Справа № П/811/3677/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
справа№П/811/3677/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Брегея Р.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» Олександрійської
міської ради (далі - Підприємство) до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство звернулось до суду
з заявою до податкового органу про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
від 09 жовтня 2014 року, яким
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на 35302 грн.
та накладено штрафну санкцію - 17651 грн.

У позовній заяві
Підприємство зазначає, що від
укладення договору поставки з ТОВ
«Глорія ЛТД» (далі - Товариство)
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом, настали реальні
правові наслідки, котрі обумовлювались
ним.

На його думку, воно правомірно
сформував в деклараціях з податку на
додану вартість суми податкового
кредиту відповідного звітного періоду,
котрі сплачені згаданому контрагенту.

У письмових запереченнях
відповідач зазначає про
безпідставність позову.

Стверджує, що правочин, котрий
уклало Підприємство з
Товариством, не спрямовувався на
реальне настання наслідків, які
обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є
акт про неможливість проведення
перевірки діяльності згаданого
контрагента.

11 листопада 2014 року суд
прийняв рішення про розгляд справи у
порядку письмового провадження (а.с.71).

Суд, дослідивши матеріали справи,
зробив висновок про задоволення позову
з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, 21 березня 2014 року Підприємство
(покупець) та Товариство (постачальник)
уклали догорів поставки (а.с.23-25).

Упродовж березня 2014 року Підприємство
придбало у Товариства труби на
загальну суму 211812,69 грн. (з урахуванням
ПДВ у сумі 35302,11 грн.).

На підтвердження реальності
господарських операції Підприємство
надало первині документи
бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові
накладні від
26 та 31 березня 2014 року (а.с.29-30, 34-35).

Перевезенням товару займалося СПД ФО
ОСОБА_1 за рахунок Підприємства
відповідно до змісту
товарно-транспортної накладної,
подорожного листа та договору підряду
(а.с.33, 37-38).

Підприємство розрахувалось з
Товариством за придбану продукцію у
безготівковій формі (а.с.31-32).

З 22 по 26 вересня 2014 року відповідачем
проведено невиїзну документальну
перевірку діяльності Підприємства по
взаємовідносинах з Товариством за
березень 2014 року (а.с.7-17).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом вони склали акт,
у якому зазначили виявлені порушення.

Так, зробили висновок, що правочин,
котрий уклало
Підприємство з Товариством, є
недійсним (нікчемним), так як не
спрямовувався на настання реальних
наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт про
немоджливість проведення перевірки
діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкове повідомлення-рішення від 09
жовтня 2014 року, яким Підприємству
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на
35302 грн. та накладено штрафну санкцію -
17651 грн. (а.с.22).

07 липня 2014 ДПІ у Ленінському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області складено
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів за березень
2014 року (а.с.55-61).

Акт перевірки містить висновок про
відсутність факту реальності вчинення
Товариством господарських операцій
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом.

За результатом проведення перевірки
діяльності Товариства керівник
податкового органу не прийняв жодного
рішення негативного характеру
стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки це
єдиний спосіб реалізації компетенції
суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства податкова інспекція не
прийняла жодних рішень та не
звернулася до суду з позовами про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник
податкового органу не погодився з
висновками ревізорів про недійсність
правочинів, які уклало Товариство.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства з податку на додану
вартість за договором, котрий
укладений з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності
позивача, податкові ревізори
посилались на акт про неможливість
проведення перевірки діяльності
згаданого контрагента як незаперечні
докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договору, рішення
податкового органу щодо застосування
негативних наслідків стосовно
контрагента, яке останнім визнається
як законне, вирок суду, показання
свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочину, який уклало
Підприємство з Товариством.

Більше того, в судовому засіданні
позивач надав суду достатню кількість
доказів стосовно виконання ним та його
контрагентом зобов'язань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку Підприємства
(видаткові та податкові накладні,
товарно-транспортну накладну, платіжні
доручення).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, Підприємство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми коштів за
договором, укладеним з Товариством,
відповідно до приписів статті 198
Податкового кодексу України (датою
виникнення права на податковий кредит
є дата одержання товару, що
підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, а позов
- задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 09 жовтня 2014 року, яким
комунальному підприємству
«Теплокомуненерго» Олександрійської
міської ради збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість на 35302 грн. та накладено
штрафну санкцію - 17651 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
Олександрійської міської ради судові
витрати в сумі 1827 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей