Справа № 2а-4266/09/0770
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/24151/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19.01.2011

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011

у справі № 2а-4266/09/0770

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління у Закарпатській області

про визнання недійсним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про
визнання недійсним та скасування
рішення від 11.09.2009 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 35000 грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16.03.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

ФОП ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
ст. 61 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Мукачівська ОДПІ у письмових
запереченнях на касаційну скаргу
просить залишити оскаржувані судові
рішення без змін, а скаргу - без
задоволення.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом касаційної інстанції здійснено
заміну відповідача у справі -
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області її правонаступником -
Мукачівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
застосування до позивачки, яка
перебувала на спрощеній системі
оподаткування, штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 35000 грн. за рішенням від
11.09.2009 № слугували висновки
перевірки, викладені в акті від 29.08.2009 №
003816, про порушення п. 2.6 ст. 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, що
полягало у неоприбуткуванні готівки
від продажу товарів у сумі 7000 грн. Таке
порушення встановлено у зв'язку з
виявленим фактом відсутності
відповідних записів в Книзі обліку
доходів і витрат.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями)
визначено Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженим постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320 (далі Положення № 637).

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637
оприбуткування готівки визначено як
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у касовій
книзі, книзі обліку доходів і витрат,
книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Особам, яким Законом України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637 книга
обліку - касова книга, книга обліку
доходів і витрат, книга обліку виданих
та прийнятих старшим касиром грошей
або книга обліку розрахункових
операцій.

Враховуючи положення п. 6 ст. 9 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР, п. 8 Порядку
видачі Свідоцтва про сплату єдиного
податку, затвердженого наказом ДПА
України від 29.10.1999 № 599 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.99 за № 752/4045, особи,
які перебувають на спрощеній системі
оподаткування, ведуть Книгу обліку
доходів і витрат.

Позивачка в касаційній скарзі не
наводить доводів, які б спростовували
факт вчинення нею порушення щодо
неоприбуткуванні готівки в Книзі
обліку доходів і витрат.

Суд касаційної інстанції вважає
безпідставними доводи позивачки,
викладені в касаційній скарзі, про
порушення судами попередніх інстанцій
при вирішенні даної справи приписів ст.
61 Конституції України, за якими ніхто
не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Зі встановлених судами обставин
вбачається, що Мукачівським
міськрайонним судом Закарпатської
області винесено постанову від 12.10.2009 у
справі № 3-3112/09 про притягнення ФОП
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164-1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, - порушення порядку
ведення доходів і витрат, та
застосовано штраф в сумі 85 грн. При
цьому, при розгляді вказаної справи
встановлено вчинення позивачкою
порушення п. 19.1 ст. 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 27 цього Кодексу штраф
є грошовим стягненням, що накладається
на громадян і посадових осіб за
адміністративні правопорушення у
випадках і розмірі, встановлених цим
Кодексом та іншими законами України.

Фінансові санкції, які застосовуються
до суб'єктів підприємницької
діяльності на підставі Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР за
порушення вимог цього Закону, виходячи
із змісту ч. 1 ст. 238 Господарського
кодексу України є
адміністративно-господарськими
санкціями, які застосовуються до
суб'єктів господарювання за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності і є заходами
організаційно-правового або майнового
характеру, спрямованими на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Отже, застосована до ОСОБА_2, як до
фізичної особи, адміністративна
відповідальність у вигляді
адміністративного стягнення,
передбачена Кодексом України про
адміністративні правопорушення, не є
тотожною відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, що передбачена Указом
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95-ВР, та яка застосована контролюючим
органом до позивачки, як до суб'єкта
підприємницької діяльності.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанції не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування оскаржених судових рішень.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19.01.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун