Справа № 872/14386/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2014 рокусправа № 808/4620/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В..

за участю

представника позивача: Ковальова О.Є.,

представника відповідача: Корольова
О.О..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів
Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року у справі №808/4620/13-а за позовом
приватного підприємства "Виробничо -
комерційна фірма "ЛІКО" до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про скасування
податкових повідомлень - рішень,-

в с т а н о в и в :

08 травня 2013 року приватне
підприємство "Виробничо - комерційна
фірма "ЛІКО" звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому з
урахуванням уточнених позовних
вимог (а.с. 46-50) просило суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення № та
№, прийняті відповідачем 25.03.2013.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що матеріалами
перевірки жодним чином не підтверджено
факт «нереальності» здійснення
господарських операцій та відсутні
будь-які докази, які підтверджують факт
нікчемності угод. Основними підставами
в акті перевірки, які викладені в
якості обґрунтування нереальності
угод є нічим необґрунтовані твердження
та припущення податкового органу.
Відтак прийняті на підставі висновків
акту перевірки податкові повідомлення
- рішення носять протиправний характер
та підлягають скасуванню у судовому
порядку.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 08
серпня 2013 року адміністративний позов
задоволено, визнано протиправним та
скасовано податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції в Шевченківському районі
м.Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби № та
№ від 25 березня 2013 року.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції Державна податкова
інспекція в Шевченківському районі
м.Запоріжжя Запорізької області
державної податкової служби,
відповідач, звернулась з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції вимог
норм матеріального та процесуального
права просить оскаржувану постанову
суду скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що надані до перевірки ПП "ВКФ
"ЛІКО" первинні документи не дозволяють
встановити факт реального виконання
договірних зобов'язань контрагентами
позивача. Також, на думку заявника
апеляційної скарги, суд не дослідив
докази в їх сукупності, викладені
відповідачем в Акті перевірки, що
свідчать про відсутність реального
характеру укладеного між позивачем та
його контрагентом правочину.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що у період з 29.01.2013 року
по 04.02.2013 року посадовими особами
державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП "ВКФ "ЛІКО" з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати до бюджетів
податку на прибуток підприємства та
податку на додану вартість під час
здійснення взаємовідносин з ТОВ "Юкка -
Трейд" за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011
року, за результатами якої складено акт
№16/22-10/24913588 від 07.02.2013 року.

Перевіркою встановлено
порушення:

вимог ст. 1, п.2 ст.3, п.1,п.2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» №996 від 16.07.1999р; п.п. 1.1 п.1, п.п.1.2
п.1, п. 2.16 ст. 2 Положення про джоку
метальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку,
затвердженим Наказом Мінфіну України
№88 від 24.05.1995р; вимог п. 138.1 ст. 138, п.п.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок
чого встановлено завищення податку
на прибуток на загальну суму 3 968 грн., в
т.ч. по періодам:

- 2 квартал 2011 року у сумі 3968 грн.,

- 2-3 квартал 2011 року у сумі 3968 грн.,

- 2-4 квартали 2011 рік 3968 грн.

вимог ст.1, п.2 ст.3, п.1, п.2
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фнансову
звітність в Україні» №996 від 16.07.1999р;
п.п. 1.1 п.1, п.п.1.2 п.1, п. 2.16 ст. 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженим Наказом Мінфіну України
№88 від 24.05.1995р.; п.п 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.201.10
ст. 201, п. 198.3, п. 198.4, 198.6 ст.198 ПК України;
Наказу ДПА України №696 від 10.01.2011р. «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»,
п.19 ст. 2 Бюджетного кодексу України,
внаслідок чого завищено податковий
кредит за період з 01.04.2011по 31.12.2011 всього
на суму 3450 грн., в тому числі по
періодам:

- травень 2011р. у розмірі 3450 грн.,

- червень 2011р. у розмірі 3450 грн.

25.03.2013р. на підставі акта перевірки
відповідачем були прийняті наступні
податкові повідомлення-рішення:
№, яким ПП ВКФ «Ліко» було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у загальному
розмірі 3968,00 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 0 грн.; №, яким ПП ВКФ
«Ліко» було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальному розмірі 3451 грн., у
тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціям у розмірі 1 грн.

Правомірність та обгрунтованість
податкових повідолмень - рішень
№ та № від 25.03.2013р. є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки акту перевірки не
відповідають дійсним обставинам
справи, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті на
підставі означеного Акту є незаконними
та необґрунтованими та підлягають
скасуванню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки,
фактично, підставою для визначення
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток стала відсутність, на думку
податкового органу, належного
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
"Юкка - Трейд".

