Справа № 2а-6551/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Справа №
58509/12/9104Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29 липня
2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області про
зобов'язання провести нарахування та
виплату разової грошової допомоги як
члену сім'ї загиблого (померлого)
ветерана війни -

В С Т А Н О В И Л А:

19 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, яким просила визнати
дії управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області щодо
неналежного нарахування та виплати
щорічної одноразової грошової
допомоги відповідно до ст.15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити
недоплачену суму разової щорічної
допомоги до 5 травня у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
липня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач ОСОБА_1, вважає її
такою, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що
оскільки ОСОБА_1 є членом сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни і
має право на пільги, встановлені
законодавством України для члена сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни,
то відповідно до ст.15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» їй повинна
була бути виплачена разова грошова
допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій
за віком. Остання виплачена була у
розмірі 320 грн., що є порушенням чинного
законодавства України.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач є членом сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни та
користується пільгами відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», про що свідчить посвідчення
серії НОМЕР_1 від 20.04.2010р. Статус
позивача як члена сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни та його
право на щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня відповідачем не
оспорюється.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5
травня члену сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Ст. 17-1 даного закону вказує, що щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статтю 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
викладено в новій редакції, відповідно
до якої членам сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни щорічно до 5
травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст.15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги щорічно
до 5 травня члену сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни має
становити п'ять мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст.15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Однак позивачу разова грошова допомога
до 5 травня як члену сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни була
виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
року «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» в розмірі
320 грн., що підтверджується довідкою про
отримання допомоги управління праці та
соціального захисту Калуської
районної державної адміністрації №916
від 06.06.2011р.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної пенсії,
встановленої законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
колегія суддів приходить до висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу не підлягають застосуванню
постанови Кабінету Міністрів України,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача, передбачених ст. 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які є членами сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
пенсії.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність відмови у задоволенні
позовних вимог судом першої інстанції.
Та зазначає, що позовні вимоги позивача
щодо зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 183-2, 195, 197, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211,
212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
липня 2011 року у справі № 2а-6551/11 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови провести
перерахунок ОСОБА_1, виплаченої у 2011
році разової щорічної грошової
допомоги до 05 травня відповідно до ст.15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 щорічну грошову
допомогу до 05 травня за 2011 рік
відповідно до ст.15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук