Справа № 2а-5523/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року Справа №
76651/12/9104Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області на постанову
Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 29 липня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
головного управління Пенсійного фонду
в Тернопільській області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
доплату до пенсії та додаткову пенсію
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

05 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, яким просив зобов'язати
головне управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області
здійснити перерахунок та виплату
доплати до державної пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 15
% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 21.12.2010 року.

Постановою Заліщицького районного
суду Тернопільської області від 29
липня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області провести
перерахунок та виплату призначену
ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як особі,
постраждалій внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 4 категорії у
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком
з врахуванням нарахованих та
виплачених сум відповідно до
збільшення розмірів мінімальної
пенсії за віком з врахуванням
нарахованих та виплачених сум
відповідно до збільшення розмірів
мінімальної пенсії у відповідності до
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 05.01.2011 року до
припинення права особи на отримання
даних виплат. Зобов'язано головне
управління в Тернопільській області
провести перерахунок та виплатити
призначену ОСОБА_1 доплату до пенсії як
особі, непрацюючому пенсіонерові, яка
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати з
врахуванням нарахованих та виплачених
сум відповідно до збільшення розмірів
мінімальної пенсії та мінімальної
заробітної плати у відповідності до
ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 09.06.2011 року до
припинення права особи на отримання
даних виплат.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - головне
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області, вважає її
такою, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову в цій частині
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначено, що
розмір пенсії громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, встановлювався
постановами Кабінету Міністрів
України, в яких мінімальний розмір
пенсії визначався в сталій сумі, а
додаткова пенсія ставилась в
залежність від прожиткового мінімуму.
Крім того, відповідно до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно цим Законом
та не може застосовуватись при
призначенні пенсії за Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням (НОМЕР_1 від
29.09.1993р.) та отримує пенсію та додаткову
пенсію за шкоду, що заподіяна здоров'ю.

Відповідно до паспорта громадянина
України НОМЕР_2 місцем реєстрації є
м.Заліщики Заліщицького району
Тернопільської області. Згідно Довідки
№8373 Заліщицької міської ради
Тернопільської області від 09.06.2011 р.
ОСОБА_1 проживає в м.Заліщики починаючи
з 09.06.2011 року. Згідно положень Постанови
від 23 липня 1991 р. N 106 Про організацію
виконання постанов Верховної Ради
Української РСР про порядок введення в
дію законів Української РСР "Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" м.Заліщики
Заліщицького району Тернопільської
області віднесено до переліку
населених пунктів зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях зони
посиленого радіоекологічного
контролю, проводиться доплата до
пенсії в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 4 категорії
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Однак позивачу доплата до пенсії не
виплачувалась взагалі, а додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
виплачувалась відповідно до п.4
постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» від 28.05.2008
року у розмірі 5 % прожиткового
мінімуму, встановленого для громадян,
які втратили працездатність. Однак,
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано
неконституційними положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», тому з 22
травня 2008 року позивач має право на
отримання пенсії в розмірах,
визначених ст. ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ч. ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Аналіз вищенаведеного приводить до
висновку, що здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. ст. 39 та 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні в
справі «Кечко проти України» від 08
листопада 2005 року, Європейський Суд з
прав людини звертає увагу на те, що у
межах свободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати своїм
працівникам з бюджету. Держава може
вводити, припиняти або закінчувати
виплату цих надбавок. Проте, якщо
правове положення, що діє, передбачає
виплату певних надбавок, і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнені
прикінцевими положення п.4 певним
змістом, яким установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання зазначених змін, Кабінетом
Міністрів України прийнята Постанова
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року, що набрала чинність 23.07.2011 року,
якою встановлений спеціальний порядок
нарахування доплат та пенсій.

Враховуючи позовні вимоги, положення
ст. 100 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо здійснення позивачу
нарахування та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягають
задоволенню починаючи з 05 січня 2011 року
по 22 липня 2011 року включно та доплати як
непрацюючому пенсіонеру відповідно до
ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягають задоволенню
починаючи з 09 червня 2011 року по 22 липня
2011 року включно.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 183-2, 195, 197, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211,
212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області задовольнити
частково.

Позов ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду в Тернопільській
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити доплату до пенсії та
додаткову пенсію особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи за період з 21 грудня 2010 року
по 04 січня 2011 року - залишити без
розгляду.

Постанову Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 29 липня 2011
року у справі № 2а-5523/11/1905 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області нараховувати
та виплачувати на користь ОСОБА_1
доплату до пенсії в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 09 червня 2011 року по 22 липня 2011 року, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 05 січня 2011 року
по 22 липня 2011 року, з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук