Справа № 451/1099/14-а
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №451/1099/14-а
Провадження № 2-а/451/24/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року
м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

з секретарем судового
засідання Юрченко В.В.

з участю представника відповідача
Семенюка Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Радехівському районі Львівської
області про визнання рішення і
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у липні 2014 року звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Радехівському районі Львівської
області, відповідно до вимог якого,
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
призначення (нездійснення перерахунку)
їй пенсії за віком з урахуванням
трудового стажу в період з 22.08.1979 року
по 10.11.1983 року. Крім цього, просить
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України у
Радехівському районі Львівської
області №Г-8 від 07.07.2014 року та
зобов'язати їх призначити (здійснити
перерахунок) їй пенсію за віком з
урахуванням стажу в період з 22.08.1979 року
по 10.11.1983 року.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що при визначенні коефіцієнту
страхового стажу управлінням
Пенсійного фонду України у
Радехівському районі не було враховано
її перший трудовий стаж, зокрема за
період роботи з 22.08.1979 року по 10.11.1983
року. Так, 22.08.1979 року вона була
затверджена секретарем комітету
комсомолу (Комуністичного союзу
молоді) Радехівської середньої школи
на підставі протоколу бюро №XXII від
22.08.1979 року.

Згодом, на підставі протоколу бюро №9
від 28.08.1980 року, позивачка була
затверджена комсоргом (комсомольським
організатором) групи шкіл
Радехівського РК ЛКСМУ (районного
комітету Ленінської Комуністичної
Спілки Молоді України).

Після цього, 10.11.1983 року вона була
звільнена із вищезазначеної посади за
власним бажанням, за статтею 38 Кодексу
Законів про працю Української РСР на
підставі протоколу бюро №58 від 03.11.1983
року.

Відповідно до наведеного 27.06.2014 року
вона звернулася до відповідача із
заявою про здійснення перерахунку
призначеної пенсії за віком, в якій
просила здійснити перерахунок
призначеної пенсії за віком з
урахуванням її трудового стажу в
період з 22.08.1979 року по 10.11.1983 року.

Однак, згідно мотивів, викладених
відповідачем у листі №Г-8 від 07.07.2014
року, їй було відмовлено у задоволенні
вимог.

Вважає, що відмова територіального
органу Пенсійного фонду України не
ґрунтується на законі і, попри все
містить посилання на Інструкцію про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затверджену Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року №58,
тобто через 10 років після занесення до
її трудової книжки запису про
звільнення з роботи.

Наголошує, що у відповідності до ст.62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№637 від 12.08.1993р. передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі, коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Проте, відповідач навіть за наявності у
трудовій книжці не скріпленого
печаткою роботодавця запису про
звільнення з роботи, не надав їй
можливості підтвердити свій трудовий
стаж показами не менше, як двох свідків.

Таким чином, із врахуванням наведеного
та з посиланням на норми Конституції
України і процесуальне законодавство,
просить задоволити вимоги за
адміністративним позовом.

У ході розгляду справи позивачка,
надавши відповідну заяву, доповнила
позовні вимоги та просить зобов'язати
відповідача призначити (здійснити
перерахунок) їй пенсії за віком з
урахуванням стажу в період з 22.08.1979 року
по 10.11.1983 року, з дня подачі нею заяви,
тобто з 27.06.2014 року.

У судовому засіданні позивачка вимоги
підтримала в повній мірі та дала
пояснення аналогічні, викладеним у
адміністративному позові та
доповненнях до такого. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача щодо позовних
вимог заперечив та у судовому
засіданні дав пояснення аналогічні,
викладеним у письмовій формі (а.с.19-21).
Окрім цього зазначив, що хоча і наявні
підстави для зарахування позивачці
стажу, однак відповідні докази нею не
були надані при поданні заяви, від так
заперечує вимоги щодо дати, з якої слід
провести перерахунок.

Вислухавши пояснення позивачки та
заперечення представника відповідача,
дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-IV
від 09.07.2003р. (із подальшими змінами та
доповненнями) страховий стаж
обчислюється територіальними органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
періоди до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» №1788-XII від
05.11.1991р. (із подальшими змінами та
доповненнями) документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

У відповідності до частини 1 статті 101
Закону №1788-XII органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій і окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №637 від 12.08.1993р.
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Так, з копії трудової книжки серії
НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 22.08.1979р.
затверджена секретарем комітету
комсомолу Радехівської середньої
школи, 28.08.1980р. затверджена комсоргом
групи шкіл Радехівського РК ЛКСМУ та
10.11.1983р. звільнена із вищезазначених
посад за власним бажанням, за статтею 38
Кодексу Законів про працю Української
РСР (а.с.9).

Окрім цього, обставини, що ОСОБА_2 у
період з 22 серпня 1979 року по 10 листопада
1983 року займала відповідні посади у
комітеті комсомолу, стверджується і
архівними даними, наявними в
матеріалах справи (а.с.35-39).

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, суд приходить до
висновку, що даний період підлягає
зарахуванню до стажу роботи позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.83 Закону №1788-XII та
ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім випадків призначення
пенсії за віком, пенсії по інвалідності
та пенсії у разі втрати годувальника,
які призначаються з більш раннього
строку.

Таким чином, виходячи з обставин
справи, з яких зокрема вбачається, що
відповідна заява ОСОБА_2 до управління
ПФУ у Радехівському районі мала місце
27.06.2014р. (а.с.8), суд приходить до
висновку, що призначити (здійснити
перерахунок) пенсії позивачці повинен
бути здійснено з дня її звернення до
управління.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України,
суд вважає за необхідне всі здійснені
позивачкою документально підтверджені
судові витрати присудити їй з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14,71,94,158-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV від 09.07.2003р., суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України у
Радехівському районі Львівської
області щодо не призначення
(нездійснення перерахунку) ОСОБА_2
пенсії за віком з урахуванням
трудового стажу в період з 22 серпня 1979
року по 10 листопада 1983 року.

Рішення управління Пенсійного фонду
України у Радехівському районі
Львівської області №Г-8 від 07 липня 2014
року про відмову ОСОБА_2 у задоволенні
її вимог, викладених у заяві від 27
червня 2014 року, визнати протиправним і
скасувати.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Радехівському районі
Львівської області призначити
(здійснити перерахунок) ОСОБА_2 пенсію
за віком з урахуванням стажу в період з
22 серпня 1979 року по 10 листопада 1983 року,
починаючи з 27 червня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1
понесені нею судові витрати в сумі 220
гривень.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного адміністративного суду
Львівської області через Радехівський
районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання постанови.

ГоловуючийМулявка О. В.