Справа № 826/15445/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд»

до

державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 жовтня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі міста Києва головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Вінсо-технології» за період з 01.05.2013 по 31.08.2013, з товариством з обмеженою відповідальністю «Т-строй» за період з 01.07.2013 по 31.08.2013, з товариством з обмеженою відповідальністю «Вів електромонтаж» за період з 01.07.2013 по 31.07.2013, з товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» за період з 01.12.2013 по 31.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд», зокрема, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на суму 103 564 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 23.04.2014 №141/1-22-01-31025135, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» та його контрагентів:

товариством з обмеженою відповідальністю «Вінсо-технології» за договором від 05.03.2013 №05-03-2013;

товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» за договором від 22.11.2013 №6811.

З огляду на приписи статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при розгляді даної адміністративної справи перевіряє обґрунтованість висновків акту перевірки в цій частині і наголошує на наступному.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» (підрядник) укладено договір підряду від 22.11.2013 №6811, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов’язання в межах вартості предмету договору, у встановлені терміни на свій ризик власними і залученими силами виконати будівельно-монтажні роботи на об’єкті: «Будівництво 14-16 поверхового житлово-офісного комплексу з вбудовано-прибудовами (офісними) приміщеннями за будівельною адресою: місто Вишневе, Київська область, вулиця Південна 5-б». Підрядник виконує власними силами та залученими ним співвиконавцями будівельно-монтажні роботи, в обсягах передбачених договірною ціною і по етапах передбачених проектно-кошторисною документацією з додержанням вимог будівельних норм та правил і умов даного договору, а замовник здійснює оплату усіх цих робіт в обсязі передбаченому проектно-кошторисною документацією і договірною ціною, що є невід’ємною частиною цього договору, і в строки передбачені даним договором.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору підряду від 22.11.2013 №6811; довідок про вартість робіт за відповідні періоди; актів приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди; податкових накладних за відповідні періоди, фото звіт виконаних робіт.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» та його контрагентом - товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» вказано на акт Вишгородської об’єднаної податкової інспекції головного управління Міністерства доходів і зборів у Київській області від 21.03.2014 №36/22-00/32925834 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «ІБК «Центробуд» за грудень 2013».

Зі змісту названого акту вбачається, що контрагент позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» декларувало свої грошові зобов’язання за наслідками взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю «ІБК «Центробуд», розбіжностей в сумах задекларованих податкових зобов’язань/податкового кредиту не виявлено. Одним із видів діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» є будівництво житлових та нежитлових будівель. Висновки щодо відсутності реальних наслідків виконання господарських зобов’язань товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» зроблено по ланцюгу постачальників останнього, тобто по припущеннях органу державної податкової служби.

Аналіз взаємовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» із товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Добробут» свідчить, що:

- податковим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагента позивача;

- всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість;

- під час перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом;

- доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин відповідачем суду не надано.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 03.11.2014