Справа № 814/3198/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

05 листопада 2014 року
Справа № 814/3198/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Желєзного І.В.
секретар судового засідання Зощак В.В.
розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Туристична база
"Південний Буг", а/с №43,Миколаїв,54017

доДержавної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул.
Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030

провизнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.10.2014року № , ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Туристична база
«Південний Буг» (далі по тексту -
позивач, підприємство, Товариство)
звернулось до адміністративного суду з
позовом про визнання протиправними дій
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі по тексту -
відповідач, ДПІ) щодо безпідставного
застосування обмежуючих норм
податкового законодавства,
невиконанні своїх обов'язків, що
спричинило негативні наслідки для
підприємства, а також про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.10.2014 року №, яким суб'єкту
господарювання відмовлено у наданні
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за 2 квартал 2014 року в
сумі 304972 грн..

Відповідач позов не визнав, зазначивши
про його безпідставність, посилаючись
на висновки акта перевірки суб'єкта
господарювання.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Туристична база
«Південний Буг» зареєстровано
виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради 07.10.2003 року та як платник
податків взято на податковий облік ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва
08.10.03р. за №. Основним видом
діяльності товариства є діяльність
готелів і подібних засобів тимчасового
розміщування.

У вересні 2014 року ДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
правомірності нарахування від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, суми бюджетного відшкодування
ПДВ на рахунок платника у банку за ІІ
квартал 2014 року, за результатами якої
складено Акт № 730/14-03-15-01/32655899 від 24.09.2014
року.

В ході перевірки ДПІ зроблено висновок
про те, що позивачем в порушення
приписів п.200.5 ст. 200 ПК України завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за ІІ квартал 2014 року
на суму 304972 грн. та занижено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 податкової декларації з ПДВ за ІІ
квартал 2014 року) на 304972 грн.

На підставі зазначеного Акта перевірки
06.10.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу відмовлено у
наданні бюджетного відшкодування з ПДВ
у розмірі 304972 грн. за податковою
декларацією з ПДВ № від 24.07.14 р. за
ІІ квартал 2014 року.

Відповідно до висновків, викладених у
Акті перевірки, ДПІ посилається на те,
що при визначенні права позивача на
отримання бюджетного відшкодування
має враховуватись тільки наявність
майна, що обліковується саме на рахунку
10 "Основні засоби".

На думку ДПІ, поки туристична база
"Південний Буг" на Бузькому бульварі,
13-15 у м.Миколаєві не буде здана (введена)
в експлуатацію та не буде
обліковуватись на рахунку 10 "Основні
засоби", позивач має бути позбавлений
права на бюджетне відшкодування за
наслідками спорудження (будівництва)
таких основних засобів.

Другою обставиною, що стала підставою
для позбавлення позивача права на
бюджетне відшкодування стало
твердження податкового
ревізора-інспектора про те, що, якщо
обсяги оподатковуваних операцій за
попередні 12 календарних місяців
становлять 0 грн., що менше ніж сума ПДВ,
заявлена до відшкодування (304972 грн.), то
позивач не має права на бюджетне
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, для
будівництва туристичної бази
"Південний Буг" на Бузькому бульварі у
м. Миколаєві позивачем придбано у ТОВ
«Південний тандем»
будівельно-монтажні роботи згідно
договору підряду №9/1 від 21.08.2013 року.
Факт реальності господарських
операції за вказаними вище договором
ДПІ не заперечується.

Досліджуючи обставини, з якими закон
пов'язує наявність або відсутність в
діях суб'єкта господарювання
податкового правопорушення, суд
виходить з такого.

Відповідно до ст. 200 ПК України:

п.200.1. сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

п.200.3. при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

п.200.4. якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

п.200.5. Не мають права на отримання
бюджетного відшкодування особи, які:

- були зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів);

- мали обсяги оподатковуваних операцій
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Зі змісту наведених норм слідує, що
якщо платник податків нараховував
податковий кредит внаслідок придбання
або спорудження (будівництва) основних
фондів, то він має право на бюджетне
відшкодування незалежно від дати його
реєстрації платником ПДВ та обсягу
оподатковуваних операцій.

Поняття "придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів" більш
повно визначено в абзаці 3 п.198.3 ст. 198 ПК
України.

Відповідно до абзацу 3 п.198.3 ст. 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, платник податків має право
на формування податкового кредиту,
якщо він робить капітальні інвестиції
у необоротні капітальні активи.

У розумінні ст.145 ПК України,
необоротними капітальними активами є,
зокрема, будівлі та споруди.

Згідно з Наказом Міністерства фінансів
України "Про затвердження національних
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку в державному секторі" від 12
жовтня 2010 року №1202 незавершені
капітальні інвестиції в необоротні
матеріальні активи - капітальні
інвестиції у будівництво,
виготовлення, реконструкцію,
модернізацію, придбання об'єктів
необоротних матеріальних активів,
уведення яких в експлуатацію на дату
балансу не відбулося, а також авансові
платежі для фінансування будівництва.

