Справа № 821/2045/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

23 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2045/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Циганій С.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю секретаря - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
прокуратури Херсонської області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року у справі за позовом Прокурора
міста Херсона до Департамента
містобудування та землекористування
Херсонської міської ради 3-ті особа
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії-,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор міста Херсона звернувся до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача під час
оформлення і видачі паспортів
прив'язок №88 від 28.03.2014р., №77 від
26.03.2014р., №78 від 26.03.2014р. на тимчасові
споруди на АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2;
зобов'язати відповідача анулювати
вказані паспорти прив'язок; зобов'язати
вжити заходів, спрямованих на демонтаж
незаконно встановлених тимчасових
споруд.

В обґрунтування позову зазначено, що
підготовчі (будівельні) роботи
суб'єктами господарювання розпочато
без належним чином оформленого
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку, а паспорти прив'язки
видано у порушення вимог земельного і
містобудівного законодавства. На думку
прокурора, паспорти прив'язки не
надають суб'єктам господарювання права
встановлення будь-яких тимчасових
споруд на земельних ділянках без
правовстановлюючих документів на
останні. Таке право з'являється лише
після реєстрації у встановленому
порядку правовстановлюючого документа
на право користування/власності на
земельну ділянку.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі прокурор
Херсонської області, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення та
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що департаментом
містобудування та землекористування
Херсонської міської ради видані
паспорти прив'язок №88 від 28.03.2014р., №77
від 26.03.2014р., №78 від 26.03.2014р. на тимчасові
споруди на АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.

24.04.2014 року прокуратурою м.Херсона до
Херсонської міської ради внесено
подання за № 73/2306вих-14 про аналювання
вищезазначених паспортів прив'язок у
зв'язку з порушенням земельного
законодавства.

Листом від 28 травня 2014 року Херсонська
міська рада повідомила позивача про
відмову в задоволенні вказаного
подання.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції виходив з того, що чинним
законодавством України не передбачено
надання документів про відведення
земельних ділянок під розміщення
тимчасових споруд.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає правильним, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України N 244 від 22.10.2011, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 22.11.2011
за N 1330/20068 (далі - Порядок № 244),
підставою для розміщення тимчасової
споруди (ТС) є паспорт прив'язки ТС
(додаток 1).

Пунктом 2.6 цього Порядку № 244,
передбачено, що для оформлення
паспорта прив'язки замовник
звертається до органу з питань
містобудування та архітектури із
додатковою заявою щодо оформлення
паспорта прив'язки ТС, до якої, серед
іншого, додає схему розміщення ТС, в
якій вказується площа земельної
ділянки згідно з документами на
землекористування.

Наявність у фізичних осіб-підприємців
(третіх осіб у справі) на час звернення
позивача до суду з цим позовом всіх
необхідних документів для розміщення
ТС в тому числі паспорту прив'язки,
оформленого відповідно до вимог цього
Порядку та сплата ними у
встановленому порядку до бюджету
відповідних платежів свідчить про
правомірність прийнятих рішень та
відсутності будь-яких порушень
інтересів держави, з боку суб'єкта
владних повноважень.

Отже, колегія суддів зазначає, що
Порядок № 244 визначає механізм
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності та не містить жодних
положень щодо правових підстав набуття
суб'єктами господарювання будь-яких
прав на земельні ділянки.

Крім цього відповідно до листа -
роз'яснення Мінрегіона України №7/14-2737
від 21.02.2012 року стосовно додатка 1
Порядку № 244, який передбачає надання
інформації щодо площі земельної
ділянки згідно з документами
землекористування, Мінрегіон України
роз'яснює, що така інформація
наводиться у випадках, коли заявник вже
є власником земельної ділянки і має
намір розмістити тимчасову споруду
саме на цій земельній ділянці. У інших
випадках надання такої інформації не є
обов'язковим.

Крім цього відповідно до статті 48
Господарського кодексу України з метою
створення сприятливих організаційних
та економічних умов для розвитку
підприємництва органи влади на умовах
і в порядку, передбачених законом,
зокрема, надають підприємцям земельні
ділянки, передають державне майно,
необхідне для здійснення
підприємницької діяльності; сприяють
підприємцям в організації
матеріально-технічного забезпечення,
подають підприємцям інші види
допомоги. Держава сприяє розвитку
малого підприємництва, створює
необхідні умови для цього.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до компетенції сільських,
селищних, міських рад віднесено
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України ( далі - ЗК України) до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ст.80 ЗК України суб'єктами
права власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, - на
землі комунальної власності.

Статтею 98 ЗК України встановлено, що
право земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою.

Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не
веде до позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Частина 1 ст. 116 цього Кодексу
передбачає, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що правом земельного сервітуту є
належним чином оформлене право певної
особи для задоволення її потреб на
користування або на володіння і
користування чужою земельною ділянкою,
що не належить цій особі на праві
власності, праві постійного
користування чи праві оренди.

Згідно ст. 100 ЗК України, сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 402 ЦК України,
Сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Земельний сервітут може
бути встановлений договором між
особою, яка вимагає його встановлення,
та власником (володільцем) земельної
ділянки.

Згідно з ч. 3 ст. 403 ЦК України особа, яка
користується сервітутом, зобов'язана
вносити плату за користування майном,
якщо інше не встановлено договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Тобто, сторони (власник земельної
ділянки та сервітуарій) можуть
встановлювати земельний сервітут за
домовленістю, з дотриманням та
врахуванням положень діючого
законодавства.

Рішенням Херсонської міської ради "Про
затвердження Порядку розміщення
тимчасових споруд торговельного,
побутового, соціально-культурного чи
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності у м.
Херсоні" від 30.11.2012 № 886, встановлено
форму договору про встановлення
особистого строкового сервітуту для
розміщення тимчасової споруди.

30.04.2014р. Херсонською міською радою
прийняте рішення №1388 про укладення
договорів з фізичними
особами-підприємцями (третіми особами
по справі) про встановлення особистого
строкового сервітуту земельних
ділянок для розміщення стаціонарної
тимчасової споруди - павільйонів у
комплексному розміщені (площею по 30,00
кв.м.) - для здійснення підприємницької
діяльності

Таким чином, зазначеними договорами
про встановлення особистого
строкового сервітуту для розміщення
тимчасової споруди, які є видом
земельного сервітуту, встановлено
право фізичних осіб-підприємців на
обмежене користування чужою земельною
ділянкою, що спростовує посилання
апелянта на відсутність у зазначених
осіб права користування земельною
ділянкою - територією, на якій буде
розміщуватись та використовуватись
для провадження підприємницької
діяльності тимчасова споруда.

З огляду на викладене колегія суддів
зазначає, що спірні рішення прийнятті
відповідачем у спосіб та порядку,
передбаченими вимогами діючого
законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
належним чином з'ясовані обставини
справи та надано їм правильну юридичну
оцінку. Порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду не встановлено.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційної скарги цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокуратури
Херсонської області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року у справі за позовом прокурора
міста Херсона до Департамента
містобудування та землекористування
Херсонської міської ради 3-ті особа
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.