Справа № 2а/2470/2877/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/26688/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

при секретарі Сватко А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Каденюка М.Г.,

відповідача - Фуштея М.В.,

розглянув у судовому засіданні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Чернівецької
області Державної податкової служби
(далі - ДПІ)

на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26.12.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012

у справі №2а/2470/2877/11

за позовом спільного
українсько-російського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Галактика-3" (далі -
Товариство)

до ДПІ

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26.12.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29.03.2012, позов задоволено; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 15.06.2011 №
з тих мотивів, що вартість будівельних
робіт для цілей оподаткування не
впливає на приріст (убуток) запасів у
замовника.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові акти
попередніх інстанцій та відмовити у
позові. На обґрунтування касаційних
вимог скаржник зазначає, що вартість
поставлених замовникові будівельних
робіт, які матеріалізовані у
створеному об'єкті будівництва, бере
участь як складова запасів при
розрахунку приросту (убутку) їх
балансової вартості відповідно до
пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Товариством у відповідності до статті
216 Кодексу адміністративного
судочинства України подано
заперечення на касаційну скаргу, в
якому позивач зазначає про
правильність та обґрунтованість
висновків попередніх інстанцій та
просить залишити оскаржувані судові
акти без змін, а скаргу - без
задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення розглядуваних
касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи з'ясовано, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення, згідно з яким
позивачеві визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 3 148 264,25 грн. (у тому числі 2 686 188 грн.
за основним платежем та 462 076,25 грн. за
штрафними санкціями), було прийнято ДПІ
за наслідками проведення виїзної
планової перевірки Товариства з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2009 по 31.03.2011. Результати
цієї перевірки висвітлені в акті від
30.05.2011 № 1393/23-1/22843348, в якому зазначено
про безпідставне неврахування
позивачем при розрахунку приросту
(убутку) балансової вартості запасів
вартості будівельно-монтажних робіт на
будівництво житлового комплексу, що
призвело до заниження позивачем
оподатковуваного доходу на загальну
суму 10 744 750 грн.

На обґрунтування своєї позиції по
справі ДПІ зазначає, що результатом
понесення витрат на придбання спірних
підрядних робіт стало отримання
позивачем товару (споруди житлового
комплексу), витрати на придбання якого
впливають на розрахунок податкового
обліку приросту (убутку) балансової
вартості запасів.

За правилами пункту 5.9 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» платник податку веде
податковий облік приросту (убутку)
балансової вартості товарів (крім тих,
що підлягають амортизації, та цінних
паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Таким чином, наведений припис Закону
свідчить на користь висновку про те, що
у розрахунку приросту (убутку) беруть
участь виключно матеріальні складові
запасів, а саме - товари, сировина та
матеріали, комплектуючі вироби та
напівфабрикати, малоцінні предмети, а
облік таких запасів ведеться на
складах, у незавершеному виробництві
та у залишках готової продукції. При
цьому розглядувана норма не визначає
незавершене виробництво як окремий вид
запасів; у цій нормі йдеться саме про
запаси як матеріальні складові у
незавершеному виробництві.

Отже, при веденні обліку приросту
(убутку) вартості матеріальних
ресурсів у незавершеному виробництві
визначається вартість не всього
незавершеного виробництва, а лише
вартість матеріальних ресурсів, які
використовуються у виробництві
продукції (до яких не належить вартість
придбаних робіт), що дорівнює добутку
вартості незавершеного виробництва на
кінець звітного періоду і частки
матеріальних витрат у затратах на
виробництво продукції за звітний
період.

Витрати ж платника на придбання
будівельних робіт підлягають
відображенню в податковому обліку як
валові витрати з дотриманням вимог
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та не підлягають подальшому врахуванню
при обчисленні приросту (убутку)
балансової вартості запасів.

Наведене обумовлює правильність
висновків судів про необхідність
задоволення даних позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновки судів, покладені
в основу прийняття оскаржуваних
рішень, та не дають підстави для
надання іншої правової оцінки
установлених обставинам. Зазначені
доводи ґрунтуються на іншому
тлумаченні норм податкового
законодавства, які регулюють
розглядувані правовідносини, що однак
не є свідченням судової помилки.

Норми матеріального права при розгляді
цієї справи правильно застосовані
судами; порушень процесуальних норм, що
тягнуть скасування або зміну судових
актів, не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Чернівцях
Чернівецької області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26.12.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 у
справі № 2а/2470/2877/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько