Справа № 826/13454/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Клочкова Н.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Карпушової
О.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30.09.2013 у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «Арт-Капітал
Менеджмент» до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Компанія з управління активами
«Арт-Капітал Менеджмент» звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 09.08.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30.09.2013 вищевказаний адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Згідно з планом-графіком проведення
документальних перевірок Державного
податковою інспекцією у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві проведена
документальна планова виїзна
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «АРТ-КАПІТАЛ
Менеджмент» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 по
31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт
про результати планової виїзної
документальної перевірки ТОВ
«Компанія з управління активами
«АРТ-КАПІТАЛ Менеджмент» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період 01.01.2010 по 31.12.2012
№ 742/26-58-22-02-18/33540395 від 26.07.2013 та на
підставі Акту перевірки виписане
податкове повідомлення-рішення №
від 09.08.2013 (далі -
повідомлення-рішення №), яким
відповідачем визначено суму
податкового зобов'язання позивача у
загальному розмірі 251 710,00 грн, з них 250 920
грн збільшення суми за основним
платежем - податком на прибуток
фінансових установ і 790 грн. штрафна
(фінансова) санкція.

Повідомлення-рішення № отримане
позивачем поштою, рекомендованим
листом 14.08.2011, що підтверджується
конвертом та інформацією з
інтернет-служби УДППЗ «Укрпошта» пошук
поштових відправлень.

Позивач вважає, що оскаржуване
повідомлення-рішення №
суперечить чинному законодавству,
оскільки прийняте на підставі
помилкових висновків акту перевірки,
внаслідок невідповідності матеріалам
перевірки і первинним документам
позивача та хибного тлумачення
відповідачем законодавства, яке
регулює господарську діяльність
позивача, і тому повинне бути скасоване
з огляду на викладене нижче.

Судом встановлено, що підставою для
прийняття повідомлення-рішення №
були висновки викладені
відповідачем в Акті перевірки (розділ
3.1. «Податок на прибуток»: пункт 3.1.1.
«Валовий дохід» про начебто заниження
валового доходу на суму 174 012 грн у 2011
році; пункт 3.1.2. «Валові витрати» пп. 5 і 6
про начебто завищення позивачем
валових витрат за період з 01.01.2010 по
31.12.2012 на загальну суму 1 463 073 грн, в тому
числі по періодах:

за 1 квартал 2011 року на суму 687 877 грн;

за 2-4 квартали 2011 року на суму 760 167 грн;

за 2012 рік на суму 15 029 грн (стор.1 пункту
3.1.2. Акту перевірки).

При цьому, відповідач у Акті перевірки
вказує на те, що:

1). Позивачем занижено валовий дохід на
загальну суму 174 012 грн, у тому числі по
періодах:

за 1 квартал 2011 року - на суму 84 953 грн.;

за 2 квартал 2011 року - на суму 89 059 грн.;

за 2-3 квартали 2011 року - на суму 89 059 грн
наростаючим підсумком;

за 2-4 квартали 2011 року - на суму 89 059 грн
наростаючим підсумком.

2). позивачем неправомірно (порушено п.
150.1. ст.150 ПК України) сформовано
витрати, в частині перенесення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування на наступні звітні
(податкові) періоди, які відображено в
рядках 04.9, 06.6 та 06.5 декларацій з податку
на прибуток підприємств (далі за
текстом іменується - Декларація(ї)) за
період з 01.01.2010 по 31.12.2012 у загальній
сумі 1 201 659 грн, а саме:

за 1 квартал 2011 на суму 687 877 грн;

за 2-4 квартали 2011 на суму 507 753 грн;

за 2012 рік на суму 15 029 грн (стор.5 пункту
3.1.2. Акту перевірки).

3). позивачем неправомірно (порушено
п.138.10. ст.138 ПК України) віднесено до
складу інших витрат позивача у 2011 році
сплату контрагентам винагород за
договорами (рахунками) про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
робіт з програмного забезпечення та
послуг з навчання фахівців фондового
ринку (рядок 06.5 ІВ Декларації «Інші
витрати звичайної діяльності та інші
операційні витрати» 2-4 кв. 2011), на
загальну суму 252 414 грн. (стор.7 пункту
3.1.2. Акту перевірки).

Відповідач в Акті перевірки (пп.1 п.3.1.1.)
вказує, що перевіркою відображених в
Деклараціях (рядки 01.1/02) показників
«доходи від продажу товарів (робіт,
послуг); дохід від операційної
діяльності» позивача за період з 01.01.2010
по 31.12.2012 в загальній сумі 3 078 062 грн
встановлено заниження показників у
рядках 01.1 і 02 Декларації на загальну
суму 174 012 грн у 2011 році. Начебто
позивачем невірно було проведено
розрахунок винагороди компанії з
управління активами ПВІФ «Нові
Технології» (далі - Фонд) за
січень-червень 2011 року, а саме невірно
відображено показник дебіторської
заборгованості і замість цифри 340 599,47
грн вказано цифру 166 587,47 грн. І
внаслідок цього позивачем не було
включено до рядка 01.1 Декларацій
«доходи від продажу товарів (робіт,
послуг);/02 Декларацій «дохід від
операційної діяльності» за 1-й та 2-й
квартали 2011 року винагороду за
управління активами ПВІФ «Нові
Технології» на загальну суму 174 012 грн.
Це, на думку відповідача, потягло
порушення позивачем пп.135.4.1. п.135.4. ст.135
та п.137.4. ст.137 ПК України, тобто було
занижено доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування на
суму 174 012 грн.

Однак, первинними документами
позивача, які були надані для
перевірки, такий висновок відповідача
не підтверджується.

Відповідно до п. 6.1. Регламенту ПВІФ
«Нові Технології» винагорода
керуючого (в даному випадку Позивача)
встановлюється у співвідношенні до
вартості чистих активів Фонду та
приросту вартості чистих активів
Фонду. Винагорода керуючого
нараховується щомісяця в розмірі 1/12
ставки щорічної винагороди та
сплачується грошовими коштами (п.п.6.2.,
6.б. Регламенту Фонду). Визначення
вартості чистих активів для розрахунку
винагороди керуючого здійснюється на
підставі даних середньомісячних
розрахунків вартості чистих активів
Фонду за станом на кінець останнього
робочого дня звітного місяця (п.6.3.
Регламенту Фонду, п.п. 2.4., 2.6. Положення
про склад і розмір витрат, що
відшкодовуються за рахунок активів
інституту спільного інвестування,
затверджено рішенням ДКЦПФР № 196 від
02.07.2002, далі - Положення № 196).

Позивачем розрахунки винагороди
керуючого Фондом здійснювались у
відповідності з Регламентом Фонду та
нормативно-правовими актами НКЦПФР і
за січень-червень 2011 року становлять:

за січень - 26 652,88 грн,

за лютий - 27 038,82 грн,

за березень - 27 643,96 грн,

за квітень - 28 004,06 грн,

за травень - 28 342,04 грн.,

за червень - 28 905,71 грн.

Ці дані підтверджуються розрахунками
винагороди керуючому ПВІФ «Нові
Технології» за січень - червень 2011 року,
кожен з яких перевірено і засвідчено
зберігачем Фонду та повністю
спростовують твердження відповідача
про якісь «технічні причини», які
начебто не дозволили вірно відобразити
показники дебіторської заборгованості
і вплинули на розрахунок винагороди
керуючого Фондом (тобто позивача).
Також позивач щоквартально відправляє
розрахунок вартості чистих активів
Фонду в НКЦПФР згідно з п.3. р. III
Положення про порядок складання та
розкриття інформації компаніями з
управління активами та особами, що
здійснюють управління активами
недержавних пенсійних фондів, та
подання відповідних документів до
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку, затверджено
Рішенням НКЦПФР № 1343 від 02.10.2012, де ці
розрахунки також перевіряються.
Відповідач же у Акті перевірки не
вказує, яка саме дебіторська
заборгованість не була відображена і
не наводить жодного підтвердження на
доказ своєї позиції.

Таким чином, позивач вірно визначив
свої доходи за січень-червень 2011 року у
вигляді винагороди керуючому Фондом у
загальному розмірі 166 587,47 грн, у
відповідності до первинних
бухгалтерських документів, які не
містять ніяких помилок, підтверджені
зберігачем Фонду, відзвітовано до
НКЦПФР і не оспорені відповідачем. Тому
немає жодних підстав стверджувати, що
позивачем в даному випадку
порушувались норми ПК України на які
посилається відповідач в Акті
перевірки.

Визнаючи дії позивача неправомірними з
цього питання відповідач вказує (пп.5
п.З.1.2. Акту перевірки), що за
результатами річної звітності за 2010
рік (Декларація № 409168 від 01.02.2011)
значення рядка 08 Декларації «Об'єкт
оподаткування» позитивне та дорівнює 18
981 грн і внаслідок цього начебто у
наступних податкових періодах позивач
не повинен був вказувати наявні
від'ємні значення об'єктів
оподаткування попередніх звітних
періодів.

На думку відповідача позивач,
включаючи до складу від'ємного
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду, що є частиною валових витрат в
2011 та 2012 році, від'ємне значення об'єкта
оподаткування, отримане за
результатами діяльності 2010 року,
порушив п.3 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу України (далі - ПК
України). Такий висновок відповідача є
помилковим, оскільки не враховує
законодавчі норми, що регулюють
розглядувані правовідносини.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення» ПК
України передбачає право платника
податку на прибуток відобразити у
складі витрат другого кварталу 2011 року
суму від'ємного значення, що є
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування за підсумками першого
кварталу 2011 року. Водночас розрахунок
об'єкта оподаткування за перший
квартал 2011 року здійснювався на
підставі чинних до 1 квітня 2011 року норм
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон №
334).

Пунктом 6.1 ст. б цього Закону було
визначено, що якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону № 334. Особливості,
встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону
№ 334, полягали в обмеженні врахування у
складі валових витрат у порядку статті
6 Закону № 334 сум від'ємного значення
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток, яке утворилося станом на
01.01.2010. До складу валових витрат
платника податку на прибуток за перший
квартал 2010 року підлягало включенню
лише 20 відсотків від'ємного значення,
що утворилося станом на 01.01.2010.

Водночас, як передбачено абзацом
другим пункту 22.4 статті 22 Закону № 334, у
2011 році сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.
Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону №334 обмеження щодо
можливості врахування всієї суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися. При цьому прямо
передбачалося право врахувати у складі
валових витрат першого кварталу 2011
року всю суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування, що виникло у 2010
році.

Таким чином, відповідно до зазначених
законодавчих норм до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 01.01.2010,
так і ті суми від'ємного значення, що
виникли протягом 2010 року.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування
за перший квартал 2011 року повинен був
здійснюватися з урахуванням у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
що утворилися станом на 1 січня 2010 року,
а також протягом 2010 року.

На підставі пункту 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення» ПК
України в разі якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками першого кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат другого календарного
кварталу 2011 року.

Включення від'ємного значення об'єкта
оподаткування за підсумками першого
кварталу 2011 року до витрат другого, а не
першого кварталу звітного податкового
року становить особливість
застосування у 2011 році норми пункту 150.1
статті 150 ПК України.

За загальним правилом, установленим
нормою пункту 150.1 статті 150 ПК України, у
разі якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
податкового року є від'ємне значення,
то сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємного
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення» ПК
України, в разі якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками першого кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат другого календарного
кварталу 2011 року.

Ці особливості зумовлені тим, що розділ
III ПК України набув чинності з 1 квітня
2011 року, тобто починаючи з другого
кварталу 2.011 року. Включення від'ємного
значення попередніх податкових
періодів до складу витрат не першого, а
другого кварталу звітного року має
місце лише у 2011 році, у зв'язку з чим
законодавцем було передбачено
відповідні особливості нормативного
регулювання цієї ситуації.

Таким чином, до складу валових витрат
другого календарного кварталу 2011 року
підлягає включенню сума від'ємного
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року, яка, у свою
чергу, розраховується з урахуванням у
складі валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року сум
від'ємного значення, що утворилися
станом на 01.01.2010, а також тих, що виникли
протягом 2010 року.

У подальшому розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками другого,
другого і третього кварталів, другого -
четвертого кварталів 2011 року
здійснюється з урахуванням від'ємного
значення, отриманого платником податку
за перший квартал 2011 року, у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що саме так позивач
вчинив, вказавши у Декларації за 1-ше
півріччя 2010 року в рядку 04.9 суму 171 969
грн, яка дорівнює 20% суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування на
01.01.2010, що була відображена в Декларації
за 1-й квартал 2010 року. В результаті у
позивача до оподаткування податком на
прибуток за 2010 рік була сума 18 981 грн, з
якої позивач податок сплатив. Однак,
одночасно залишалося і від'ємне
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток у розмірі 80% суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування, яка згідно з п.22.4. ст. 22
Закону № 334 не була врахована позивачем
у складі валових витрат у 2010 році. Ця
сума становила 87 877 грн. Позивач подаючи
Декларацію за 1-ше півріччя 2010 року
додав до декларації відповідне
пояснення (копія наявна у матеріалах
справи).

Згідно з абзацом другим п. 22.4. ст. 22
Закону № 334 «у 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим
Кодексом».

Керуючись цією нормою позивач включив
у Декларацію за 1-й квартал 2011 року
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, що переносилося з
попереднього звітного (податкового)
періоду, у 687 877 грн (це 80% від суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування на 01.01.2010). Оскільки
вбачається, що діяльність позивача у 1
кв. 2011 року була прибутковою, то до
перенесення на наступні звітні
(податкові) періоди 2011 року (2-4 квартали)
залишалася сума 507 753 грн.