Отже, будівництво туристичної бази
належить до основних засобів, а відтак
позивач мав право на формування
податкового кредиту в зв'язку з
будівництвом такого об'єкту.

Крім того, суд вважає, що норма, на яку
посилається податковий орган (щодо
відсутності права платника податків на
бюджетне відшкодування коли обсяг
оподатковуваних операцій за останні 12
календарних місяців менший, ніж
заявлена сума бюджетного
відшкодування), не поширюється на
випадки нарахування податкового
кредиту внаслідок придбання або
спорудження (будівництва) основних
фондів.

Разом з тим, ДПІ посилаючись на пп.14.1.138
п.14.1 ст. 14 ПК України, згідно з якого
основні засоби - матеріальні активи, у
тому числі запаси корисних копалин
наданих у користування ділянок надр
(крім вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік), зазначила, що
капітальні інвестиції не є основними
засобами і, тому, оскільки туристична
база не введена в експлуатацію, то
позивачу правомірно відмовлено у
бюджетному відшкодуванні.

Однак, податковий орган помилково не
врахував, що позивач має право на
нарахування податкового кредиту і,
відповідно, на бюджетне відшкодування,
оскільки згідно з ст.ст.198, 200 ПК України
саме капітальне інвестування в
будівництво туристичної бази, яка лише
у подальшому буде основним засобом у
розумінні пп.14.1.138 п.14.1 ст. 14 ПК України,
передбачає право позивача на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування, так як згідно з Законом,
це право виникає разом з початком
триваючого процесу капітального
інвестування, а не виключно з
завершенням цього процесу введенням в
експлуатацію об'єкта, в який
проводиться інвестування.

За таких обставин, доводи податкового
органу, що основним критерієм
віднесення матеріальних цінностей
(будинків, споруд, машин, устаткування,
витрат на поліпшення, модернізацію цих
об'єктів) до основних фондів в
контексті положень ст. 200 ПК України, є
введення їх в експлуатацію та
відображення у бухгалтерському обліку
на рахунку 10 "Основні засоби", є такими,
що суперечать змісту ст. 200 ПК України.

Вищенаведене є підставою для
задоволення позову в частині вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Щодо вимог про визнання протиправними
дій Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі по тексту -
відповідач, ДПІ) в частині
безпідставного застосування
обмежуючих норм податкового
законодавства, невиконанні своїх
обов'язків (доводи позивача про
невідповідність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
вимогам Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 № 1236 (надалі - Порядок)), суд
зазначає наступне.

Висновком про визнання протиправним і
скасування податкового
повідомлення-рішення суд надав оцінку
і діям відповідача. Дії відповідача
можуть бути предметом судового
розгляду за умови, що порушення прав,
свобод та інтересів особи є наслідком
саме цих дій. В даному випадку права
позивача були порушені податковим
повідомленням-рішенням, тобто рішенням
відповідача, тому підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання неправомірними дій
відповідача, що призвели до складання
цього повідомлення-рішення, відсутні.

Форми податкових повідомлень-рішень (у
тому числі форма "В3", за якою відповідач
прийняв Рішення), що складаються
контролюючими органами, перелічені у
пункті 2.2 розділу ІІ Порядку, в якому
вказано, що податкові
повідомлення-рішення складаються у
випадках, зазначених у пункті 2.1 цього
розділу. Як вказав позивач, у пункті 2.1
не зазначено про складання
контролюючим органом податкового
повідомлення-рішення у випадку відмови
у наданні бюджетного відшкодування з
ПДВ.

Виходячи зі змісту пункту 200.14 статті 200
ПК України, заниження заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування щодо суми, визначеної
контролюючим органом за результатами
перевірок (підпункт "а"); перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною контролюючим органом за
результатами перевірок (підпункт "б");
з'ясування за результатами проведення
перевірок факту, за яким платник
податку не має права на отримання
бюджетного відшкодування (підпункт "в"),
визначаються як "невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації".
Цією ж нормою встановлено, що у таких
випадках контролюючий орган направляє
платнику податку податкові
повідомлення.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України
конкретизовано, що у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації,
такий контролюючий орган надсилає
(вручає) платнику податку податкове
повідомлення-рішення.

Суд погоджується з позивачем в тому, що
у підпунктах "а" - "ґ" пункту 2.1 розділу 2
Порядку не вказано про складання
податкового повідомлення-рішення про
відмову у наданні бюджетного
відшкодування, проте зазначає, що
відповідно до підпункту "д" цього ж
пункту, податкове повідомлення-рішення
складається в інших випадках, що
передбачені статтею 58 Податкового
кодексу України.

За таких обставин, в задоволенні
вимог в цій частині належить відмовити.

Відповідно до ч. 3ст. 94 КАС України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 06.10.2014року №
.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Туристична база "Південний Буг" 487
гривень 20 копійок в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів в порядку ст. 186
КАС України.

Суддя
І. В. Желєзний