Справа № 2-1488/10
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/58274/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
в Обухівському районі Київської
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання виплатити
пенсію за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду в м.
Обухові та Обухівському районі
Київської області на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 28 липня 2010 року та
постанову апеляційного суду Київської
області від 18 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та є інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням робіт з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, тому відповідно до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
та державної пенсії для інвалідів ІІ
групи в розмірі, не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком. Проте
зазначені виплати були проведені
відповідачем у значно меншому розмірі.

Просив: визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду в
Обухівському районі Київської області
щодо нарахування та виплати позивачу
основної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з
порушенням вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
(II групи інвалідності) основної пенсії
згідно вимог статей 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна
становити 75 процентів мінімальної
пенсії за віком, встановленої частиною
першою статті 28 закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за період з 1
липня 2007 року по 1 липня 2010 року в сумі
168717,75 грн. з урахуванням проведених
виплат;

зобов'язати відповідача призначити
(встановити) позивачу як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1 (II групи інвалідності)
основну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно вимог
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 28 липня 2010 року
позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
управління Пенсійного фонду в
Обухівському районі Київської області
у проведенні перерахунку та виплаті на
користь ОСОБА_1 державної
пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду в Обухівському районі Київської
області провести перерахунок
державної пенсії на користь ОСОБА_1
згідно зі статтею 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
повинна становити 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно зі статтею 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна становити 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік», Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 1 жовтня 2009 року, та виплатити
перерахований розмір пенсії з
врахуванням фактично виплачених
коштів за цей же період. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Київської області від 18 липня 2011 року
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду в Обухівському районі
Київської області було задоволено
частково. Рішення Обухівського
районного суду Київської області від
28 липня 2010 року змінено,
зобов'язавши управління Пенсійного
фонду України в Обухівському районі
Київської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за періоди
з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року з урахуванням
вже проведених виплат. В решті рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду в
Обухівському районі Київської області,
судами порушення норм чинного
процесуального і матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої і апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши в межах доводів
касаційної скарги за матеріалами
справи правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_1 має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
робіт з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті
54 Закону № 796-XII (в редакції, що діяла
до 1 січня 2008 року), якою
визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 Закону № 796-XII,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28 грудня 2007 року № 107-VI частини третю та
четверту статті 54 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до змісту яких у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
зокрема, по II групі інвалідності - 200
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по II групі
інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по II групі інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам II групи - у розмірі 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894) та «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року №530.

У 2009, 2010 роках змін до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які б встановлювали обмеження щодо
зазначених виплат, не вносилось.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду в Обухівському районі
Київської області залишити без
задоволення, а постанову апеляційного
суду Київської області від 18 липня 2011
року та змінене рішення Обухівського
районного суду Київської області від 28
липня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.