Діючи на виконання п.150.1 ст. 150 ПК
України, позивач включив до Декларації
за 2-4 квартали 2011 року від'ємне значення
об'єкта оподаткування, що переносилося
з попереднього звітного (податкового)
періоду у сумі 507 753 грн.

У зв'язку з прибутковою діяльністю
позивача у 1 кварталі 2012 року від'ємне
значення об'єкта оподаткування за 1-й
квартал 2012 року було задеклароване у
сумі 60 117 грн, але в 2-4 кварталах 2012 року
до складу валових витрат віднесено
тільки 25% від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, тобто 15 029 грн (у відповідності
з новою редакцією пункту 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення» ПК
України, затвердженою Законом України
№4834-/і від 24.05.2012 «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
удосконалення деяких податкових норм»,
зі змінами, внесеними Законом України
№ 5083-/І від 05.07.2012). Крім того, за
результатами діяльності у 2012 році
позивачем було сплачено податок на
прибуток.

Відповідач нараховуючи суму начебто
завищеного позивачем від'ємного
значення об'єкта оподаткування у
розмірі 1210 659 грн. фактично додає
показники, які додаватися не можуть, бо
це суперечить як нормам Закону № 334 (ст.
6) так і нормам ПК України (ст. 150) в тій
частині, що розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення
об'єкта оподаткування попереднього
року у складі валових витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення. Однак, відповідач
додаючи 687 877 грн (від'ємне значення
задеклароване в 1-му кв. 2011), 507 753 грн
(зменшена сума від'ємного значення
задекларованого в 1-му кв. 2011) і 15 029 грн
(у 2012 році) фактично додає одну і ту саму
суму від'ємного значення, яка
послідовно зменшувалась по періодах.

У підпункті 6) п. 3.1.2. Акту перевірки
відповідач стверджує, що наступні,
задекларовані позивачем у рядку 06.5 ІВ
Декларації «Інші витрати звичайної
діяльності та інші операційні витрати»
2-4 кварталів 2011 року, показники витрат
на загальну суму 252 414 грн є завищеними:

- інформаційно-консультаційних послуг
отриманих від ТОВ «Базіс Поінт» по
договору № 1/10-ІКП від 02.04.2010 на суму 140 000
грн;

- індивідуального програмного
забезпечення отриманого від ОСОБА_2 на
суму 78 000 грн;

- інформаційно-консультаційних
послуг отриманих від ОСОБА_3 на суму 32 414
грн;

- послуг з навчання фахівців з
професійної діяльності на фондовому
ринку отриманих від Українського
інституту розвитку фондового ринку на
суму 2000 грн.

Відповідач обґрунтовує це так:
«...вищенаведені витрати пов'язані з
господарською діяльністю фондів, які
знаходяться в управлінні ТОВ «КУА
«АРТ-КАПІТАЛ Менеджмент» покриття
витрат, пов'язаних з діяльністю фонду,
повинні відшкодовуватись за рахунок
активів таких фондів та не підлягають
віднесенню до складу інших витрат ТОВ
«КУА «АРТ-КАПІТАЛ Менеджмент»
(передостанній абзац п. 3.1.2. Акту
перевірки). При цьому не вказує за
рахунок яких саме фондів повинні були
здійснюватись ці витрати. В управлінні
позивача у періоді, що перевірявся,
знаходилось 10 інвестиційних фондів та 2
недержавних пенсійних фонди. І за таких
обставин відповідач помилково вважає,
що позивачем неправомірно, з
порушенням п.138.10 ст. 138 ПК України,
вказані витрати на суму 252 414 грн.
віднесено до витрат компанії з
управління активами інвестиційних та
недержавних пенсійних фондів, що
потягло заниження об'єкту
оподаткування податком на прибуток
позивача.

Відповідно до ліцензії Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку серії АГ №399091 від 19.08.2010 на
здійснення професійної діяльності на
фондовому ринку - діяльності з
управління активами інституційних
інвесторів (діяльності з управління
активами) виключним видом діяльності
ТОВ «КУА «АРТ-КАПІТАЛ Менеджмент» є
професійна діяльність на фондовому
ринку - управління інститутів
спільного інвестування (пайових та
корпоративних інвестиційних фондів),
недержавних пенсійних фондів.
Здійснення професійної діяльності на
фондовому ринку - управління активами
інституцій них інвесторів вимагає
наявності у ліцензіата (позивача в
даному випадку) відповідного кадрового
та матеріально-технічного
забезпечення. Позивач повинен розуміти
поточний стан та тенденції фондового
ринку, ринку капіталів, нерухомості
тощо, для ефективного інвестування
активів інститутів спільного
інвестування та недержавних пенсійних
фондів. Для цього час від часу
замовляються
інформаційно-консультаційні послуги з
аналітичного огляду з питань фондового
ринку, як це було зроблено за договором
№ 1/10-ІКП від 02.04.2010, укладеного з ТОВ
«Базіс Поінт», отримуються послуги з
обслуговування і налаштування без
даних програми «ІС-Підприємство»
(послуги отримані від ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.). Також Позивач повинен мати
сертифікованих фахівців з управління
активами, забезпечувати їх навчання -
послуги отримані від Українського
інституту розвитку фондового ринку за
навчання працівника позивача ОСОБА_4

Попри твердження відповідача, що ці
витрати повинні здійснюватися за
рахунок активів фондів, що перебувають
в управлінні позивача, він у Акті
перевірки не наводить конкретних норм
законів України «Про цінні папери та
фондовий ринок» та «Про інститути
спільного інвестування (пайові та
корпоративні інвестиційні фонди)», які
б на це вказували і які (норми), на думку
відповідача, були порушені позивачем.

Відповідач також посилається на розділ
1 Положення № 196, однак також не
наводить конкретної норми, яка би
вказувала на те, що зроблені Позивачем
витрати необхідно було здійснювати за
рахунок активів інвестиційних фондів,
яких саме фондів (з 10-ти, що знаходились
в управлінні позивача) і у якому
пропорційному відношенні щодо кожного
фонду. Слід зазначити, що недержавні
пенсійні фонди, які теж управляються
позивачем, податковим органом
помилкового не взято до уваги, що
позивач повинен забезпечити належне
управління ними несучи при цьому
витрати, пов'язані з такою
господарською діяльністю.

При цьому, не всі витрати компанії з
управління активами можуть бути
компенсовані за рахунок фондів. Так,
позивач обмежений нормами НКЦПФР у
розмірі витрат, які він може
компенсувати за рахунок фондів
(витрати не повинні перевищувати 5%
середньорічної вартості чистих
активів ІСІ протягом фінансового року -
п. 2.10 Положення № 196). Крім цього,
неможливо розрахувати, які саме
витрати компанія з управління активами
може компенсувати за рахунок того чи
іншого фонду. Такі витрати компанії з
управління активами є частиною її
власного управлінського процесу,
включаючи організацію бухгалтерського
і податкового обліку за допомогою
програми «ІСПідприємство» (послуги
ОСОБА_5 і ОСОБА_3.), і ці витрати компанія
не вправі перекладати на фонди, якими
управляє.

На підставі ст. 3, ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» матеріалами
перевірки і первинними документами
позивача підтверджується, що:

- позивач не допускав
заниження своїх доходів за
січень-червень 2011 року, правильно
визначив винагороду керуючому Фондом
за цей період у загальному розмірі 166
587,47 грн, у відповідності до первинних
бухгалтерських документів, які не
містять помилок, підтверджені
зберігачем Фонду, а дані про вартість
чистих активів Фонду відзвітовано до
НКЦПФР.

- віднесення до витрат оплати
послуг, які були отримані позивачем від
ТОВ «Базіс Поінт», ОСОБА_3, ОСОБА_5 і
Українського інституту розвитку
фондового ринку було зроблено
правомірно, на підставі чинних
первинних документів, у
відповідності з правилами пп. 138.10
ст. 138 ПК України та класифікується як
сплачена винагорода за консультаційні,
інформаційні та інші послуги, що
отримує платник податку для
забезпечення господарської діяльності
(підпункт «г»). Відповідно відсутні
підстави стверджувати, що позивачем
завищено задекларовані витрати на суму
252 414,00 грн - як це помилково вказано в п
3.1.2. Акту перевірки.

- сума від'ємного значення об'єкта
оподаткування попередніх податкових
періодів (в 1 кв. 2001, за 2-4 кв. 2011 року, у 2012
року) правомірно задекларована
позивачем в кожному із звітних
(податкових) періодів та включена до
складу валових витрат відповідного
податкового періоду у відповідності до
вимог пункту 6.1 ст. 6 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(за період перевірки з 01.01.2010 по 01.04.2011)
та у відповідності до вимог п. 150.1 ст. 150
ПК України (за період перевірки з 01.04.2011
по 31.12.2012).

В супереч вимогам частини другої ст. 71
КАС України відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів
правомірності прийнятих ним спірних
рішень з урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.09.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

О.В.
Карпушова

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Карпушова О.В.