Справа № 810/5157/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5157/14
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач: Глущенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів Пилипенко
О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Узинський цукровий
комбінат» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київської області про визнання
протиправними та скасування постанов,
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Узинський
цукровий комбінат» на ухвалу
Київського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року,

В С Т А Н О В И В :

02 вересня 2014 року ТОВ «Узинський
цукровий комбінат» звернулось у суд із
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київської області, в якому просило
визнати протиправними та скасувати
постанови відповідача від 24.06.2014 № №
3-2406/2-7/10-23/2406/08/01, 3-2406/5-7/10-24/2406/08/01,
3-2406/4-7/10-21/2406/08/01, 3-2406/3-7/10-22/2406/08/01 про
накладення на нього штрафних санкцій
за правопорушення у сфері
містобудування.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року адміністративний позов
залишено без розгляду.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати таке та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а
справа - направленню до суду першої
інстанції для продовження розгляду, з
таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про залишення позовної заяви без
розгляду на підставі статті 100 КАС
України з причин пропуску позивачем
встановленого законом строку на
звернення до адміністративного суду із
такими вимогами, не встановивши
поважних причин такого пропущення.

Відповідно до положень статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а щодо оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
на підставі якого ним може бути
заявлено вимогу про стягнення грошових
коштів, - місячний строк.

Окрім того, спеціальною нормою статті 5
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудування» передбачено, що
постанову центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
може бути оскаржено до суду протягом 15
днів з дня її винесення з повідомленням
про таке оскарження у той самий строк
органу, який виніс постанову.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України початком перебігу
вищевказаного строку звернення до суду
визнається день, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом з'ясовано, що із аналогічними
позовними вимогами позивач звертався
до суду першої інстанції у липні та
серпні 2014 року, що підтверджується
даними Єдиного державного реєстру
судових рішень. Так, у справі № 810/4358/14
ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 31.07.2014
позовну заяву повернуто у зв`язку з
неусуненням позивачем недоліків
позовної заяви, яку було залишено без
руху; у справі № 810/4590/14 ухвалою
Київського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014
позовну заяву повернуто у зв`язку з
поданням позивачем заяви про її
відкликання до відкриття провадження в
адміністративній справі; у справі №
810/4986/14 ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014
позовну заяву залишено без розгляду з
підстав пропуску позивачем строків
звернення до адміністративного суду.

Зазначені звернення позивача до суду
підтверджують ту обставину, що про
оскаржувані постанови відповідача
позивачу було відомо в липні 2014 року.

З огляду на те, що спірні постанови, на
підставі яких можуть заявлятись вимоги
про стягнення грошових коштів,
винесені 24 червня 2014 року, а з даним
адміністративним позовом ТОВ
«Узинський цукровий комбінат»
звернулося до суду лише 02 вересня 2014
року, позивачем було пропущено
встановлений статтею 5 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері
містобудування» та строк для звернення
за захистом свої прав у сфері
публічно-правових відносин,
встановлений частиною 5 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За правилами статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Отже, можливість незастосування
наслідків вищевказаної норми
пов'язується із наявністю поважних
причин пропущення строку звернення до
суду.

Судом першої інстанції не прийнято
покликання позивача, як на поважну
причину пропущення строку звернення до
суду, на те, що представник
підприємства за довіреністю ОСОБА_2 у
період з 25.06.2014 по 04.08.2014 перебував у
відрядженні, а з 05.08.2014 по 28.08.2014 - у
відпустці, що унеможливило звернення
позивача до суду у строки, передбачені
чинним законодавством, оскільки, як вже
зазначалось, у липні та серпні 2014 року
позивач вже звертався до суду із
аналогічними позовними заявами. При
цьому, місцевий суд зауважив, що ТОВ
«Узинський цукровий комбінат» є
юридичною особою і не позбавлений
права уповноважити будь-яку іншу особу
представляти інтереси підприємства в
суді.

Обговорюючи такі висновки суду першої
інстанції, колегія суддів зауважує, що
згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частинами 1, 2 статті 8 КАС України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Завдання адміністративного
судочинства кореспондує статті 6
Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
яка ратифікована Законом України від
17.07.1997 №475/97, відповідно до якої кожен
має право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав
людини, зокрема, в справі «Делькур
проти Бельгії» (рішення від 17.01.1970)
висловлена позиція, що в
демократичному суспільстві у світлі
розуміння Конвенції, право на
справедливий суд посідає настільки
значне місце, що обмежувальне
тлумачення статті 6 не відповідало б
меті та призначенню цього положення.

У справі «Белле проти Франції» (рішення
від 04.12.1995) Європейський Суд з прав
людини зазначив, що стаття 6 Конвенції
містить гарантії справедливого
судочинства, одним з аспектів яких є
доступ до суду. Рівень доступу, наданий
національним законодавством, має бути
достатнім для забезпечення права особи
на суд з огляду на принцип верховенства
права в демократичному суспільстві.
Для того, щоб доступ був ефективним,
особа повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права. У
справі «Шаповалов проти України»
(рішення від 31.07.2012) Судом вказано, що
для того, щоб право доступу до суду було
ефективним, особа повинна мати чітку
практичну можливість оскаржити акт,
який є втручанням в її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду
і не є абсолютним, це право не повинно
обмежуватись таким чином чи такою
мірою, що сама суть права буде зведена
нанівець.

У контексті викладеного, враховуючи, що
в адміністративному судочинстві
загальним строком звернення до
адміністративного суду, за чинною
редакцією статті 99 КАС України, є
шестимісячний строк, який обчислюється
з моменту, коли особа дізналась або
могла дізнатись про порушення своїх
прав, колегія суддів доходить висновку,
що спеціальний строк оскарження
постанов відповідача тривалістю 15
днів, не в повній мірі забезпечує право
позивача на доступ до суду.

Зважаючи на те, що з моменту винесення
оспорюваних рішень відповідача до
звернення позивача із даним позовом
пройшло близько двох з половиною
місяців, а з того моменту, як позивач
вперше заявив свої вимоги - менше, ніж
півтора місяці, а також з огляду на
перебування у відпустці та відрядженні
протягом встановленого законом строку
звернення до суду представника
позивача, колегія суддів вважає, що в
сукупності ці підстави свідчать про
необхідність надати позивачу
можливість захистити своє право в суді.
Інакший підхід був би виявом
надмірного формалізму та міг би
розцінюватись як обмеження особи в
доступі до суду, яке захищається
статтею 6 Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Окрім того, судова колегія враховує, що
позивач вчиняв активні дії щодо
реалізації цього права, що
розцінюється судом як добросовісна
поведінка.

Отже, доводи апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню, з
направленням справи до місцевого суду
для продовження розгляду.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, суд апеляційної інстанції
скасовує її і направляє справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, якщо визнає, що судом
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 211
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Узинський
цукровий комбінат» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року - скасувати, а справу направити
до цього суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає як така, що не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М