Справа № 808/8687/13-а
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2014 рокусправа № 808/8687/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 30
січня 2014 року в адміністративній
справі

за позовом Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Серп і Молот»

до Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Серп і Молот», в якому
позивач просить визнати протиправними
дії Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області щодо складання акту перевірки
господарської діяльності
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Серп і Молот» №
76/08-17-22/03749632 від 17.10.2013 та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області № від 30.10.2013.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від
30.10.2013, винесене Приморською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Запорізької області. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. Апеляційна
скарга ґрунтується на тому, що судом
першої інстанції неповно з'ясовані
обставини справи та порушено норми
процесуального права, що призвело до
прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що посадовими особами
Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області було проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Серп і молот» з питань
правильності визначення повноти
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з АФГ «Агро» у травні
2013 року, за результатами якої складено
Акт від 17.10.2013 № 76/08-17-22/03749632.

В ході перевірки виявлені порушення з
боку позивача абзаців 1, 2, 9 ,11 пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено суму
податку на додану вартість, яка
підлягає відображенню в особовому
рахунку платників та повністю
залишається в розпорядженні позивача
по спеціальній декларації в період, що
перевірявся, всього в сумі 32926,53 грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 30.10.2013 №
, згідно з яким збільшено суму
грошового зобов'язання СВК «Серп і
молот» з податку на додану вартість на
74084,69 грн., з яких за основним платежем -
32926,53 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 41158,16 грн.

В основу спірного податкового
повідомлення-рішення лягли висновки
податкового органу про порушення
позивачем п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України внаслідок
неправомірно сформованого
податкового кредиту за податковою
декларацією № 203 від 29.05.2013, виданою
Асоціацією фермерських господарств
«Агро», яка не зареєстрована в Єдиному
реєстрі податкових накладних, що
призвело до його завищення в сумі 32926,53
грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості та
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення суд
апеляційної інстанції зазначає, що
відповідно до ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
що є підставою для включення вказаних у
ній сум податку до складу податкового
кредиту за умови дотримання інших
вимог Кодексу щодо формування
податкового кредиту.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Датою та часом
надання податкової накладної та/або
розрахунку коригування в електронному
вигляді до Державної податкової
адміністрації України є дата та час,
зафіксовані у квитанції. Якщо
надіслані податкові накладні та/або
розрахунки коригування сформовано з
порушенням вимог, передбачених
відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або
пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу,
протягом операційного дня продавцю
надсилається квитанція в електронному
вигляді у текстовому форматі про
неприйняття їх в електронному вигляді
із зазначенням причин. Якщо протягом
операційного дня не надіслано
квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

В разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення та
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
покупець таких товарів/послуг має
право додати до податкової декларації
за звітний податковий період заяву із
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем до декларації з ПДВ за
листопад 2013 року було подано до
податкового органу заяву із скаргою на
постачальника - АФГ «Агро», до якої
додано договір від 02.01.2013 № ДГ-02/01-10,
видаткову накладну,
товарно-транспортні накладні та інші
належним чином оформлені первинні
документи, на підставі яких позивачем
придбані і отримані у власність
паливно-мастильні матеріали (дизельне
паливо у кількості 20508 л за ціною 7,17 грн.
за 1 л на суму 146974,00 грн. та бензин у
кількості 2408 л за ціною 7,33 грн. за 1 л на
суму 17658,67 грн. на загальну суму 164632,67
грн.), що в повній мірі відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Серп і молот».

Доводи апелянта, що така заява податна
з порушенням строку, встановленого ст.
201 ПК України, суд апеляційної
інстанції не знаходить обґрунтованими
з огляду на те, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту,
відповідно до статті 198 Податкового
кодексу України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше, або дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг, або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Водночас, відповідно до пункту 198.6
статті 198 ПК України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Суд апеляційної інстанції доходить
висновку, що позивачем в повній мірі
виконані вимоги статті 201 Податкового
кодексу України в частині отримання
податкової накладної та включення
відповідної суми до податкового
кредиту, адже з аналізу вказаної норми
права випливає, що закон пов'язує право
платника податку на включення суми ПДВ
до податкового кредиту в разі відмови
постачальника від видачі податкової
накладної або в разі порушення ним
порядку її заповнення та порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі, із
вчиненням певних дій - звернення до
постачальника з відповідною вимогою
та, в разі відмови в її задоволенні,
подання скарги до податкового органу
на таку бездіяльність.

При цьому суд апеляційної інстанції
зазначає, що закон не встановлює чіткі
строки вчинення таких дій, обмежуючись
терміном «звітний податковий період».

Статтею 202 Податкового кодексу України
визначено, що звітним (податковим)
періодом є один календарний місяць, а у
випадках, особливо визначених цим
Кодексом, календарний квартал.

Суд апеляційної інстанції встановив,
податковий орган не спростував, що
податкові декларації з ПДВ подаються
позивачем щомісячно, тобто з
дотриманням вимог ст. 202 ПК України.

Законодавча неврегульованість чіткого
механізму отримання податкової
накладної від постачальника в разі
його відмови від вчинення таких дій (в
разі порушення ним порядку її
заповнення та порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі) в розрізі терміну,
покладає обов'язок на податковий орган
при прийнятті рішення застосовувати
приписи статті 56 Податкового кодексу
України, згідно з яким у разі коли норма
цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Враховуючи сукупність викладених
обставин колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення та
зазначає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приморської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року в адміністративній справі №
808/8687/13-а - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 14 жовтня
2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова