Справа № 804/16945/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р. Справа № 804/16945/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луніної О.С.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Номекс-Про» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві, третя особа Державна податкова
інспекція у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ТОВ «Номекс-Про» (далі -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
відповідач), третя особа - ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, в якому просить:

- визнати протиправними дії ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
неприйняття як податкової звітності
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2014 року разом з
додатками до неї поданої ТОВ
«Номекс-Про» засобами електронного
зв'язку в електронній формі 22.09.2014 р.;

- зобов'язати ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві прийняти податкову декларацію з
податку на додану вартість за серпень
2014 року подану ТОВ «Номекс-Про»
засобами електронного зв'язку в
електронній формі як податкову
звітність з 22 вересня 2014 року;

- зобов'язати ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відобразити показники
декларації ТОВ «Номекс Про» за серпень
2014 року в картці особового рахунку з
ПДВ;

- стягнути на користь ТОВ «Номекс Про» з
державного бюджету суму сплаченого
судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що податковим
органом прийнято протиправн рішення
від 22.09.2014 року
№3183j20142655.xml, відповідно
до якого не визнано податкову
декларацію з податку на додану
вартість ТОВ «Номекс Про» за серпень 2014
року, оскільки зазначена декларація
містить всі необхідні реквізити,
передбачені п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48
Податкового кодексу України, а також
відповідає формі податкової
декларації, що затверджена наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 року № 1492. Тому позивач вимушений
звернутись до суду з даним позовом за
захистом порушених прав та інтересів.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Представник позивача надав суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає за необхідне адміністративний
позов задовольнити виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ТОВ «Номекс -
Про» з 25 квітня 2014 року перебуває на
податковому обліку в ДПІ у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

22 вересня 2014 року ТОВ «Номекс-Про»
подано до ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві засобами електронного зв'язку
звітну податкову декларацію з податку
на додану вартість за серпень 2014 року, а
також додаток № 5 (розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів) до
податкової декларації з податку на
додану вартість.

На підтвердження отримання ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
надіслана квитанції № 1, згідно якої
документи не прийнято, виявлені
помилки. У вказаній квитанції
зазначено, що «документ не прийнято».
При необхідності виправте документ та
відправте його знову. Виявлені помилки
: для платника податків заборонено
прийом звітності по електронній пошті -
код ДПІ : 2655. Можливо,
відсутній договір з МДЗУ».

Також, судом встановлено, що 06 жовтня 2014
року на загальних зборах ТОВ
«Номекс-Про» прийнято рішення про
зміну місцезнаходження товариства.

09 жовтня 2014 року в даних позивача
відбулись зміни, а саме: змінилась
юридична адреса (м. Дніпропетровськ,
Бабушкінський район, вул. Карла
Лібкнехта, буд.59 А), про що свідчить
виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, копія якої знаходиться у
матеріалах справи.

У зв'язку із зміною юридичної адреси
підприємство перебуває на обліку в ДПІ
у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Проте, суд не може погодитись з такими
діями відповідача виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 46 Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
податкова декларація, розрахунок -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п. 5 ст. 46 ПК України, форма
податкової декларації встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику. У
такому ж порядку встановлюються форми
податкових декларацій з місцевих
податків і зборів, що є обов'язковими
для застосування їх платниками
(податковими агентами). Форма
декларації про майновий стан і доходи
(податкової декларації) встановлюється
з урахуванням особливостей, визначених
пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу.
Форма спрощеної податкової декларації,
що передбачена пунктом 49.2 статті 49
цього Кодексу, та порядок переходу
платників податків на подання такої
декларації встановлюються Кабінетом
Міністрів України. Форма, порядок та
строки подання митної декларації, а
також порядок прийняття контролюючим
органом митної декларації
визначаються з урахуванням вимог
митного законодавства України.
Державні органи, які встановлюють
відповідно до цього пункту форми
податкових декларацій, зобов'язані
оприлюднити такі форми для
використання їх платниками податків.

Податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46
цього Кодексу та чинному на час її
подання. Форма податкової декларації
повинна містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація,
яку повинна містити форма податкової
декларації та за відсутності якої
документ втрачає визначений цим
Кодексом статус із настанням
передбачених законом юридичних
наслідків.

Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності) (п. 48.1 - п. 48.3 ст. 48 Податкового
кодексу України).

Пунктом 49.8 ст. 49 ПК України зазначено,
що прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Аналіз вищенаведених правових норм дає
підстави вважати, що підставою для
відмови податкового органу визнати
податкову декларацію як податкову
звітність є такі дефекти її заповнення,
що впливають на адміністрування
податку органом державної податкової
служби.

Пунктом 49.9 ст. 49 ПК України
передбачено, що за умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа контролюючого органу, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Згідно з п 49.10 ст. 49 ПК України, відмова
посадової особи контролюючого органу
прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Відповідно до п. 49.12 ст. 49 ПК України, у
разі отримання відмови контролюючого
органу у прийнятті податкової
декларації платник податків має право:
подати податкову декларацію та
сплатити штраф у разі порушення строку
її подання; оскаржити рішення
контролюючого органу у порядку,
передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Приписами п. 49.13 ст. 49 ПК України
передбачено, що у разі якщо в
установленому законодавством порядку
буде встановлено факт неправомірної
відмови контролюючим органом
(посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Як встановлено судом, ТОВ «Номекс-Про»
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за серпень 2014 року,
яка має усі обов'язкові реквізити,
встановлені п. 48.3 ст. 48 Податкового
кодексу України.

Крім того, товариством також дотримано
всі вимоги чинного законодавства щодо
подання податкової звітності засобами
електронного зв'язку в електронній
формі відповідно до умов договору №
020720141 про визнання електронних
документів від 02.07.2014 року.

Таким чином, суд приходить до висновку
про неправомірність дій відповідача
щодо відмови у визнанні декларації,
поданої ТОВ «Номекс-Про» податковою
звітністю.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що належним захистом прав позивача є
визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови у визнанні
податковою звітністю податкову
декларацію, а податкова декларація
відповідно буде вважатись поданою
платником податків у день її
фактичного отримання податковим
органом, тому позов підлягає
задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відобразити показники
декларації ТОВ «Номекс-Про» за серпень
2014 року в картці особового рахунку з
ПДВ, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 05.12.2013 № 765,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04 лютого 2014 р. за №
217/24994, затверджено порядок ведення
органами Міністерства доходів і зборів
України оперативного обліку податків,
зборів, митних платежів, єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
які сплачуються під час митного
оформлення товарів.

Пунктом 7 розділу 1 зазначеного порядку,
контроль за достовірністю
відображення в інформаційній системі
показників стану розрахунків
платників, механізму виявлення,
усунення та упередження випадків
неповного, неправильного або
несвоєчасного відображення облікових
показників та некоректного формування
зведених і звітних показників
центральної бази даних забезпечується
структурними підрозділами за
закріпленими напрямами роботи.

Пунктом 1 розділу II порядку визначено,
що з метою обліку нарахованих і
сплачених сум податків, зборів, митних
платежів, єдиного внеску
територіальними органами Міндоходів
відкриваються інтегровані картки
платників за кожним платником та
кожним видом платежу, які повинні
сплачуватися платниками, а для обліку
сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з пунктом 4 розділу III порядку,
нарахування податків, зборів та сум
єдиного внеску в інтегрованій картці
платника здійснюються відповідно до
звітності, що подається платником до
територіального органу Міндоходів, а
також митних та інших платежів - на
підставі оформленої митної декларації.
Нарахування узгоджених сум грошових
зобов'язань за податками, зборами,
митними платежами та сум єдиного
внеску, нарахованих до сплати, в
інтегрованій картці платника
здійснюється датою граничного строку
сплати таких нарахувань. При поданні
уточнюючого розрахунку, що збільшує
або зменшує грошові зобов'язання
минулих податкових періодів платника
та ліквідаційної звітності,
нарахування в інтегрованій картці
платника проводиться датою його
подання.

Таким чином, наведені положення
законодавства дають підставу для
висновку про наявність у платника
податків правового інтересу в тому щоб
дані карток особових рахунків
правильно відображати фактичний стан
платежів до бюджету.

Аналогічна правова позиція
відображена в постанові Вищого
адміністративного суду України від
13.11.2012 року К/9991/16139/11.

Отже, позовні вимоги щодо зобов'язання
ДПІ у Печерському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві
відобразити показники декларації ТОВ
«Номекс-Про» за липень 2014 року в картці
особового рахунку з ПДВ, є також
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язання діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. ст. 19 КАС України,
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті стосовно
конкретної юридичної особи,
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї особи
позивача, або адміністративним судом
за місцем знаходження відповідача,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ТОВ
«Номекс-Про» про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Номекс-Про» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, третя особа - Державна податкова
інспекція у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві щодо не прийняття
як податкової звітності декларації з
податку на додану вартість за серпень
2014 року разом з додатками до неї,
поданої Товариством з обмеженою
відповідальністю «Номекс-Про»
засобами електронного зв'язку в
електронній формі 22 вересня 2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві прийняти податкову звітність
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2014 року разом з
додатками до неї, поданої Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Номекс-Про» засобами електронного
зв'язку в електронній формі датою її
фактичного отримання, а саме 22 вересня
2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відобразити показники
податкової звітності декларації з
податку на додану вартість за серпень
2014 року разом з додатками до неї,
поданої Товариством з обмеженою
відповідальністю «Номекс-Про» в картці
особового рахунку з ПДВ.

Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Номекс-Про» судові витрати пов'язані
зі сплатою судового збору у розмірі 73,08
(сімдесят три гривні вісім копійок) грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.С. Луніна