Означеного висновку ДПІ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя
дійшла з огляду на матеріали
досудового слідства у відношення
керівника підприємтсва ТОВ "Юкка -
Трейд" порушеного за фактом здійснення
фіктивного підприємства.

В ході досудового слідства
встановлено, що ТОВ "Юкка Трейд" було
зареєстровано без наміру здійснення
підприємницької діяльності з метою
використанні її реквізитів та
розрахункових рахунків для
перерахування безготівкових грошових
коштів в готівкові.

З огляду на вищевказане податковий
орган дійшов висновку про відсутність
реальності настання наслідків
обумовлених господарськими операціями
між позивачем та ПП "ВКФ "ЛІКО" та ТОВ
«Юкка - Трейд».

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками податкового
органу з огляду на наступне.

Згідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України,
не включаються до складу валових
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що між ПП ВКФ «Ліко» (Покупець)
та ТОВ «Юкка-Трейд» (Постачальник) було
укладено договір про надання послуг
№11 від 25.05.2011 (далі - Договір), за умовами
якого Постачальник зобов'язується
надати Покупцю, а Покупець
зобов'язується належним чином оформити
за оплатити послуги згідно умов
Договору. Перелік, кількість та
вартість послуг зазначається в
рахунку, який вважається невід'ємною
частиною договору. Згідно п.п. 2.2, 2.3
зазначеного Договору, постачальник
зобов'язаний надати наступні
документи: видаткова накладна,
податкова накладна, акт виконаних
робіт. Датою надання послуг вважається
дата, яка зазначена в акті про виконані
роботи.

Згідно наданої позивачем суду копії
акту здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №Ю-020601, Виконавцем були
проведені такі роботи (надані такі
послуги) по договору №11 від 25.05.2011 -
виготовлення заготовки для стійки
анкера - 5000 шт., загальна вартість робіт
(послуг) без ПДВ 17250,00 грн.

Також позивачем надана суду копія
рахунка-фактури №Ю-310502 від 31.05.2011р. на
виготовлення заготівки для стійки
анкера у кількості 5000 шт. на суму без
ПДВ 17250,00 грн., з посиланням на договір
№11 від 25.05.2011 та копія податкової
накладної №310503 від 31.05.2011, виписаної
ТОВ «Юкка-Трейд».

Згідно копії платіжного доручення №152
від 31.05.2011р. ПП «ВКФ «Ліко» сплатило
на користь ТОВ «Юкка-Трейд»
попередню оплату за виготовлення
заготівок стійки анкера згідно рахунку
№Ю-310502 від 31.05.2011р. у загальному
розмірі 20700,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 3450,00 грн.

Вказані операції були відображені
позивачем в податкових документах та
підтверджені бухгалтерськими
документами.

Досліджені вище документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, та визнаються судом
апеляційної інстанції як первинні з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9
означеного Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
здійснюється на підставі первинних
документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, первинні документи
відображають зміст та обсяг укладених
договорів, містять всі необхідні
реквізити, та обов'язкові посвідчення,
що вказує на безпідставність висновків
податкового органу про неправомірне
відображення позивачем сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
у податковій звітності за вказаними
господарськими операціями.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами наслідком яких є
поставка товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
посилань податкового органу при
обґрунтування порушень позивачем
податкового законодавства на
матеріали перевірки його контрагентів
з огляду на наступне.

Формування підприємством податкового
кредиту не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, або припустився інших
порушень при здійсненні господарської
діяльності, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає з анеобхідне зазначити
настпуне.

У відповідності до ч.1 ст. 17
Кримінального процесуального кодексу
України, особа вважається невинуватою
у вчиненні кримінального
правопорушення і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено у порядку,
передбаченому цим Кодексом, і
встановлено обвинувальним вироком
суду, що набрав законної сили.
Відповідно до ч.1 ст. 84 Кримінального
процесуального кодексу України,
доказами в кримінальному провадженні є
фактичні дані, отримані у
передбаченому цим Кодексом порядку, на
підставі яких слідчий, прокурор,
слідчий суддя і суд встановлюють
наявність чи відсутність фактів та
обставин, що мають значення для
кримінального провадження та
підлягають доказуванню.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зазначено, що матеріали
кримінальної справи до набрання
законної сили рішенням суду у такій
справі не мають преюдиціального
значення та не можуть бути належними
та допустимими доказами у
адміністративному судочинстві.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоди не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту відповідних сум
ПДВ, а також правомірності формування
податку на прибуток за рахунок
договорів, укладених позивачем та його
контрагентом, на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
в тому числі податкових накладних,
отриманих в ході реального здійснення
господарської операції, що ґрунтується
на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року у справі №808/4620/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим