Справа № 807/2586/14
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2586/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання
Штефанюк Н.І.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Марканича
Василя Михайловича;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 29 жовтня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 03
листопада 2014 року.

До Закарпатського окружного
адміністративного суду звернулася з
позовною заявою Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 до
управління Укртрансінспекції у
Закарпатській області, якою просить: 1)
прийняти позовну заяву до провадження;
2) витребувати від відповідача всі
матеріали
адміністративно-господарського
провадження відносно позивача; 3)
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 030159 від 05 серпня 2014 року скасувати.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач
вказав наступне. Постановою про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 030159 від 05 серпня 2014 року до позивача
застосовано
адміністративно-господарський штраф у
розмірі 1700 грн., відповідно до абзацу
третього частини 1 статті 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт".
Однак, позивач вважає, що максимальна
сума штрафу, яка може бути до нього
застосована становить 510 грн., як
санкція за експлуатацію легкового
автомобіля, облаштованого як таксі, без
наявності ліцензійної картки.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги за обставин, викладених у
позовній заяві підтримав повністю,
надав суду аналогічні пояснення та
просив задовольнити позов. Крім того
додатково пояснив, що дійсно в день
перевірки перевозив пасажирів з м.
Мукачеве у м. Тячів. За попередньою
домовленістю пасажири повинні були
заплатити йому по 40 грн.. Однак на час
перевірки коштів ще від них не отримав.
Під час перевірки його автомобіль не
був облаштований як таксі. Позивач
також вказав, що дійсно під час
перевірки у нього не було ліцензійної
картки, однак документи для отримання
ліцензії та ліцензійної картки ним вже
були подані. Відповідна ліцензія разом
з ліцензійною карткою були видані 09
вересня 2014 року. В судовому засіданні
позивачем надані відповідні ліцензія
та ліцензійна картка.

Представник відповідача проти позову
заперечував з мотивів наведених у
письмових запереченнях. Зокрема,
представник відповідача пояснив суду
наступне. Під час проведення рейдової
перевірки у м. Тячів працівниками
відповідача було складено Акт № 028420 за
порушення вимог автотранспортного
законодавства ФОП ОСОБА_1 при
перевезенні пасажирів на таксі у
кількості 8 чоловік по маршруту
"Мукачево-Тячів". При цьому, під час
перевірки виявлено порушення, а сааме:
надання послуг з перевезення пасажирів
на таксі без ліцензійної картки та
договору із замовником транспортних
послуг (стаття 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт"). Позивач
відмовився надати будь-які пояснення
чи заперечення по факту виявлених
правопорушень, що на думку відповідача,
було трактовано як факт визнання
наявності виявлених порушень.
Відповідно до "Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті", що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 листопада 2006 року № 1567, позивач
був викликаний до Управління
Укртрансінспекції в Закарпатській
області для розгляду справи про
порушення автотранспортного
законодавства. Під час розгляду
вказаної справи, позивачем було надано
відповідачу пояснення, в яких він
зазначив, що подав необхідні документи
для отримання ліцензії та ліцензійної
картки. За таких обставин відповідачем
було винесено постанову про
застосування
адміністративно-господарської санкції
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачена
абзацом третім ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про автомобільний транспорт", яка, на
думку представника відповідача є
законною, обґрунтованою та не може бути
скасована.

З'ясувавши всі обставини у справі та
перевіривши їх належними та
допустимими доказами суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі
направлення на перевірку № 020206 від 02
липня 2014 року працівниками відповідача
було проведено рейдову перевірку в м.
Мукачево, Мукачівському районі, м. Хуст,
Хустському районі, м. Тячів,
Тячівському районі а/д Київ- Чоп, 756 км +
800 м, м. Ужгород, Ужгородський район.
Період проведення перевірки, згідно
вказаного направлення встановлювався
з 03 липня 2014 року по 09 липня 2014 року (а.с.
53).

09 липня 2014 року за результатами
вказаної перевірки був складений Акт №
028420 проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом (а.с. 54). У вказаному акті
зафіксовано, що під час проведення
перевірки виявлено порушення, а саме -
відсутня ліцензійна картка та копія
договору із замовником транспортних
послуг, в тому числі порушення,
відповідальність за які передбачена
статтею 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" - частини 1
абзацу 3 - надання транспортних послуг з
перевезення 08 пасажирів без оформлення
документів, перелік яких визначено
статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме -
відсутня ліцензійна картка та копія
договору із замовником транспортних
послуг (а.с. 54). У цьому ж акті відмічено,
що водій з актом ознайомлений від
підпису та письмових пояснень
відмовився (а.с. 54).

09 липня 2014 року відповідачем було
складено Протокол про адміністративне
правопорушення ЗА № 000183, в якому
зазначено, що позивач вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП,
а саме - надавав послуги з перевезення
08 пасажирів з м. Мукачево - м. Тячів без
ліцензії на надання послуг з
перевезення пасажирів автомобільним
транспортом, що підлягає ліцензуванню
згідно пункту 25 статті 9 Закону України
"Про ліцензування певних видів
господарювання". В поясненнях, що
містяться у вказаному протоколі
позивач вказав, що перевозив пасажирів
з Мукачева в Тячево по 40 грн. без
ліцензії. Ліцезію обов'язково зробить.
З протоколом згідний (а.с. 59).

21 липня 2014 року позивач повідомленням
відповідача № 07-2-02-01-692 від 21 липня 2014
року був запрошений до Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області для участі у розгляді справи
про допущене порушення законодавства
про автомобільний транспорт водієм
ОСОБА_1 на транспортному засобі RTNAULT TRAFIC
AO5509АК за актом № 28420 складеного
державними інспекторами управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області (а.с. 56). Вказане повідомлення
позивач отримав 24 липня 2014 року, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
копія рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу (а.с. 55).

25 липня 2014 року під час розгляду
вищевказаної справи, позивачем було
надано відповідачу письмові пояснення,
в яких ним було вказано, що стара
ліцензія закінчилися, в зв'язку з
сімейними обставинами не міг зробити
ліцензію, на даний час всі документи
подав у Київ для отримання ліцензії
(а.с. 57). Окрім того, позивач додав до
пояснень опис документів на ліцензію
(а.с. 57). Згідно вказаного опису,
позивачем подано до Управління
ліцензування та адміністративних
послуг Укртрансінспекції перелік
документів, необхідних для оформлення
ліцензії та ліцензійної картки (а.с. 57).

05 серпня 2014 року відповідачем винесено
Постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 030159, якою постановлено стягнути з ФОП
ОСОБА_1 адміністративно-господарський
штраф у сумі 1700 гривень за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке
передбачене статтею 60 частиною 1
абзацом 3 Закону України "Про
автомобільний транспорт" (а.с.5).

Згідно з копією Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець (а.с. 78).

Відповідно до копії свідоцтва платника
єдиного податку Серії А № 004799 видом
господарської діяльності позивача є
"Діяльність таксі" (а.с. 77).

У судовому засіданні, позивач пояснив
суду, що на момент вчинення
правопорушення його автомобіль не був
облаштований як таксі, проте ним були
подані документи для отримання
ліцензії.

В матеріалах справи міститься ліцензія
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті серії АЕ № 421383,
видана ОСОБА_1 09 вересня 2014 року (а.с. 75).
У вказаній ліцензії також зазначено
строк дії ліцензії: 13 серпня 2014 року -
необмежений (а.с. 75). Згідно наявної в
матеріалах справи копії ліцензійної
картки серії АА № 837705, позивачу
дозволений вид робіт згідно з
ліцензією: - внутрішні перевезення
пасажирів на таксі (а.с. 76). Строк дії
вказаної ліцензійної картки: 13 серпня
2014 року - необмежений.

Процедура здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, виконанням
умов перевезень, визначених дозволом
на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників
встановлена Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08
листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку
Державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання
(далі - транспортні засоби), що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України.

Державний контроль на
автомобільному транспорті (далі -
державний контроль) здійснюється
посадовими особами органу державного
контролю (далі - посадові особи), які
мають відповідне службове посвідчення,
направлення на перевірку, шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі), що встановлено пунктом 4
Порядку.

Пунктом 15 вказаного Порядку
встановлено, що під час проведення
рейдової перевірки перевіряється
виключно, в тому числі, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 9 частини 1
пункту 25 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності", відповідно
до спеціальних законів ліцензуванню
підлягають зокрема, такий вид
господарської діяльності, як, надання
послуг з перевезення пасажирів,
небезпечних вантажів, багажу річковим,
морським, автомобільним, залізничним
транспортом.

Статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено
перелік документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Факт відсутності ліцензійної
картки у позивача під час здійснення
пасажирських перевезень був
підтверджений самим позивачем. Також з
матеріалів справи вбачається, що
ліцензія та ліцензійна картка до
ліцензії були видані позивачу 09
вересня 2014 року (а.с. 75), строк дії яких
зазначено з 13 серпня 2014 року -
необмежений (а.с. 76).

Таким чином, суд приходить до
висновку, що на момент перевезення
пасажирів у позивача були відсутні
документи, перелік яких передбачено
статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт". Окрім того, у
судовому засіданні позивачем було
визнано факт, що на момент здійснення
пасажирських перевезень, транспортний
засіб на якому здійснював позивач
перевезення пасажирів не був
облаштований як таксі.

Відповідно до статті 60 частини 1
Закону України "Про автомобільний
транспорт", за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього Закону
до автомобільних перевізників
застосовується штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З урахуванням вищевикладеного,
суд приходить до висновку, що
відповідачем правомірно була винесена
постанова про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, а отже, у задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 70, 72, 86, 160-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4
цього Кодексу десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко