Справа № 500/6835/14-а
Суддя: Бальжик О. І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/6835/14-а
Провадження № 2-а/500/180/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

секретаря:
Іванової Ю.П.

за участю позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС ВДАІ
ГУМВС України в Одеській області
Вилкова Д.В. про визнання незаконною та
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до старшого інспектора ДПС
ВДАІ ГУМВС України в Одеській області
Вилкова Д.В. про визнання незаконною та
скасування постанови серії ПС1 №621676
від 02.10.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, а також
стягнення судових витрат зі сплати
судового збору та на правову допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
02.10.2014 року відносно нього складений
протокол про адміністративне
правопорушення, згідно з яким у
зазначений день о 09 год. 30 хв. по
автодорозі Болград-Ізмаїл він керував
службовим автомобілем марки «ВАЗ-2107»
державний номер НОМЕР_1 без ввімкненого
ближнього світла фар, чим порушив п.9.8
ПДР. За результатами розгляду
вищеназваного протоколу, 02.10.2014 року
старшим інспектором ДПС ВДАІ ГУМВС
України в Одеській області Вилковим
Д.В. винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення, якою
його було притягнено до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КпАП України, та накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 425 гривень. Вважає дану
постанову незаконною та
необґрунтованою, так як виїжджаючи з м.
Ізмаїла в напрямку м. Болград, ним було
ввімкнено ближнє світло фар, про що
свідчило відображення на панелі
приборів індикатора ввімкнення
ближнього світла фар. На його думку, під
час руху автомобілю з незалежних від
нього причин перегоріло реле ближнього
світла фар, що неможливо було помітити.
Дані обставини підтверджуються
дорожнім листом, за змістом якого
транспортний засіб на початок робочого
дня знаходився в технічно справному
стані, актом обстеження технічного
стану службового автомобілю, в якому
зазначено, що перегоріло реле
ближнього світла фар тощо.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали у повному
обсязі та наполягали на його
задоволенні.

Відповідач, будучи своєчасно та
належним чином повідомленим про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, надіславши на
адресу суду заперечення проти позову
(а.с.35-38).

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, допитавши свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить наступного висновку.

Частина 1 ст.8 КУпАП визначає, що особа,
яка вчинила адміністративне
правопорушення, підлягає
відповідальності на підставі закону,
що діє під час і за місцем вчинення
правопорушення.

Частиною 2 ст.122 КУпАП у редакції, чинній
на час притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності,
передбачена відповідальність водіїв
транспортних засобів за порушення
правил користування зовнішніми
освітлювальними приладами або
попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку

Згідно з п.9.8 Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України за №1306 від 10.10.2001
року (далі - ПДР), з 1 жовтня по 1 травня на
всіх механічних транспортних засобах
поза населеними пунктами повинні бути
ввімкнені денні ходові вогні, а в разі
їх відсутності в конструкції
транспортного засобу - ближнє світло
фар.

В судовому засіданні встановлено, що
02.10.2014 року старшим інспектором ДПС
ВДАІ ГУМВС України в Одеській області
Вилковим Д.В. складено протокол про
адміністративне правопорушення,
згідно з яким ОСОБА_1 о 09 год. 45 хв. по
автодорозі Болград-Ізмаїл керував
автомобілем марки «ВАЗ-2107» держномер
НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього
світла фар, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР.

02.10.2014 року за результатами розгляду
вищезазначеного протоколу старшим
інспектором ДПС ВДАІ ГУМВС України в
Одеській області Вилковим Д.В. винесено
постанову про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
скоєння правопорушення, передбаченого
ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 гривень.

За змістом ст.258 КУпАП протокол про
адміністративне правопорушення не
складається, а постанова у справі про
адміністративне правопорушення
виноситься без участі особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності у разі виявлення
адміністративного правопорушення у
сфері забезпечення дорожнього руху,
зафіксованого за допомогою працюючих в
автоматичному режимі спеціальних
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису. У інших випадках розгляд
справи про адміністративне
правопорушення відбувається
відповідно до порядку, встановленого
ст.279 КУпАП, з урахуванням положень,
встановлених ст.280 КУпАП.

