Справа № 872/16115/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2014 рокусправа № 804/11653/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Інспекція
з питань захисту прав споживачів у
Херсонській області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року у справі № 804/11653/13-а за
адміністративним позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК "ПРИВАТБАНК" до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Херсонській
області про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
стягнень № 53 від 30.04.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

03.09.2013 р. Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"Приватбанк" звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області, в
якому просить скасувати постанову № 53
від 30.04.2013 р. Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
про накладення на Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"Приватбанк" стягнень, передбачених
ст.23 Закону України "Про захист прав
споживачів" у вигляді штрафу у розмірі
43062,47 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
вересня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи що
30.11.2012 р. відповідачем проведено
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів Херсонської
філії ПАТ КБ "Приватбанк".

Перевірка проводилась на підставі
надісланого 27.07.2012 р. на адресу
відповідача листа Держспоживінспекції
України від 23.07.2012 р. № Т-1445/7 щодо
розгляду скарги споживача ОСОБА_2
відносно порушення його прав ПАТ КБ
"Приватбанк" під час укладання
споживчого кредиту.

Перевірка почалася після одержання
Держспоживінспекцією у Херсонській
області заяви споживача про дозвіл на
розкриття банківської таємниці (лист
від 16.08.2012 р.), згоди
Держспоживінспекції України на
проведення позапланової перевірки
позивача (лист № 03/7-5661-2012 від 19.11.2012 р.),
наказу на здійснення позапланових
заходів контролю № 154 від 28.11.2012 р. та
відповідно до направлень №00000659.

Висновки перевірки були оформлені
Актом перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів № 00000528 від 30.11.2012 р. (надалі -
Акт перевірки).

Позивачем 28.11.2012 р. було отримано
повідомлення Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Херсонській
області про проведення перевірки з
питань захисту прав споживачів. На
адресу інспекції позивачем була
надіслана відповідь (лист від 04.12.2012 р.
вих. № 30.1.0.0/2-20121130/1577), що Херсонська
філія ПАТ КБ "Приватбанк" взагалі не
може бути об'єктом проведення
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів перевірок, оскільки не є
суб'єктом господарювання, та було
запропоновано звернутися до Головного
офісу з питань перевірки.

На підставі Акту перевірки прийнято
постанову про накладення стягнень
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів" №53 від
30.04.2013 р. (надалі - постанова), яким
встановлено порушення ст.11,15,18,19,21
Закону України "Про захист прав
споживачів", а саме: відсутність перед
укладанням договору у письмовій формі
для споживача необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту; порушення принципу
рівності сторін внаслідок істотного
дисбалансу та договірних прав і
обов'язків на шкоду споживачів шляхом
включення у договір кредитування
несправедливих по відношенню до
споживача умов в частині
відповідальності сторін (кредитний
договір №НЕСFAЕ00000140 від 22.11.2007 р.).

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів» уповноважені
органи здійснюють державний контроль
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання,
сфери послуг і торгівлі, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати
стягнення: на суб'єктів господарської
діяльності за порушення законодавства
про захист прав споживачів відповідно
до ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.
Перелік інформації про продукцію
визначено у ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» перед
укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження
кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може
бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким
описом відмінностей між ними, в тому
числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту
(в процентному значенні та грошовому
виразі) з урахуванням відсоткової
ставки за кредитом та вартості всіх
послуг (реєстратора, нотаріуса,
страховика, оцінювача тощо), пов'язаних
з одержанням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
кредиту;

е) строк, на який кредит може бути
одержаний;

є) варіанти повернення кредиту,
включаючи кількість платежів, їх
частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення
кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки
майна та, якщо така оцінка є необхідною,
ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та
про державні субсидії, на які споживач
має право, або відомості про те, від
кого споживач може одержати докладнішу
інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих
схем кредитування.

Аналогічні вимоги викладені в п. 2.1
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту (затверджено постановою
правління Національного банку України
від 10.05.2007 № 168, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 25.05.2007 за
№ 541/13808).

Відповідно до п. 2.4 зазначених Правил
банки зобов'язані отримати письмове
підтвердження споживача про
ознайомлення з вищенаведеною
інформацією.

Колегія суддів зазначає, що клієнт
ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами
кредитування, про що свідчить підпис
клієнта в кредитному договорі та в
Додатку № 1 до договору.

Згідно з умовами кредитного договору
ПАТ КБ "Приватбанк" виконав свої
зобов'язання та видав ОСОБА_2 кредит у
розмірі 15978,51 доларів США (п. 7.1
Кредитного договору).

Матеріалами справи підтверджується, що
Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25.06.2013 р. відмовлено
у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ
"Приватбанк" про визнання кредитного
договору недійсним та захист прав
споживачів. Зазначеним рішенням
встановлено, що при укладенні
Кредитного договору ОСОБА_2 був
ознайомлений з усіма умовами договору,
погодився з ними, що підтверджується
підписами сторін на кредитному
договорі та договорі застави рухомого
майна. Також встановлено, що ОСОБА_2 до
суду не надано жодного доказу на
підтвердження того факту, що на момент
укладання кредитного договору він був
не згодний з його умовами або вважав
його таким, що не відповідає закону, чи
не бажав його взагалі укладати. Рішення
набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України
«Про захист прав споживачів» продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» захист прав
споживачів, передбачених
законодавством, здійснюється судом.

Більш того, відповідно до ст. 250
Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.
Дія цієї статті не поширюється лише на
штрафні санкції, розмір і порядок
стягнення яких визначені Податковим
кодексом України та іншими законами,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби
та митні органи.

Таким чином, норми ст. 250 Господарського
кодексу України поширюють дію і на
порядок застосування штрафних санкцій
органами виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів за порушення
законодавства щодо порядку здійснення
господарської діяльності в сфері
правовідносин зі споживачами товарів,
робіт, послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Херсонській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
вересня 2013 року у справі № 804/11653/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Д.В. Чепурнов