Справа № 1170/2а-2856/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/44109/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівДонця О.Є. Шведа Е.Ю.
провівши у письмовому порядку
касаційний розгляд адміністративної
справи за позовом Приватного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
"Завод модифікованих жирів" до
Кіровоградської митниці про
скасування податкових
повідомлень-рішень за касаційною
скаргою Кіровоградської митниці на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 квітня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ПАТ "Завод
модифікованих жирів" у
Кіровоградському окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до Кіровоградської митниці про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Кіровоградської
митниці від 19 липня 2011 року № 21 щодо
визначення грошового зобов'язання зі
сплати ввізного мита у сумі 441 180,89 грн. і
штрафних санкцій у сумі 110 295,22 грн. та №
22 про визначення суми грошового
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість у сумі 125 268,53 грн. і
штрафних санкції у сумі 31 317,13 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року, залишеною без зміни ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року, адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
Кіровоградської митниці від 19 липня 2011
року № 21 щодо визначення грошового
зобов'язання зі сплати ввізного мита у
сумі 441 180,89 грн. і штрафних санкцій у
сумі 110 295,22 грн. та № 22 про визначення
суми грошового зобов'язання зі сплати
податку на додану вартість у сумі 125 268,53
грн. і штрафних санкції у сумі 31317,13 грн.

Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
Кіровоградська митниця оскаржила їхні
рішення у касаційному порядку.

У касаційній скарзі просить рішення
судів скасувати та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

З матеріалів вбачається, що 12 жовтня
2007 року, 25 грудня 2007 року та 10 вересня 2008
року ПАТ "Завод модифікованих жирів"
уклало з іноземними компаніями
контракти стосовно поставки
обладнання для очистки і сушки насіння
маслинних культур. Обладнання в межах
дії дозволів ввезено на митну
територію України. Кіровоградською
митницею здійснені відповідні митні
оформлення.

Суми податкового зобов'язання (ввізне
мито і податок на додану вартість)
Кіровоградською митницею визначалися
з урахуванням відповідних рішень про
віднесення товарів до класифікаційних
групувань за заявами ПАТ "Завод
модифікованих жирів".

За результатами планової перевірки
стану дотримання ПАТ "Завод
модифікованих жирів" законодавства
України з питань митної справи
Кіровоградською митницею 11 липня 2011
року складено акт №0006/0/901000000/
(зареєстрований 14 липня 2011 року).

В ході перевірки встановлені порушення
Основних правил інтерпретації
класифікації товарів, приміток 3, 4 до
Розділу ХVІ УКТ ЗЕД, затверджених
Законом України "Про митний тариф
України", статті 267 Митного кодексу
України та донараховано відповідні
платежі (неправильно розраховані суми
ввізного мита і податку на додану
вартість при митному оформленні
обладнання за контрактами від 12 жовтня
2007 року та від 10 вересня 2008 року, у
зв'язку з помилкою у визначені коду
товару за Українською класифікацією
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, не включено у декларацію
митної вартості обладнання за
контрактом від 25 грудня 2007 року
вартість інженерних і
дослідно-конструкторських робіт,
виконаних за межами України і
безпосередньо необхідних для
виробництва оцінюваних товарів).

19 липня 2011 року Кіровоградською
митницею винесено податкові
повідомлення-рішення щодо
донарахування ввізного мита, податку
на додану вартість та визначення
фінансових санкцій.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що суми
податкових зобов'язань контролюючим
органом розраховувалися та
донарахування податкових платежів за
контрактами відбулося внаслідок
помилки фіскального органу при
визначенні коду товару за
класифікатором. Факт допущення помилки
митним органом при розрахунку
податкового зобов'язання під час
митного оформлення виключає
можливість здійснення донарахувань.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Колегії суддів не може погодитися з
такою правовою позицією судів
попередніх інстанцій, оскільки вона є
поспішною й такою, що не відповідає
вимогам чинного законодавства,
оскільки ґрунтується на не повно та не
всебічно встановлених обставинах у
справі з огляду на таке.

Статтею 69 Митного кодексу України
встановлено, що незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу
України порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09 квітня 2008 року № 339 затверджено
Порядок здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, який установлює
процедуру здійснення митними органами
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення і після закінчення операцій
їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України, а також донарахування
обов'язкових платежів (пункт 1 Порядку).

Таким чином, при розгляді даної справи
необхідно дослідити дотримання митним
органом вимог статті 69 Митного кодексу
України при здійсненні митного
контролю після пропуску товарів і
транспортних засобів, зокрема
наявність такої підставі для його
здійснення як письмове розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує, а також дотримання митним
органом процедури здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів після закінчення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України, а також донарахування
обов'язкових платежів, яка встановлена
пунктами 3-9 вказаного вище Порядку.

Відповідно до частини першої статті 265
Митного кодексу України митний орган,
що здійснює контроль за правильністю
митної оцінки товарів з урахуванням
положень цього Кодексу, має право
приймати рішення про правильність
заявленої декларантом митної вартості
товарів.

Згідно зі статтею 266 цього Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
обнові віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна,
за якою оцінювані ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Таким чином, при розгляді даної справи
також необхідно встановити за яким
методом митним органом здійснювалося
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, та чи було
виконано митним органом обов'язок
послідовного вибору методів (від
першого до шостого) визначення митної
вартості.

У випадку застосування митним органом
першого методу, зокрема, - за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
необхідно дослідити дотримання вимог
статті 267 Митного кодексу України при
визначенні митної вартості.

Статтею 267 Митного кодексу України
передбачено, що при визначенні митної
вартості до ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються подальші
витрати, якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті.

Зокрема, такими витратами є витрати на
інженерні та дослідно-конструкторські
роботи, виконані за межами України і
безпосередньо необхідні для
виробництва оцінюваних товарів.

Колегія суддів, аналізуючи положення
підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону
України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (чинного
на час виникнення спірних відносин),
статей 267-273 Митного кодексу України,
дійшла висновку про те, що митний орган
не має правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань
лише у тому випадку, якщо він, приймаючи
вантажну митну декларацію, самостійно
визначає митну вартість товару та
пропускає товар на митну територію
України (після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), за винятком випадку коли за
наслідками службової перевірки або
розгляду кримінальної справи
встановлено змову між декларантом і
митним органом, спрямовану на
заниження обов'язкових платежів.

В інших випадках, за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган має право
продовжити здійснення митного
контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

Враховуючи, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, суд касаційної
інстанції вважає за правильне
скасувати оскаржені судові рішення та
направити справу на новий розгляд, в
ході якого суди повинні врахувати
вищевикладене, повно встановити
обставини у справі на підставі
безпосередньо досліджених доказів та,
в залежності від встановлених
обставин, вирішити спір, застосувавши
норми законодавства, що врегульовують
спірні відносини.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кіровоградської
митниці задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 квітня 2012 року скасувати, а справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Завод модифікованих жирів"
до Кіровоградської митниці про
скасування податкових
повідомлень-рішень направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Донець О.Є.

Швед Е.Ю.