Аналогічні роз'яснення містяться у
п.п.2.8, 4.1 Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України за №77 від 26.02.2009 року.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення.

За змістом ст.288 КУпАП постанову в
справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржено в
суд, у порядку, визначеному КАС України,
з особливостями, встановленими цим
Кодексом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність тощо.

Стаття 252 КУпАП визначає, що при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці данні
встановлюються в тому числі
показаннями технічних приладів. Ці
дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як вбачається з відрізку дорожнього
листа за №616 за жовтень 2014 року, 02.10.2014
року автомобіль марки «ВАЗ-2107»
держномер НОМЕР_1 під час виїзду о 08 год.
00 хв. знаходився у технічно справному
стані (а.с.8).

За змістом акту обстеження технічного
стану службового автомобілю, 02.10.2014
року в період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год.
30 хв. виявлено, що реле ближнього світла
автомобілю марки «ВАЗ-2107» держномер
НОМЕР_1 перегоріло, у зв'язку з чим, фари
ближнього світла не працюють (а.с.9).

Дані обставини узгоджуються з наявним
в матеріалах справи товарним чеком на
придбання реле світла, а також наданими
у судовому засіданні показаннями
свідка ОСОБА_3

Частиною 1 ст.11 КАС України передбачено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними до суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За позицією Верховного Суду України,
викладеною в п.24 постанови Пленуму «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній
зокрема необхідно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, старшим інспектором ДПС
ВДАІ ГУМВС України в Одеській області
Вилковим Д.В. в порушення ст.ст.251, 280
КУпАП не було зазначено на підставі
яких конкретних доказів він прийшов до
висновку про те, що прибор ближнього
світла фар автомобілю марки «ВАЗ-2107»
держномер НОМЕР_1 знаходяться у
технічно справному стані, проте водій
ОСОБА_1, рухаючись поза межами
населеного пункту, не увімкнув його.

З наданого до заперечень відеозапису
також не можливо встановити дані
обставини.

Крім того, слід звернути увагу на те, що
у разі виявлення технічної
несправності прибору ближнього світла
фар під час руху транспортного засобу,
заборона його подальшого руху не
передбачена жодним з пунктів ПДР.

Таким чином, відповідачем не надано
будь-яких фактичних даних, на основі
яких у визначеному законом порядку він
встановив наявність адміністративного
правопорушення, винність позивача в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи (пояснення свідків,
показання технічних приладів та
технічних засобів тощо), хоча,
об'єктивно, він мав таку можливість.

Зазначені вище обставини вказують на
те, що у старшого інспектора були
відсутні достатні правові підстави для
ухвалення постанови про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності.

Згідно з п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

За таких обставин, суд на підставі п.2 ч.1
ст.293 КУпАП та п.1 ч.1 ст.162 КАС України
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
лише в частині скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №621676 від
02.10.2014 року.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення
судових витрат зі сплати судового
збору та на правову допомогу, суд
виходить з наступного.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.84 КАС України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать, зокрема,
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка
оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

Стаття 90 КАС України визначає, що
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом. У разі
звільнення сторони від оплати надання
їй правової допомоги витрати на
правову допомогу здійснюються за
рахунок Державного бюджету України.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Зважаючи на те, що позивач звільнений
від сплати судового збору, а також на ту
обставину, що останнім не було
визначено суму витрат на правову
допомогу, а також надано доказів на
підтвердження їх понесення, суд не
вбачає підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат.

Керуючись ст.ст.6-11, 35, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора
ДПС ВДАІ ГУМВС України в Одеській
області Вилкова Д.В. про визнання
незаконною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, - задовольнити
частково.

Постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №621676 від
02.10.2014 року, винесену старшим
інспектором ДПС ВДАІ ГУМВС України в
Одеській області Вилковим Д.В., -
скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог, -
відмовити.

Копію постанови надіслати для відома
відповідачу.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя: