Справа № 591/3051/14-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 591/3051/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
Дудка О.А.

представника позивача Потураєва С.В.

представника відповідача та третьої
особи Кузченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальність "Суми-реклама" на
постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 28.08.2014р. по справі № 591/3051/14-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальність "Суми-реклама"

до Виконавчого комітету Сумської
міської ради треті особи
Сумська міська рада ,
Департамент містобудування та
земельних відносин Сумської міської
ради

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Суми-реклама» (далі-позивач)
звернулося до суду першої інстанції з
позовом, в якому просило визнати
незаконними та скасувати пп. 2.1.9 п. 2.1
розділу 2 додатку 1; абз. 2, 3 пп. 4.1.3 п. 4.1
розділу 4 додатку 1; абз. 2, 6 п. 5.4 розділу 5
додатку 1; пп.11.17.3 п. 11.17 розділу 11
додатку 1; пп. 11.18.3 п. 11.18 розділу 11
додатку 1; перше речення пп. 2.2.4 п. 2.2
розділу 2 додатку 5; друге речення пп. 2.6.1
п. 2.6 розділу 2 додатку 5; пп. 3.4.1.1, 3.4.1.2 пп.
3.4.1 п. 3.4 розділу 3 додатку № 5; розділу 12
додатку 1; додаток 2 Рішення
Виконавчого комітету Сумської міської
ради № 650 від 17.12.2013 р.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 28.08.2014 р. у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
28.08.2014 р. та винести нову постанову, якою
позов задовольнити повністю.

В обґрунтування посилається на
незастосування, судом першої інстанції
ст. 41 Закону України «Про дозвільну
систему в сфері господарської
діяльності», вимог постанови КМУ від
29.12.2003 р. № 2067 «Типові правила
розміщення зовнішньої реклами»,
неправильне застосування норм Закону
України «Про рекламу» неправильну
оцінку доказів та обставин, що привело
до невірного вирішення справи.

В судовому засіданні представник
позивача скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Представник Виконавчого комітету
Сумської міської ради (далі-відповідач)
та Сумської міської ради (далі- третя
особа) в судовому засіданні проти
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити її без задоволення, постанову
суду першої інстанції без змін, надав
письмові заперечення.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, вислухавши пояснення
представників сторін та третьої особи,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши докази по справі, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач є
суб'єктом господарської діяльності в
сфері рекламних послуг, має в
користуванні місця в м. Суми
(комунальної форми власності) для
розміщення рекламних засобів, що
підтверджується довідкою ЄДРПОУ ,
договором від 01.07.2010р. № 104. (т.1, а.с. 19-26).

Рішенням № 650 від 17.12.2013 р. Виконавчий
комітет Сумської міської ради
затвердив Правила розміщення
зовнішньої реклами на території м. Суми
(далі - Правила) з 5 додатками : Правила
розміщення зовнішньої реклами на
території м. Суми (додаток № 1), Порядок
визначення розміру плати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають в
комунальній власності територіальної
громади с. Суми (додаток № 2), Примірний
договір тимчасового користування
місцем (місцями), що знаходиться в
комунальній власності , для
розташування рекламного засобу.
(додаток№ 3), Положення про Комісію з
питань розміщення зовнішньої реклами в
м. Суми (додаток№ 4) , Правила розміщення
вивісок в м. Суми (додаток № 5)

Так, вказаним рішенням зокрема:

створено та врегульовано діяльність
Комісії з питань розміщення зовнішньої
реклами (п.п. 2.1.9, 4.1.3 додатку № 1 Правил);

визначено, що продовження строку дії
дозволу на розміщення реклами при
завершенні терміну договору
користування рекламними місцем, є
правом виконавчого комітету ради (п. 5.4
Правил додатку № 1);

встановлено норми щодо відстані між
рекламними засобами (п. 11.17.3 Правил
додатку № 1);

передбачено процедуру розроблення
проектної документації та необхідних
погоджень (п. 11.18.3 Правил додатку № 1);

визначено порядок розміщення вивісок
(п.п. 2.2.4, 2.6.1, 3.4.1.1, 3.4.1.2 Правил розміщення
вивісок);

застосовано зонування для розміщення
реклами на території м. Суми (розділ 12
Правил);

встановлено порядок визначення плати
за тимчасове користування місцем, що
перебуває в комунальній власності, для
розміщення рекламних засобів (додаток
2).

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач при винесенні
оскаржуваного рішення діяв в межах
способу, порядку та повноважень,
наданих законом.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на таке.

Ст. 140 Конституції України передбачено
право органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської ради може розглядати
і вирішувати питання, віднесені цим
Законом до відання виконавчих органів
ради.

Стаття 40 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачає,
що виконавчі органи місцевих рад крім
повноважень визначених цим Законом,
здійснюють й інші надані їм законом
повноваження.

Пунктом 13 статті 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
віднесено до компетенції Виконавчого
комітету міської ради питання надання
дозволу, в порядку встановленому
законодавством, на розміщення реклами,
що є власними (самоврядними)
повноваженнями віднесеними до відання
таких органів.

Згідно ст. 16 Закону України "Про
рекламу" розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах провадиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад та в порядку,
встановленому цими органами на
підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Ст. 36 Закону України "Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності"
закріплено, що регуляторний акт (яким є
і спірне рішення) не може бути
прийнятий або схвалений уповноваженим
на це органом чи посадовою особою
місцевого самоврядування, якщо наявна
хоча б одна з таких обставин: відсутній
аналіз регуляторного впливу, проект
регуляторного акта не був
оприлюднений.

Відповідно до п. 1 розділу 18 Регламенту
роботи виконавчих органів Сумської
міської ради (зі змінами),
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Сумської міської ради від
18.06.2013 р. № 300 (далі по тексту -
Регламент), зокрема, виконавчий комітет
для забезпечення ефективної
реалізації своїх повноважень,
передбачених законодавством,
координації дій виконавчих органів,
підприємств, установ і організацій під
час виконання відповідних завдань,
розроблення проектів рішень, програм
економічного, соціального і
культурного розвитку міста, здійснення
контрольних функцій, комплексних
перевірок стану справ у тій чи іншій
сфері господарювання та на виконання
актів органів державної влади, а також
для вирішення оперативних питань
можуть створювати постійні та
тимчасові робочі органи (комісії,
комітети, координаційні ради, робочі
групи тощо).

Пунктом 11 Регламенту встановлено, що
рішення робочого органу (комісії)
приймаються шляхом досягнення
консенсусу. Прийняті рішення носять
рекомендаційний характер. За
результатами розгляду, з тих чи інших
питань можуть прийматися рішення
Сумської міської ради, виконавчого
комітету або розпорядження міського
голови.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що проект рішення № 650 від
17.12.2013 р., аналіз його регуляторного
впливу оприлюднено відповідачем 18.10.2013
р. на офіційному сайті Сумської міської
ради, розробником проекту встановлено
місячний строк для надання зауважень
та пропозицій стосовного даного
проекту.

Пропозиції та зауваження, що надійшли
в період з 18.10.2013 р. по 18.11.2013 р. до
управління містобудування та
земельних відносин Сумської міської
ради від юридичних та фізичних осіб,
розглянуті розробником проекту.

Пропозиції подані позивачем надійшли
до розробника пізніше встановленого
строку а саме 20.11.2013, тому розглянуті
відповідачем як звернення в
відповідному порядку.

Згідно діючого законодавства для
розробника проекту після врахування
пропозицій та зауважень не передбачено
обов'язку повторно оприлюднювати
регуляторний акт.

Щодо доводів апеляційної скарги про
незаконність рішення відповідача в
частині створення та діяльності
Комісії з питань розміщення зовнішньої
реклами (п.п. 2.1.9, 4.1.3 Правил) колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.2.1.9 Правил (додатку №
1) Комісія з питань розміщення
зовнішньої реклами в м. Суми- постійно
діючий колегіальний орган , створений з
метою забезпечення узгодженості дій
дозвільних органів по розгляду питань,
що стосуються розміщення зовнішньої
реклами на території м. Суми.

Відповідно до абз 2,3 п.п.4.1.3 п.4.1 розділу 4
Правил заяви, що подані до робочого
органу, виносяться на розгляд Комісії з
питань розміщення зовнішньої реклами в
м. Суми. Положення про Комісію з питань
розміщення зовнішньої реклами в м.
Суми затверджується рішенням
виконавчого органу ради.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" державний
адміністратор приймає від особи
документи необхідні для отримання
дозвільного документу, реєструє та
передає місцевим дозвільним органам.

Пунктом 4 рішення виконавчого комітету
Сумської міської ради від 17.12.2013 р. № 650
затверджено Положення про Комісію з
питань розміщення зовнішньої реклами у
м. Суми. Метою Комісія з питань
розміщення зовнішньої реклами у м. Суми
є забезпечення ефективної реалізації
повноважень виконавчого комітету щодо
надання дозволу на розміщення
зовнішньої реклами.

Відповідно ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
питання щодо надання дозволу на
розміщення зовнішньої реклами
віднесено до самоврядних повноважень
виконавчих органів місцевих рад.

Пунктом 1 розділу 18 Регламенту роботи
виконавчих органів Сумської міської
ради, затвердженого рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 18.06.2013 р. (надалі - Регламент)
передбачено, що виконавчий комітет та
міський голова для забезпечення
реалізації своїх повноважень можуть
створювати постійні та тимчасові
робочі групи (комісії, комітети,
координаційні ради, робочі групи тощо).

Судом встановлено, що спірними
пунктами Правил не надано Комісії
повноважень щодо прийняття владних
рішень, її висновки носять
рекомендаційний характер для
виконавчого комітету Сумської міської
ради, що також вбачається з п.п.3.1 п.3, п.11
додатку № 4 до спірного рішення.

Порядок видачі дозвільних документів
виконавчим комітетом не порушено, тому
як Виконавчий комітет Сумської міської
ради, як дозвільний орган приймає
рішення про надання чи відмову у
наданні дозволу, про продовження чи
відмову у продовженні строку дії
дозволу (п.п. 4.5.2, 5.4 Правил).

З огляду на зазначене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції , що діяльність Комісії, не
суперечить принципам єдиних вимог
порядку видачі дозвільних документів
та створення виконавчим комітетом
Комісії не суперечить вимогам Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності».

Колегія суддів також вважає
помилковими доводи апеляційної скарги,
що надання Комісії повноважень
прийняття рішення про продовження дії
дозволу.

Відповідно до абз 1,2,6 п.5.4 п.5 Правил
(додаток № 1) строк дії дозволу
продовжується на підставі заяви, яка
подається робочому органу
розповсюджувачем зовнішньої реклами у
довільній формі не пізніше ніж за один
місяць до закінчення дії дозволу. Заяви
щодо подовження терміну дії дозволу,
які надійшли до робочого органу у
встановлений термін, подаються на
розгляд Комісії з питань розміщення
зовнішньої реклами в м. Суми.
Продовження строк дії дозволу є правом,
а не обов'язком виконавчого органу
ради.

Відповідно до п. 3.1 п.3 Додатку № 4 до
спірного рішення , завданням Комісії є
розгляд , за поданням робочого органу ,
заяв на надання дозволу на розміщення
зовнішньої реклами, надання висновків
та рекомендацій з цих питань.

З зазначених вище норм Правил
вбачається, що завданнями комісії є
розгляд документів на продовження
строку дії дозволу, перевірка чи не
змінилася містобудівна ситуація, чи
розміщення рекламного засобу
відповідає вимогам техніки безпеки
тощо, при цьому, висновки Комісії
носять рекомендаційний характер.

Надання дозволу та прийняття про
продовження строку його дії
здійснюється виконавчим комітетом та
є його самоврядним повноваженням.

Твердження апелянта, що продовження
строку дії дозволу є обов'язком, а не
правом виконавчого органу ради,
колегія суддів вважає помилковим, тому
як вихідним критерієм в зазначеному
питанні є волевиявлення зацікавленої
особи (подача заяви), за умов що
продовження дії відповідає
містобудівній ситуації, нормативним
вимогам, правам та інтересам інших
осіб, умовам продовження дії такої
ліцензії.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності зазначених пунктів
Правил, зокрема п.29 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України від29.12.03р.№ 2067
колегія суддів вважає помилковими.

Згідно п. 29 Типових правил розміщення
зовнішньої реклами строк дії дозволу
продовжується на підставі заяви, яка
подається робочому органу
розповсюджувачем зовнішньої реклами у
довільній формі не пізніше ніж за один
місяць до закінчення строку дії
дозволу. Продовження строку дії
дозволу фіксується в журналі
реєстрації з внесенням відповідних
змін у дозвіл. У такому ж порядку
продовжується строк дії дозволів,
наданих до набрання чинності цими
Правилами. Відмова у продовженні
строку дії дозволу може бути оскаржена
у порядку, встановленому
законодавством.

Зазначеним пунктом передбачена також
можливість відмови у продовженні
строку дії дозволу, а тому продовження
строку дії дозволу є правом
виконавчого органу ради.

З огляду на зазначене абз.2,6 п.5.4
розділу 5 Правил не суперечать вимогам
діючого законодавства.

Щодо доводів позивача про незаконність
встановлення відстаней між рекламними
засобами (п. 11.17.3 Правил).

Так, відповідно до п.п.11.17.3 Правил
(додатку № 1) встановлено ергономічні
вимоги до зовнішньої реклами , зокрема
відстань між наземними рекламними
засобами , встановленими вздовж
проїзної частини вулиць і доріг ( на
одній стороні проїзду, вулиці,
магістралі, одному розділовому газоні
та ін.. і призначеними для огляду з
одного напрямку), повинна бути не менше
100 м. для великогабаритних рекламних
засобів розміром поверхні від 18 кв.м. і
більше , не менше 50 метрів - для
середнього формату і не менше 25 м. - для
рекламних засобів малого розміром
поверхні до 6 кв.м.

Мінімальна відстань у створі цих
рекламних засобів повинна бути не
менше 5 м,, що обумовлено необхідністю
забезпечення нормального сприйняття
інформації та оптимальної схеми
підключення рекламних засобів до
електричних мереж . Встановлені у
створі рекламні засоби не повинні
відрізнятися за розміром рекламної
площини та конструктивним рішенням.

Ст.ст. 10, 20, 40 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів"
визначено, що організація благоустрою
та здійснення самоврядного контролю за
станом благоустрою та утриманням
територій населених пунктів,
здійснюється сільськими, селищними,
міськими радами та їх виконавчими
органами, рішення яких є обов'язковими
на відповідній території.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів", до
об'єктів благоустрою, зокрема
віднесено, вулиці, прибудинкові
території, території загального
користування, дороги тощо.

Згідно ст. 21 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів",
елементами благоустрою є засоби та
обладнання зовнішнього освітлення та
зовнішньої реклами, інформаційні
стенди, дошки, вивіски.

Статтею 22 Закону України « Про
благоустрій населених пунктів»
встановлено, що комплексний
благоустрій - це проведення робіт, в т.ч.
із забезпечення зовнішньої реклами
спрямованих на покращення естетичного
вигляду території з урахуванням
безпеки руху транспорту та пішоходів.

Зазначені положенням Закону України «
Про благоустрій населених пунктів»
надають повноваження органу місцевого
самоврядування для здійснення
контролю за благоустроєм, в т. ч. і
прийнятті норм, які спрямовані на
дотримання техніки безпеки.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про
рекламу" передбачено, що зовнішня
реклама повинна розміщуватись із
дотриманням вимог техніки безпеки.

Судом встановлено, що відповідачем
визначено параметри для встановлення
рекламних засобів з урахуванням вимог
ДБН 360-92 "Містобудування, планування і
забудова міських і сільських поселень",
ДБН В.1.2.-2:2006 "Система забезпечення
надійності та безпеки будівельних
об'єктів. Навантаження і впливи. Норми
проектування".

Типовими правилами та Законом України
"Про рекламу" встановлені мінімальні
відповідні відстані, яких повинен
дотримуватись суб'єкт господарювання.
Перелік обмежень та заборон щодо
розміщення зовнішньої реклами,
встановлений пунктами 34 - 37 цих Правил,
є вичерпним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
п.п.11.17.3 оскаржуваного рішення
відповідача не суперечать цим
нормативно-правовими актам та
прийнятий в межах повноважень органу
місцевого самоврядування по
здійсненню контролю за благоустроєм
території.

Щодо законності вимог про розроблення
проектної документації та необхідних
погоджень (п. 11.18.3 Правил).

Так, відповідно до п.п.11.18.3 Правил
встановлені експлуатаційні вимоги,
зокрема проведення робіт, пов'язаних із
встановленням і наступною
експлуатацією рекламному засобу, не
допускається без відповідної
проектної документації та необхідних
погоджень.

П.п. 38, 39 Типових правил передбачено
розроблення необхідної технічної
документації для рекламних засобів, а
для дахових конструкцій ще й
проведення технічної експертизи. При
цьому п. 16 Типових правил передбачає
погодження дозволу з власником місця.

Судом встановлено, що п. 11.18.3 Правил
повністю кореспондується з вимогами
Типових правил, а тому доводи
апеляційної скарги про встановлення
додаткових вимог для підприємницької
діяльності в сфері реклами є
безпідставними.

Щодо законності порядку розміщення
вивісок (п.п. 2.2.4, 2.6.1, 3.4.1.1, 3.4.1.2 Правил
розміщення вивісок (додаток №5 до
рішення).

Так, відповідно до п.п.2.2.4 Правил
розміщення вивісок встановлені вимоги
до місця розташування вивіски, зокрема
якщо у будівлі знаходиться декілька
власників (орендарів) приміщень,
зовнішній вхід для яких є спільним, то
їх вивіски на фасаді повинні
розташовуватись на невеликих
табличках однакового розміру (площею
до 0,3 кв.м.) та з однакового матеріалу
виконання праворуч чи ліворуч від
входу (в'їзду)у будівлю (приміщення).

Відповідно до другого речення п.п.2.6.1
Правил розміщення вивісок встановлені
вимоги до встановлення вивісок,
зокрема в історичному ареалі площа
також форми не може перевищувати 0,5
кв.м.

Відповідно до п.п.3.4..1.1. та 3.4.1.2
встановлено, що до заяви для погодження
проекту вивіски особа додає : копію
документа, що посвідчує право
власності (користування) приміщення, у
якому здійснюється діяльність,
свідоцтво про надання правової охорони
в Україні власним товарним знакам,
знакам обслуговування, логотипам ( у
разі їх використання на вивісці).

Ст.ст. 22, 23 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
передбачають, що комплексний
благоустрій повинен здійснюватися у
відповідності до містобудівної
документації з дотриманням естетичних
вимог.

Судом встановлено, що спірні пункти про
порядок розміщення вивісок
відповідачем прийнято у межах
повноважень визначених Законом
України «Про благоустрій населених
пунктів» та на виконання рішення
Сумської міської ради від 22.11.2012 р. №
1364-МР, від 19.12.2013 р. №1943-МР, якими
затверджено містобудівну
документацію.

Порядок розташування вивісок,
встановлений відповідачем, не
суперечать актам вищої юридичної сили,
та спрямовані на захист права та
інтересів громади м. Суми.

Щодо доводів апеляційної скарги про
незаконність рішення відповідача в
частині зонування території м. Суми
(розділ 12 Правил).

Так, розділ 12 Правил передбачає
зонування території м. Суми для
розміщення зовнішньої реклами.

Згідно ст. 32 Закону України "Про
охорону культурної спадщини" з метою
захисту традиційного середовища
окремих пам'яток, комплексів навколо
них повинні встановлюватися зони
охорони пам'яток: охоронні зони, зони
регулювання забудови, зони
охоронюваного ландшафту, зони охорони
археологічного культурного шару. Межі
та режими використання зон охорони
пам'яток визначаються відповідною
науково-проектною документацією і
затверджуються відповідним органом
культурної спадщини.

Межі та режими використання
історичних ареалів населених місць,
обмеження господарської діяльності на
територіях історичних ареалів
населених місць визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, відповідною
науково-проектною документацією, яка
затверджується центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони культурної спадщини або
уповноваженими ним органами охорони
культурної спадщини.

Рішенням Сумської міської ради від
22.11.2012 року № 1364-МР, від 19.12.2013 року
№1943-МР затверджено містобудівну
документацію.

Історико-архітектрурним опорним
планом, затвердженим рішенням Сумської
міської ради 19.12.2013 року №1943-МР,
визначено режим збереження і порядок
використання історичного ареалу м.
Суми.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
норми розділу 12 Правил не скасовують і
не змінюють правових норм актів вищої
юридичної сили та відповідають
історико-архітектурним та
інфраструктурним вимогам і правилам.

Щодо доводів апеляційної скарги про
незаконність встановлення порядку
визначення плати (додаток 2 до рішення
від 17.12.2013 №650).

Так, відповідачем прийнято Порядок
визначення розміру плати за тимчасове
користування місцем, що перебуває в
комунальній власності, для розміщення
рекламних засобів.

Частиною 1 статті 143 Конституції
України, ст.ст. 28, 29 Закону України "Про
місцеве самоврядування" ст. 632 ЦК
України надано право виконавчим
органам місцевих рад встановлювати
тарифи на побутові, комунальні,
транспортні та інші послуги.

Пунктом 32 Типових правил надано право
виконавчим органам місцевих рад
встановлювати порядок встановлення
плати за тимчасове користування місцем
розташування рекламних засобів, що
перебуває у комунальній власності.

Встановлення порядку визначення
розміру плати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Суми є власним самоврядним
повноваженням виконавчого комітету
Сумської міської ради.

Таким чином, вищезазначеними нормами
надано право виконавчим органам ради
встановлювати плату за надані послуги,
враховуючи економічні показники.

Судом встановлено та не спростовано
позивачем, що порядок визначення плати,
встановлений додатком 2 до рішення від
17.12.2013 №650, вчинений відповідачем в
межах наданих повноважень та за
змістом не суперечить вимогам
законодавства, а тому прав позивача не
порушує.

Встановивши базові тарифи за
розміщення зовнішньої реклами на
об'єктах, що перебувають у комунальній
власності, відповідач визначив розмір
плати за розміщення реклами.

Доводи апеляційної скарги, що
підвищенням тарифу створюють для
позивача несприятливі економічні
умови колегія суддів не бере до уваги,
оскільки зазначене не свідчить про
незаконність рішення відповідача.

До того ж, позивач не обмежений спірним
рішенням відповідача обирати вид
рекламного засобу та зону його
розташування в залежності від
можливості понесення відповідних
затрат.

За таких умов, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що відповідач, приймаючи рішення 17.12.2013
№650 діяв правомірно, в межах наданих
повноважень та у спосіб встановлений
законом, а тому судом правомірно
відмовлено в задоволені позову.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції надав
правильну оцінку доказам по справі,
вірно встановив обставини та
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальність
"Суми-реклама" залишити без
задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 28.08.2014р. по справі № 591/3051/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Курило Л.В. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 27.10.2014 р.