Справа № 761/11605/14-а
Суддя: Фролова І. В.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/264/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві, Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є інвалідом І групи, учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а тому на підставі
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю. Постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду визнано
протиправними дії УПФ України у
Подільському районі м. Києва щодо
перерахунку та виплати позивачеві
основної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю за періоди з 05 листопада 2006
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 22 липня 2011 року включно. Крім
цього, рішенням суду зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок і
виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності
у розмірі 100% мінімальної пенсії за
віком за періоди з 05 листопада 2006 року
по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
по 22 липня 2011 року включно, з
урахуванням проведених виплат. Позивач
зазначає, що відповідачі не виконують
рішення суду, чим порушують його права
на отримання державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю. На думку позивача,
відповідачі при здійсненні своїх
повноважень зловживають владою та
службовим становищем, що призвело до
протиправних дій з боку відповідачів.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача1 проти
задоволення позову заперечував у
повному обсязі та просив відмовити у
його задоволенні, зазначивши, що
звернення позивача до суду з позовною
вимогою щодо виконання судового
рішення у іншій справі є порушенням
процесуальних норм КАС України, адже
виконавче провадження являє собою
завершальну стадію. Зауважив, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Представник відповідача-2 проти
позовних вимог заперечував та просив
відмовити у їх задоволенні у повному
обсязі, з тих підстав, що позивач
неодноразово звертався до суду щодо
відновлення його порушеного права та
здійснення перерахунку пенсії
відповідно до норм Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з
чим виносились відповідні рішення.
Крім того, зазначив, що відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 23 листопада 2011 року позивачеві
здійснено перерахунок з 01 січня 2012 року
та розмір пенсії становить 14 318,38 грн.,
але у зв'язку з обмеженням розміру
пенсії відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
до 10 прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність, розмір пенсії до
виплати становить 8 940 грн.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та віднесений до категорії 1, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією посвідчення, та отримує
пенсію у відповідача2 та доплату за
шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - Закон).

У серпні 2013 року Позивач звернувся до
Управління із заявою, в якій просив
невідкладно здійснити призначення,
перерахунок та видачу довідки про
фактичну заборгованість згідно
рішення суду. Листом від 23 серпня 2013
року №172/Р-51/4 відповідач повідомив
ОСОБА_1 про розмір пенсії та зазначив,
що у зв'язку з відсутністю фінансування
з Державного бюджету України виплата
призначених та нарахований і
перерахований пенсій згідно рішення
суду не здійснюється.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2014 року частково
задоволено апеляційну скаргу УПФ
України у Подільському районі, а саме
скасовано постанову Подільського
районного суду м. Києва від 21 листопада
2013 року та ухвалено нову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління задоволено
частково: визнано протиправними дії
відповідача2 щодо перерахунку та
виплати ОСОБА_1 основної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах,
менших ніж передбачено ст. ст.50, 54
Закону, та зобов'язано Управління
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності
у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 100 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону за періоди з 05
листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року та
з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням проведених виплат.

Крім того, встановлено, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії на підставі ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» задоволено
апеляційну скаргу Управління,
скасовано постанову Подільського
районного суду м. Києва від 06 вересня 2013
року та відмовлено у задоволенні
позову у повному обсязі.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до І категорії, які є
інвалідами І групи призначається у
розмірі 100 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Згідно до ч. 4 ст. 54 Закону, розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, визначені для інвалідів І
групи в розмірі не менше 10 мінімальних
пенсій за віком.

Однак, Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», який набрав
чинності 19 червня 2011 року, доповнено
прикінцеві положення пунктом 4, згідно
якого в 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №745, яка набрала чинності
23.07.2011 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» установлено, що у 2012 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №1210, яка набрала чинності
01.01.2012 року.

Конституційний Суд України, у рішенні
№20-рп/2011 від 26.12.2011 року, дійшов
висновку, що пункт 4 розділу VII
«;Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», встановлює механізм реалізації
положень законів України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», «Про соціальний захист
дітей війни», а тому не суперечить ст. 75,
п. 3 ч. 1 ст. 85, ст. 95 Конституції України.

Крім того, у Рішенні Конституційного
Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, в
якому зазначено, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Вищевказані норми протягом 2011 - 2014
років змін не зазнавали,
неконституційними не визнавались, а
тому підлягають застосуванню з часу
набрання ними чинності.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм, що
не визнані неконституційними, підлягає
застосуванню, необхідно вказати на те,
що необхідно надавати перевагу тій з
них, яка прийнята пізніше.

Отже, за таких обставин відповідачі,
здійснюючи виплати державної та
додаткової пенсії у за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. ст. 50, 54
Закону, діяли на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України та іншими
нормативно-правовими актами.

При цьому, питання про перерахунок та
виплату зазначених видів пенсії вже
було предметом розгляду в іншій
судовій справі, а тому обставини, що
встановлені постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2014 року вважаються в силу
приписів ст. 72 КАС України
встановленими та такими, що не
підлягають доведенню. Звідси і
випливає однозначний висновок про те,
що позовні вимоги про призначення
пенсій у відповідності до ст. ст. 50, 54
Закону є необґрунтованими з огляду на
те, що такі пенсії вже призначені
Позивачу, що підтверджується, зокрема,
й наведеним судовим рішенням.

Крім того, відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
інвалідам війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються:
інвалідам I групи - у розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» цей Закон набирає чинності з 1
січня 2006 року.

Вказані норми протягом 2006 - 2014 років
змін не зазнавали, неконституційними
не визнавались, отже, підлягають
застосуванню з часу набрання ними
чинності.

Як вбачається з матеріалів справи,
щомісячне підвищення до пенсії
Позивачу, як інваліду війни I групи,
виплачувалося з розрахунку 50%
прожиткового мінімуму, встановленому
на відповідний рік, тобто в повному
обсязі та з урахуванням вимог
законодавства.

У зв'язку з викладеним, відповідачі,
здійснюючи нарахування та виплату
доплат до пенсії Позивачу у розмірі 50%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, діяли на
підставі, у межах повноважень,
передбачених нормативно-правовими
актами, чинними на час проведення
виплат.

Також, слід зазначити, що дане питання
вже було предметом розгляду в іншій
судовій справі, а тому обставини, що
встановлені постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2013 року вважаються в силу
приписів ст. 72 КАС України
встановленими та такими, що не
підлягають доведенню. Враховуючи
викладене, позовні вимоги про
призначення пенсій у відповідності до
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є
необґрунтованими з огляду на те, що
таке підвищення вже призначено
Позивачу, що підтверджується, зокрема,
й наведеним судовим рішенням.

Варто зазначити, що суб'єкт владних
повноважень не може бути зобов'язаний
виконувати судове рішення шляхом
ухвалення судом іншого рішення,
оскільки примусове виконання
постанови суду здійснюється в порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження», в рамках
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа.

Розглядаючи позовну вимогу про
відшкодування моральної шкоди, то така
вимога не підлягає задоволенню з
огляду на необґрунтованість позову у
цілому.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 49-51, 56, 58, 59, 69-71, 86, 160-163, 167 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Суддя: