Справа № 872/17569/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2014 рокусправа № 811/3181/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2013 року

у справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства "Удача" до
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємства "Удача"
(далі - ПП "Удача" ) звернувся до суду з
позовом до відповідача Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
(далі - Долинської ОДПІ ) , в якому
просив суд визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення форми "Р" № від 17.07.2013 року,
яким позивачу збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість у загальному розмірі 28206,25
грн., з яких 22565 грн. основного платежу,
5641,25 грн. штрафних санкцій.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року позов задоволено, визнане
протиправним та скасоване прийняте
відповідачем податкове повідомлення -
рішення форми "Р" № від 17.07.2013 року,
на користь позивача стягнено судовий
збір в сумі 282,06 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач Долинська ОДПІ звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач ПП "Удача" зареєстрований в
Долинській ОДПІ як платник податку на
додану вартість.

Відповідачем Долинською ОДПІ з 04.07.2013
року по 04.07.2013 року проведено
позапланову невиїзну перевірку ПП
"Удача" з питань правильності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту за період з 01.07.2012
року по 31.07.2012 року, про що 04.07.2012 року
складено акт № 63/1520/ 36735088.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.209.2 ст.209 ПК
України, ч.1 ст.203, 207, 208, 215, 216, 228, 626, 629, 655,
656, 659, 662 ЦК України, внаслідок чого
підприємством завищено податковий
кредит за липень 2012 року у загальному
розмірі 22565 грн., який сформовано від
контрагента ТОВ "Кіровоградський
Агроспецтех";

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача ґрунтується на
висновках отриманого від іншого
податкового органу акту перевірки
контрагента позивача щодо фіктивності
його діяльності.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 17.07.2013
року форми "Р", яким позивачу збільшено
суму грошових зобов'язань з податку на
додану вартість у загальному розмірі
28206,25 грн., з яких 22565 грн. основного
платежу, 5641,25 грн. штрафних санкцій.

Позивач оскаржив зазначене податкове
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п.198.1, 198.2 ст.198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з в тому
числі придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

При цьому, п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Статтею 201 ПК України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну , складену за
вибором покупця (отримувача).

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що ПП
"Удача" у липні 2012 року придбало у ТОВ
"Кіровоградський Агроспецтех" запасні
частини, інструменти та матеріали для
ремонту комбайна, оплату вартості
якого здійснено позивачем у
безготівковому порядку.
Транспортування придбаного товару
здійснювалося позивачем відповідно до
подорожнього листа №13 вантажного
автомобіля від 31.07.2012 року автомобілем
ГАЗ-53 НОМЕР_1, який орендується ПП
"Удача" у ФОП ОСОБА_3 на підставі
договору оренди №2 від 15.09.2011 року.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

П. 201.8., п. 201.9. ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу. Не дає права на віднесення сум
податку до податкового кредиту
податкова накладна, виписана
платником, звільненим від сплати
податку за рішенням суду, після
набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи видно, що
постачання товарів було спрямоване на
реальне настання правових наслідків та
набуття сторонами цивільних прав та
обов'язків, що обумовлені ними,
оскільки передача контрагентом ТОВ
"Кіровоградський Агроспецтех" товару
та здійснення позивачем оплати товару
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими у відповідності із Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, а саме: податковими та
видатковими накладними, прибутковими
накладними, актами встановлення
запасних частин, рахунками-фактурами,
платіжними дорученнями тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що по
виписаним ТОВ "Кіровоградський
Агроспецтех" податковим накладним №190
від 30.07.2012 року, №202 від 31.07.2011 року,
позивачем правомірно від несені суми
ПДВ до складу податкового кредиту за
липень 2012 року на загальну суму 22565 грн.
, оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
приписи ч.1 ст.203, 207, 208, 215, 216, 228, 626, 629, 655,
656, 659, 662 ЦК України при вчиненні
правочину, укладеного з ТОВ
"Кіровоградський Агроспецтех" в
частині недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними, договір з
зазначеним контрагентом носить
фіктивний характер.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що відповідно до приписів
Податкового кодексу України
відповідачу згідно покладених на нього
функцій та повноважень не надано право
щодо встановлення нікчемності
правочинів, укладених чи неукладених
суб'єктами господарювання при
перевірці їх господарської діяльності
; разом з тим податкові органи не
позбавлені права звернутися до суду з
вимогою про визнання недійсним
правочину при умові його укладання
контрагентами з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства, та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину за такими
угодами відповідно до вимог ч.3 ст.228 ЦК
України.

Оскільки відповідачем не надані
належні докази фіктивності
(нікчемності) укладеного позивачем з
контрагентом ТОВ "Кіровоградський
Агроспецтех" правочину, відсутні
рішення суду про визнання його таким,
також не існує судових рішень, якими
контрагент позивача визнаний
фіктивним, а його установчі документи -
недійсними, на час дії угоди ТОВ
"Кіровоградський Агроспецтех" був
зареєстрований в установленому
порядку як платник ПДВ, мав право
виписувати та надавати податкові
накладні, не був виключений із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відповідачем висновок про нікчемність
правочину з зазначеним контрагентом
зроблений на припущеннях.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що позивачем
правомірно включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, сплачені позивачем в
ціні придбаного товару у контрагента
ТОВ "Кіровоградський Агроспецтех" , а
визнання протиправним та скасування
судом оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 17.07.2013 року щодо збільшення
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість у загальному розмірі
28206,25 грн., є обґрунтованим та вірним.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
судового збору в сумі 2294 грн.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
судового збору в сумі 282,06 грн.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова