Справа № 2а-1970/3714/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа №
9104/180898/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2012 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до другого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції про визнання протиправними
дій, скасування постанов, зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до другого
відділу Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції про:

- визнання протиправними дій головного
державного виконавця другого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції по вчиненню після 10 жовтня 2012
року виконавчих дій у межах
виконавчого провадження №33876882, яке
здійснюється на виконання ухвали
Господарського суду Тернопільської
області від 24 травня 2012 року у справі
№4/48/5022-411/2012;

- визнання протиправною та скасування
постанови головного державного
виконавця від 12.10.2012 року про
накладення штрафу на директора ТОВ
«Тернопільське РБУ № 4»;

- визнання протиправною та скасування
постанови головного державного
виконавця від 18.10.2012 року про
накладення штрафу на директора ТОВ
«Тернопільське РБУ № 4;

- зобов'язання головного державного
виконавця закінчити виконавче
провадження №33876882 із винесенням
відповідної постанови.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2012 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково, визнано
протиправною та скасовано постанову
головного державного виконавця
другого відділу Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції від 12.10.2012 року про
накладення на директора ТОВ
«Тернопільське РБУ № 4» штрафу у
розмірі 680 грн. у виконавчому
провадженні №33876882. Визнано
протиправною та скасовано постанову
головного державного виконавця
другого відділу Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції від 18.10.2012 року про
накладення на директора ТОВ
«Тернопільське РБУ № 4» штрафу у
розмірі 1360 грн. у виконавчому
провадженні №33876882. У задоволенні
позовних вимог про визнання
протиправними дій головного
державного виконавця другого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Стрілкової І. П. по вчиненню
після 10 жовтня 2012 року виконавчих дій у
межах виконавчого провадження №33876882,
яке здійснюється на виконання ухвали
Господарського суду Тернопільської
області від 24 травня 2012 року у справі
№4/48/5022-411/2012, та зобов'язання головного
державного виконавця закінчити
виконавче провадження №33876882 із
винесенням відповідної постанови
відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився
ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в
якій вказав про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи. Зокрема, апелянт зазначив, що в
матеріалах справи відсутні докази
виконання державним виконавцем вимог
ст. 75 Закону України «Про виконавче
провадження» та доведення до відома
боржника - ТІЗ «Добробуд» резолютивної
частини ухвали господарського суду
Тернопільської області від 24 травня 2012
року у справі № 4/48/5022/411/2012. Не взято до
уваги, що в матеріалах виконавчого
провадження № 33876882 відповідний акт
державного виконавця на цей предмет.
Так, державним виконавцем не вчинялись
законні дії щодо боржника, а ті що
вчинялися, були незаконними, оскільки
стосувалися іншої особи - ТОВ
«Тернопільське РБУ №4» та його
директора, що не є боржником у
виконавчому провадженні. Суд першої
інстанції, на думку апелянта, не взяв до
уваги, що постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 4
жовтня 2012 року в позові ОСББ «Злагода -
В» було відмовлено, і це судове рішення
є обов'язковим для виконання державним
виконавцем. Однак державний виконавець
його проігнорував та порушив права
позивача. Враховуючи викладене,
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції та винести нову,
якою визнати протиправними дії
головного державного виконавця
другого відділу Державної виконавчої
служби по вчиненню після 10 жовтня 2012
року виконавчих дій у межах
виконавчого провадження №33876882,
зобов'язання державного виконавця
закінчити виконавче провадження.

Заперечень на апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду подано не було.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися. Слухання справи проведено
без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити
без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є директором ТОВ
«Тернопільське РБУ №4», яке згідно
договору підряду з ТОВ «Компанія
«Добробуд» виконує роботи по
будівництву 6-и квартирного житлового
будинку по пр. С. Бандери, 81-а у місті
Тернополі.

Фактично позивач оскаржує виконавчі
дії, здійснені державним виконавцем на
виконання ухвали господарського суду
Тернопільської області від 24 травня 2012
року у справі №4/48/5022-411/2012.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено,
що примусове виконання рішень в
Україні покладається на Державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, та,
зокрема, здійснювати заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
24 травня 2012 року господарським судом
Тернопільської області у справі
№4/48/5022-411/2012 прийнято ухвалу про
забезпечення позову, якою заборонено
Товариству індивідуальних
забудовників «Добробуд» та іншим
особам здійснювати будівництво 6-и
квартирного житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
торгово-офісного центру по пр. С.
Бандери, 81-а у м. Тернопіль, яка була
подана до другого відділу ДВС
Тернопільського МУЮ згідно заяви ОСББ
«Злагода В» .

Згідно статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

У відповідності до статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи, як,
зокрема, - ухвали судів у господарських
справах.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
зазначено, що підставою для відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, визначено - заяву
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення, із
поданням у судових справах, за якими
застосовано заходи забезпечення
позовних вимог, у відповідності до
пункту 3 частини 4 вказаної статті під
час пред'явлення виконавчого документа
до виконання разом з ним - копій
документів, що підтверджують виконання
ухвали суду про забезпечення позову, у
разі якщо такі заходи застосовувалися
судом.

15 серпня 2012 року головним державним
виконавцем другого відділу ДВС
Тернопільського МУЮ винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 33876882 за вище зазначеною
ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 24 травня 2012
року. При цьому боржником у даному
виконавчому провадженні - визначено
ТІЗ «Добробуд», стягувачем - ОСББ
«Злагода-В». Крім того, дана постанова
містить вказівку про необхідність
виконання її боржником - негайно.

Судом встановлено, що пред'явлена до
виконання ухвала Господарського суду
Тернопільської області від 24.05.2012 року
була скасована постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
03.07.2012 року.

У подальшому постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
03.07.2012 року - була оскаржена ОСББ
«Злагода В» в касаційному порядку та
скасована постановою Вищого
господарського суду України від 21.08.2012
року, а ухвала Господарського суду
Тернопільської області від 24.05.2012 року -
залишена в силі.

Прийняте по суті розгляду справи
№4/48/5022-411/2012 рішення господарського
суду Тернопільської області від 31.07.2012
року постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
04.10.2012 року скасовано та постановлено
нове рішення про відмову в задоволенні
позову ОСББ «Злагода-В» - в частині
визнання за позивачем права на
землекористування земельною ділянкою
та визнання недійсним укладеного 09.10.2003
року між Тернопільською міською радою
та ТІЗ «Добробуд» договору оренди
земельної ділянки та додаткових угод
до нього від 17.03.2004 року та від 03.04.2007
року, та припинення провадження у
справі - в частині визнання недійсним
рішення виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 12.02.2010
року №183 «Про розгляд звернення ТІЗ
«Добробуд» з питань будівництва за
адресою пр. С. Бандери».

10.10.2012 року боржником у виконавчому
провадженні №3387882 - ТОВ «Компанія
«Добробуд» на адресу другого відділу
ДВС Тернопільського МУЮ було надіслано
заяву (вих. №182) про прийняття до
виконання вище зазначеної постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.10.2012 року.

Однак, постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
04.10.2012 року в даному випадку - не є
виконавчим документом в розумінні
Закону України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи викладене, державний
виконавець, виконуючи ухвалу суду,
заходи забезпечення позову за якою
також не були скасовані, діяв
правомірно.

У відповідності до положень статті 68
Господарського процесуального кодексу
України -питання про скасування
забезпечення позову вирішується
господарським судом, що розглядає
справу, із зазначенням про це в рішенні
чи ухвалі.

Як вбачається з тексту постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.10.2012 року,
питання про скасування ухвали суду від
24 травня 2012 року про забезпечення
позову апеляційним судом не
вирішувалось.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно відмовив у
задоволенні позову про визнання дій
державного виконавця протиправними.

Також правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову про зобов'язання
державного виконавця завершити
виконавче провадження, оскільки
державний виконавець є незалежною
особою, уповноваженою державою
забезпечити виконання судових рішень.

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
виключні випадки закінчення
виконавчого провадження, за наявності
яких державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Цей перелік підстав, за яких державний
виконавець вправі закінчити виконавче
провадження, є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Суд при розгляді адміністративного
спору вирішує, чи правильними були
рішення, дії, бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Разом з тим, суд не вправі підміняти
собою такого суб'єкта і приймати
рішення замість нього, по суті
позбавляючи останнього можливості
самостійно діяти на підставі Закону
України «Про виконавче провадження» .

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем будь-яких рішень щодо
закінчення виконавчого провадження не
приймалося і, відповідно, дії або
бездіяльність щодо цього не є
предметом оскарження.

За таких обставин справи колегія
суддів апеляційного суду вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2012 року в адміністративній справі №
2а-1970/3714/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 28 жовтня 2014 року.