Справа № 2а-1651/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа № 9104/58919/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Глушка І.В.,

суддів
Большакової О.О., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Буському районі Львівської
області на постанову Буського
районного суду Львівської області від
25.11.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Буському районі Львівської області
про зобов'язання провести нарахування
та виплату підвищення до пенсії, як
дитині війни,-

встановив:

09.06.2009 року позивач звернувся в суд із
позовом до відповідача. У позовній
заяві просить суд зобов'язати
відповідача здійснити на свою користь
перерахунок та виплату недоплаченої
щомісячної надбавки до пенсії, як
дитині війни за 2007 - 2008 роки відповідно
до Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону дітям війни
повинна виплачуватись щомісячна
державна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, однак
така допомога виплачувалась в не
повному обсязі. Просив позов
задоволити.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області
нарахувати і виплатити позивачу
щомісячне підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
як дитині війни передбачене статтею 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" із урахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 09.06.2008 року по 31.12.2008 року, із
урахуванням виплачених сум. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Постанову звернено до
негайного виконання.

Постанову суду оскаржило управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області. Вважає, що
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
залишається невизначеним порядок
обчислення спірної доплати та його
розмір. Просить врахувати, що
встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Стосовно позовних вимог щодо
нарахування та виплати позивачу
підвищення до пенсії на 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за 2007 рік, то у задоволенні
таких слід відмовити, з огляду на
наступне.

Так, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» зупинено
надану ст. 6 Закону соціальну гарантію.
09.07.2007 року окремі положення Закону
України «Про державний бюджет в
Україні на 2007 рік» визнано
неконституційними тим самим
відновлено дію ст. 6 Закону, яка тривала
до 31.12.2007 року, оскільки 01.01.2008 року ст. 6
Закону викладено в іншій редакції,
згідно якої дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»)
(3551-12) до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Проте, відповідно до ч.1 ст.99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

В силу ч.2 ст.99 КАС України (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В контексті наведених процесуальних
норм, колегією суддів встановлено, що
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав 09.06.2009 року. Таким чином,
позивач звернувся до суду із пропуском
річного строку звернення до
адміністративного суду із позовними
вимогами за 2007 рік.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вбачає підстави для відмови в
задоволенні позовних вимог за 2007 рік, в
частині зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити оспорювану
надбавку, у зв'язку із пропуском
позивачем, без поважних причин, строку
на звернення до суду за захистом своїх
прав та беручи до уваги те, що
відповідач наполягає на застосуванні у
спірних правовідносинах ст. 100 КАС
України.

Разом з тим, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги позивача
у період з 09.06.2008 року по 31.12.2008 року,
вірно виходив з того, що рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року №10-рп/2008, у відповідності до якого
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік», що
обмежувало дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» визнано
неконституційним. Відтак, враховуючи
строк звернення позивача до суду (
09.06.2009 р.) та застосовуючи у спірних
правовідносинах ч.1 ст. 100 КАС України,
судом вірно встановлено, що у період з
09.06.2008 року по 31.12.2008 року - відповідач
повинен діяти згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Попри вказане, колегія суддів не може
взяти до уваги посилання апелянта на
те, що положення частини третьої статті
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 201 КАС України
підставою для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

В контексті наведеного, колегія суддів
вважає за необхідне звернути увагу на
те, що суд першої інстанції
безпідставно звернув до негайного
виконання постанову у повному обсязі,
оскільки відповідно до припису п. 1 ч. 1
ст. 256 КАС України, який є спеціальним
для виконання постанови суду у справах
зазначених у п. 2 ч.1 ст. 183-2 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Оскільки судом першої інстанції
правильно вирішено спір по суті, але із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, то у
відповідності до ст. 201 КАС України,
оскаржену постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області -
задовольнити частково, а постанову
Буського районного суду Львівської
області від 25.11.2011 року у справі №
2-а-1651/11 в частині негайного виконання -
змінити.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 256
КАС України допустити зазначену
постанову до негайного виконання - у
межах суми стягнення за один місяць.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар