Справа № 821/4271/14
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/4271/1416 год.32 хв.

Херсонський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

за участю: представника позивача -
Дейберт Ю.В.,

представника відповідача - Швагер М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Херсонській
області до відділу державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про скасування постанови,

встановив:

До Херсонського окужного
адміністратвного суду 28 жовтня 2014 року
надійшов адміністративний позов
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Херсонській області (далі - позивач) до
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції Херсонської області (далі-
відповідач, ВДВС), в якому, з
урахуванням уточнень, позивач просить
скасувати постанову від 25 вересня 2014
року старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 821/2385/14 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
порушення вимог ст.ст.11, 19, 25 Закону
України "Про виконавче провадження" 25
вересня 2014 року державним виконавцем
ВДВС винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження за
виконавчим листом, виданим Херсонським
окружним адміністративним судом у
справі № 821/2385/14. Рішення прийняте на
підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону. На думку
державного виконавця в резолютивній
частині виконавчого листа не
передбачено примусового характеру
виконання рішення суду. Позивач
просить скасувати зазначену
постанову.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити.

Представник відповідача надала до суду
письмові заперечення та в судовому
засіданні пояснила, що поданий
позивачем виконавчий документ не
містить рішення про зобов'язання
боржника вчинити будь-яких заходів
примусового виконання рішення, тому
постанова державного виконавця
відповідає вимогам, передбаченим
Законом України "Про виконавче
провадження". В задоволенні позову
просила відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши письмові докази і
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

19 серпня 2014 року Херсонським окружним
адміністративним судом у справі №
821/2385/14 за позовом Управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Херсонській області до ОСОБА_3
винесено постанову про застосування
заходів реагування у вигляді повного
зупинення експлуатації приміщення
їдальні "ІНФОРМАЦІЯ_1" ФОП ОСОБА_3 до
повного усунення порушень вимог
чинного законодавства у сфері пожежної
безпеки. Постанова суду звернена до
негайного виконання.

На підставі вищезазначеної постанови 05
вересня 2014 року року Херсонським
окружним адміністративним судом
видано виконавчий лист № 821/2385/14, який 18
вересня 2014 року позивачем пред'явлений
на примусове виконання до ВДВС.

25 вересня 2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Огородник Є.І. винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону
України "Про виконавче провадження" та
16 жовтня 2014 року вказану постанову
отримано позивачем.

Підставою для відмови у відкритті
провадження стало посилання
відповідача на те, що "резолютивна
частина виконавчого листа не
передбачає порядок та форму заходів та
не передбачає примусового характеру
виконання рішення суду".

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частина 2 статті 19 Конституції України
зазначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особо зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вже зазначалося, підставою для
винесення спірної постанови державним
виконавцем послугував п.8 ч.1 ст.26
Закону України "Про виконавче
провадження", тобто наявність інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Отже, обов'язковою ознакою виконавчого
провадження є примусове виконання
рішень.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що заходами
примусового виконання рішень є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають у інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які брали участь у справі для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Виконавчим листом, пред'явленим
позивачем на виконання, постановлено:
"Застосувати заходи реагуання у
вигляді повного зупинення
експлуатації приміщення їдальні
"ІНФОРМАЦІЯ_1" ФОП ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1 до повного усунення порушень
вимог чинного законодавства у сфері
пожежної безпеки".

Як вбачається з дослідженого
виконавчого документу, він містить всі
необхідні реквізити, передбачені ч.1
ст. 18 Закону України "Про виконавче
провадження" та захід примусового
виконання - повне зупинення
експлуатації приміщення.

Крім того, положення ч.2 ст.34 Закону
України "Про виконавче провадження" та
ч.1 ст.263 КАС України надають право
державному виконавцю звернутися до
суду, який видав виконавчий документ,
для роз'яснення змісту цього документу
та встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що державним виконавцем не здійснено
всіх заходів, необхідних для
своєчасного і повного виконання
рішення суду, тому постанова від 25
вересня 2014 року є протиправною та
підлягає скасуванню.

Судові витрати належать до стягнення
за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 19, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції Огородника Є.І. від 25 вересня 2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документу) за виконавчим листом
№821/2385/14 від 19 серпня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету на
користь позивача 73 (сімдесят три) грн. 08
коп. судових витрат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 07 листопада 2014 р.

Суддя
Гомельчук
С.В.

кат. 11.5