Справа № 2а-3360/10
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/60597/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка
А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах на
постанову Зарічного районного суду
м. Суми від 01.12.2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
Зарічного районного суду м. Суми
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 01.12.2011 року позовні вимоги
ОСОБА_2 було задоволено. Визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Суми в
частині відмови у призначенні ОСОБА_2
пенсії на пільгових умовах відповідно
до статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Зобов'язано
управління Пенсійного фонду в м. Суми
призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових
умовах відповідно до вимог статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», зарахувавши до
трудового стажу, який дає йому право на
призначення пенсії на пільгових умовах
період його роботи на ВАТ
«Сумихімпром» з 27.12.2000 року по 13.09.2001
року.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від
13.08.2012 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах було залишено без задоволення,
а постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 01.12.2011 року - без змін.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 01.12.2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2012 року
та ухвалити нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах задоволенню не
підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 у період з 01.03.2000
року по 07.06.2004 року працював
слюсарем-ремонтником (основних цехів) в
цеху сервісного обслуговування
госпрозрахункового пігментного заводу
«Діоксід» ВАТ «Сумихімпром». З
01.09.2009 року по час розгляду справи судом
першої інстанції позивач працює
слюсарем-ремонтником 5 розряду цеху
концентрацій сірчаної кислоти ПАТ
«Сумихімпром».

У зв'язку із досягненням ним 52-річного
віку ОСОБА_2 звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах із
заявою про призначення йому пенсії на
пільгових умовах відповідно до пункту
«а» статті 13 Закону «Про пенсійне
забезпечення».

Листом від 29.09.2011 року № 17552/19-4-09
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах повідомило позивача про те, що
йому відмовлено у призначенні пенсії
на пільгових умовах, оскільки до
пільгового стажу не зарахований стаж
роботи з 28.12.2000 року по 13.09.2001 року,
оскільки між проведеними на
ПАТ «Сумихімпром» першої
атестації робочих місць 27.12.1995 року та
другою 14.09.2001 року пройшло більше 5
років.

Не погоджуючись із таким рішенням,
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом
щодо захисту своїх пенсійних прав.

Відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за Списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року
№ 637, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому. Основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці встановлено, що відповідальність
за своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

З аналізу наведених норм законодавства
слідує, що законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах.

Враховуючи, що записами в трудовій
книжці ОСОБА_2 та довідкою про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній
підтверджується, що у період 01.03.2000 року
по 07.06.2004 року позивач працював
слюсарем-ремонтником (основних цехів),
а непроведення керівництвом
підприємства, на якому працював
позивач, атестації робочих місць не
може позбавляти його конституційного
права на соціальний захист щодо
вирішення питань про право на пенсію за
віком на пільгових умовах, відповідно
до статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов вірного
висновку, визнавши протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Суми в частині відмови у призначенні
ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та
зобов'язавши управління Пенсійного
фонду в м. Суми призначити ОСОБА_2
пенсію на пільгових умовах відповідно
до вимог статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», зарахувавши до
трудового стажу, який дає йому право на
призначення пенсії на пільгових умовах
період його роботи на ВАТ
«Сумихімпром» з 27.12.2000 року по 13.09.2001
року.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
16.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3
до управління Пенсійного фонду України
в м. Єнакієве Донецької області, треті
особи - Єнакіївська територіальна
організація профспілки працівників
вугільної промисловості України,
структурний підрозділ «Шахта імені
Калініна» Державного підприємства
«Артемвугілля», про скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах -
залишити без задоволення, а постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
01.12.2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13.08.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз