Справа № 810/3128/14
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3128/14
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Бєліцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06.06.2014 року
у справі за його позовом до Приватного
вищого навчального закладу
«Економіко-технологічний університет»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Приватного вищого навчального закладу
«Економіко-технологічний університет»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06.06.2014 року
в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Київське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою задовольнити
позов. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
що є підставою для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувальним засобом
при розгляді справи не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у
лютому 2014 року Приватним вищим
навчальним закладом
"Економіко-технологічний університет"
подано до Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
форми № 10-ПІ, з якого вбачається, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві у 2013 році становила 49
осіб, з них середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства України
встановлена інвалідність - 1 особа,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII - 1
особа.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання протягом 2013 року
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Судова колегія погоджується з такою
позицією з наступних підстав.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875-ХІІ, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 № 420 "Про затвердження форм
звітності та інструкцій щодо їх
заповнення" формою звітності про
наявність вакантних місць на
підприємстві є форма № 3-ПН "Звіт про
наявність вакансій", яка подається
підприємствами у разі потреби до
державної служби зайнятості. Згідно з
приписами Інструкції щодо заповнення
форм звітності № 3-ПН, затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України від 21
грудня 2005 року за № 1534/11814, ця форма
використовується для інформування
населення про наявність вакансій,
сприяння працевлаштуванню громадян,
зареєстрованих у центрах зайнятості,
як такі, що шукають роботу, для підбору
персоналу на замовлення роботодавців,
для оцінки поточної потреби в кадрах та
організації професійної підготовки
населення відповідно до потреб ринку
праці.

Таким чином, за своїм змістом звіт за
формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство інвалідів для
працевлаштування.

Згідно із статтею 20 Закону № 875-ХІІ,
підприємства (об'єднання), установи і
організації незалежно від форми
власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою
статті 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднанні), в установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Частиною другою статті 20 Закону №
875-ХІІ передбачено, що порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку
сплати підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрі України від 31.01.2007 №
70, роботодавці сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів за місцем їх реєстрації, як
юридичних осіб, до 15 квітня року, що
настає за роком, в якому відбулося
порушення нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а
порушення строків сплати суми
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річних облікової
ставки Національного банку України за
кожний календарний день прострочення.

Вимоги позивача про притягнення
відповідача до відповідальності та
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
грунтуються на звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за формою
10-ПІ за 2013 рік, поданим відповідачем до
Фонду соціального захисту інвалідів, з
якого випливає, що на підприємстві
відповідача повинні працювати дві
особи-інваліди, а працювала лише одна
особа.

Оскільки, виходячи із визначеного
законом нормативу по створенню
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів, вільним
залишилося одне робоче місце,
позивачем зроблено висновок про
порушення вимог Закону відносно
працевлаштування інвалідів. Суму
адміністративно-господарських санкцій
позивач доводить відповідними
розрахунками, виходячи із середньої
річної заробітної плати працівника на
підприємстві відповідача.

Разом з тим, у 2013 році на підприємстві
було працевлаштовано 2 інваліда.

Так, на підприємстві у 2013 році
працювали наступні громадяни: ОСОБА_2,
посада - фельдшер, група інвалідності -
3, термін, на який встановлено
інвалідність - довічно, кількість
відпрацьованих у 2013 році повних
місяців - 12; ОСОБА_3, посада - доцент
кафедри соціально-гуманітарних
дисциплін, група інвалідності - 2,
термін, на який встановлено
інвалідність - довічно, кількість
відпрацьованих у 2013 році повних
місяців - 8 місяців.

На підтвердження наведених вище
обставин представником відповідача
надано належним чином засвідчені копії
заяв про прийняття на роботу, витягів з
наказів про прийняття на роботу, про
призначення на посаду та про
звільнення з посади, пенсійних
посвідчень та посвідчення інваліда.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_2працювала
повних 12 місяців 2013 року, ОСОБА_3 - 8
місяців, середньооблікова кількість
штатних працівників - інвалідів з
урахуванням вимог Інструкції зі
статистики кількості працівників,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 28.09.2005
№ 286, складає 2 особи.

Враховуючи, що доводи відповідача
стосовно працевлаштування у 2013 році 2
інвалідів (середньооблікова кількість
- 2) та про допущення математичної
помилки у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
форми № 10-ПІ позивачем не спростовані,
а доказів відсутності законодавчо
визначених підстав для включення цих
осіб у рахунок нормативу робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів не надано, суд першої
інстанції обгрунтовано дійшов
висновку, що Приватним вищим
навчальним закладом
"Економіко-технологічний університет"
у 2013 році було виконано вимоги Закону
України № 875-XII щодо обов`язку створення
робочих місць для інвалідів та їх
працевлаштування.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
рішення суду першої інстанції.

За таких підстав, апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
відмовити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06.06.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 31.10.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.