Справа № 524/7863/14-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р. Справа №
524/7863/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
09.09.2014р. по справі № 524/7863/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука , Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області

про стягнення невиплаченої частини
щорічної разової грошової допомоги за
2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про стягнення
невиплаченої частини щорічної разової
грошової допомоги.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09.09.2014 року в задоволенні позовних
вимог позивача відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просив визнати неправомірною
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
Автозаводського району в м. Кременчуці
Полтавській області та стягнути з
останнього на користь позивача
невиплачену частину щорічної разової
грошової допомоги за 2014 рік в сумі 3950
грн.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для
справи.

Виходячи з приписів ч.3 ст. 197 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
позивач, звертаючись до суду першої
інстанції, обґрунтував свій позов тим,
що йому, як учаснику бойових дій у
відповідності до ст.12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" було
нараховано щорічну грошову допомогу
до 5-го травня у розмірі 795 грн., що на
думку позивача, є меншим, ніж це
передбачено чинним законодавством. У
зв'язку з цим, позивач просив стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Автозаводського
району в м. Кременчуці Полтавській
області невиплачену частину щорічної
разової грошової допомоги за 2014 рік в
сумі 3950 грн.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 має статус учасника бойових
дій, що підтверджується копією
відповідного посвідчення, та має право
на пільги встановлені законодавством
України для учасників бойових дій та
відповідно до ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту" має право на
отримання разової грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Листом Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області від 22.08.2014 року
№Л-41/02 у відповідь на звернення
позивача щодо виплати щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня
повідомлено, що йому у квітні 2014 року
виплачено разову грошову допомогу в
розмірі 795 грн. відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014
року № 102 "Деякі питання виплати у 2014
році разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та Законом
України "Про жертви нацистських
переслідувань".

У відповідності до ч.5 ст.12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсії за віком.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
"Про прожитковий мінімум", прожитковий
мінімум щороку затверджується
Верховною радою України в Законі
України "Про Державний бюджет України"
на відповідний рік. відповідним
законом мінімальна пенсія за віком з
01.01.2014 року встановлена в розмірі 949 грн.

Між тим, відповідачем у квітні 2014 року
допомога до 5 травня була нарахована та
виплачена позивачу відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 16.04.2014р. № 102 «Деякі питання виплати
у 2014 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань» у розмірі
795 грн., що значно зменшує розмір
передбачених законом виплат.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
дійшла висновку, що при визначенні
розміру щорічної разової грошової
допомоги застосуванню підлягають
норми Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не постанова
Кабінету Міністрів України від 16.04.2014р.
№ 102 «Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань», яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Колегія суддів відхиляє посилання
відповідача, що позивачу правомірно
виплачено грошову допомогу до 5 травня
за 2014 рік у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 16.04.2014р. № 102, у зв'язку з тим, що
положеннями ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції від
22.05.2014р. (зі змінами від 28.12.2007 р.),
визначено, що щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі,
який визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Так, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 було
визнано неконституційними зміни,
внесені до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» підпунктом "б"
підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Відповідно до ст.152 Конституції України
Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, чинною є редакція ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від
09.07.2007р., якою передбачено виплату
учасникам бойових дій грошової
допомоги до 5 травня у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Також, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції при винесенні
рішення керувався Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
31.07.2014, який набрав чинності 03.08.2014 року,
та яким установлено, що норми і
положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., № 45, ст. 425 із наступними змінами)
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Проте, як зазначено в листі Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області від 22.08.2014
року №Л-41/02 виплата допомоги за 2014 рік
проведена в квітні 2014 року, тобто до
зазначених змін в законодавстві, тому
на момент виплати разової грошової
допомоги до 5 травня, відповідач
повинен був керуватися Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", так як на той
час Законом України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" не було
передбачено обмежень щодо
застосування вищевказаного Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
доводів відповідача щодо
правомірності нарахування та виплати
позивачу щорічної грошової допомоги до
5 травня, в розмірах встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 102.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її і постановити
нову постанову суду.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм
процесуального і матеріального права,
колегія суддів вважає, що постанова
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
09.09.2014 року по справі № 524/7863/14-а не
відповідає вимогам ст.159 КАС України, а
тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 198
КАС України підлягає скасуванню з
прийняттям нової, про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п.4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09.09.2014р. по справі № 524/7863/14-а
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати неправомірною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука щодо невиплати в 2014 році
щорічної разової допомоги до 5-го
травня в належному розмірі.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука на
користь ОСОБА_1 невиплачену частину
щорічної разової допомоги до 5 травня
за 2014 рік в сумі 3950 грн.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Чалий
І.С.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. П’янова Я.В.