певні дії, -
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_1.) з позовом до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкової вимоги від 06 червня 2014 року
№ 5872-25 і рішення про опис майна у
податкову заставу від 01 липня 2014 року №
5170/1/26-54-25-25 та про зобов'язання
відповідача здійснити дії по
виключенню майна з під податкової
застави з усіх відповідних державних
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що подання
до установи банку платіжного доручення
на перерахування суми грошового
зобов'язання з єдиного податку з
фізичних осіб здійснено позивачем у
встановлені податковим законодавством
строки, обов'язок позивача щодо сплати
такого грошового зобов'язання у
відповідних сумах припинився, у зв'язку
з чим у податкового органу не має
підстав для надсилання позивачу
податкової вимоги та рішення про опис
майна в податкову заставу.
Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
та додаткові документи. В
обґрунтування своїх заперечень
посилається на те, що станом на 22.05.2014р.
(граничний термін сплати узгодженого
податкового зобов'язання) позивачем не
перераховано єдиного внеску за перший
квартал 2014 року, у зв'язку з чим така
сума визнана податковим боргом та
винесено спірні рішення.
В судових засіданнях, призначених у
даній справі, позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити.
Представник відповідача в призначених
судових засіданнях заперечував проти
позовних вимог та просив відмовити в їх
20 жовтня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з огляду
13.04.2013р. позивач засобами електронного
зв'язку в електронній формі подав
відповідачу декларацію платника
єдиного податку - фізичної-особи
підприємця за перший квартал 2014 року, в
якій самостійно визначив суму
грошового зобов'язання, що підлягає
сплаті до бюджету у сумі 343700,00 гривень,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи квитанцією № 2.
При цьому, 17.04.2014р. позивачем подано до
ПАТ «Банк Перший» платіжне доручення
від 14.04.2014р. № 19 на загальну суму 343700,00
гривень, з призначенням платежу -
оплата єдиного податку за перший
квартал 2014 року, що підтверджується
відповідним штампом на наявній в
матеріалах справи копії такого
На підставі невиконання ПАТ «Банк
Перший» зобов'язання з перерахунку
коштів, 28.04.2014р. позивачем на адресу
податкового органу направлено лист
вих. № 01/04-14 про невиконання банком
взятих на себе зобов'язань та не
застосування до позивача санкцій через
відсутність вини останнього.
Однак, 06.06.2014р. відповідачем сформовано
податкову вимогу № 5872-25, відповідно до
якої сума податкового боргу позивача
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями - єдиним податком станом
на 05.06.2014р. становить 283609,09 гривень.
Разом з тим, на підставі наявного у
позивача податкового боргу та
надісланої податкової вимоги
відповідачем прийнято рішення №
5170/1/26-54-25-25 від 01.07.2014 про опис майна
позивача у податкову заставу.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
передбачено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.
Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК
України, виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 129.6 ст. 129 ПК України
передбачено, що за порушення строку
зарахування податків до бюджетів або
державних цільових фондів,
установлених Законом України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», з вини банку такий банк
сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, та
штрафні санкції у розмірах,
встановлених цим Кодексом, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим
Кодексом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податків, зборів, платежів до бюджету
або державного цільового фонду. При
цьому платник податків звільняється
від відповідальності за несвоєчасне
або перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів, включаючи нараховану
пеню або штрафні санкції.
Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в розрахунковому документі,
який надійшов протягом операційного
часу банку, в день його надходження.
Положенням п. 22.4 ст. 22 названого Закону
передбачено, що під час використання
розрахункового документа ініціювання
переказу є завершеним: для платника - з
дати надходження розрахункового
документа на виконання до банку
платника. Що ж до проведення самого
переказу грошей, то це є обов'язковою
функцією, яку має виконувати платіжна
система (п. 1.29 ст. 1 Закону № 2346-III).
Відповідальність банків при
здійсненні переказу визначається
положеннями статті 32 вказаного Закону,
якою, зокрема, передбачено право
отримувача на відшкодування банком, що
обслуговує платника, шкоди, заподіяної
йому внаслідок порушення цим банком
строків виконання документа на
З системного аналізу викладених норм
видно, що виконання платником
податкового обов'язку по перерахуванню
в бюджет суми податкового зобов'язання
пов'язане з моментом подання в банк
платіжного доручення на перерахування
відповідних сум податкових
зобов'язань, а у разі несвоєчасного
надходження до державного бюджету
грошових коштів не з вини платника
податку, останній звільняється від
відповідальності за несвоєчасне або
перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів. Аналогічна правова
позиція викладена, зокрема, в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 17.04.2014р., тобто у
строки встановлені п. 57.1 ст. 57 ПК
України, позивачем подано платіжне
доручення від 14.04.2014р. № 19 на
перерахування коштів у сумі 343700,00
гривень, що підтверджується
відповідною відміткою на вказаному
Крім того, з пояснень позивача та його
представника судом встановлено, що ПАТ
«Банк Перший» частково перераховано до
державного бюджету єдиний податок з
фізичних осіб у розмірі 150000 гривень. В
решті кошти не перераховані з вини
З огляду на зазначене, подання до
установи банку платіжного доручення на
перерахування суми грошового
зобов'язання з єдиного податку
фізичних осіб здійснено позивачем у
встановлені податковим законодавством
строки, обов'язок позивача щодо сплати
такого грошового зобов'язання у
вказаних сумах припинився, у зв'язку з
чим у податкового органу не має підстав
для надсилання позивачу податкової
вимоги та рішення про опис майна в
податкову заставу, а відтак суд вважає
за необхідне зобов'язати відповідача
здійснити дії по виключенню майна
позивача з під податкової застави з
усіх відповідних державних реєстрів.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправними та скасування
податкової вимоги від 06 червня 2014 року
№ 5872-25 і рішення про опис майна у
податкову заставу від 01 липня 2014 року №
В задоволенні решти позовних вимог суд
вважає за необхідне відмовити, з огляду
на те, що в силу п. 93.1.4 та п. 93.2 ст. 93 ПК
України майно позивача звільняється з
податкової застави із виключенням з
відповідних державних реєстрів
автоматично в силу вимог законодавства
без ухвалення окремого судового
рішення.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 11, ст.ст. 69 - 71, ст.
94, ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 06 червня 2014 року № 5872-25.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про опис майна у податкову
заставу від 01 липня 2014 року №
5170/1/26-54-25-25.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова