Справа № 821/1975/14
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1975/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьменко Н.А. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

за участю представника апелянта
Міністерство юстиції України -
Полтавчук О.М.

представника відповідача - Державної
виконавчої служби України - Соловчука
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Міністерства юстиції України на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Державної виконавчої
служби України та Міністерства юстиції
України, третя особа на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет позову - Державна казначейська
служба України про визнання
бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИЛА:

05 червня 2014 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_4 (далі -
позивач, ОСОБА_4.) до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач, ДВС України) з позовними
вимогами про визнання бездіяльності з
виконання у встановлений строк рішенні
Європейського суду з прав людини №35995/09
від 12 грудня 2013 року у справі "Малахова
та інші проти України" за заявою №23711/11
від 14.02.2011 року та вирішення розмір
судових витрат.

Ухвалами суду від 04 липня 2014 року до
участі в справі в якості другого
відповідача залучено Міністерство
юстиції України та в якості третьої
особи на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору залучено Державну казначейську
службу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач з 06
лютого 2014 року по 12 березня 2014 року не
вчиняв дій з примусового виконання
рішення Європейського суду з прав
людини у справі "Малахова та інші проти
України" ("Case of Malakhova and others v. Ukraine" Application
no. 35995/09 and 249 other applications) заява №23711/11 та
не направив відповідних документів до
Мністерства юстиції України. При цьому,
заяву та банківські реквізити
стягувача ДВС України направила до
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України в останній день виконання
рішення суду. З посиланням на норми
Закону України "Про виконавче
провадження", Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" обґрунтовує правомірність
своїх вимог.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Міністерства юстиції
України щодо не підготовки та не
направлення до Державної
казначейської служби України
платіжних документів з додатками для
списання коштів на користь ОСОБА_4 при
виконанні рішення Європейського суду з
прав людини №35995/09 від 12 грудня 2013 року
у справі "Малахова та інші проти
України" за заявою №23711/11 від 14.02.2011
року.

Не погоджуючись з постановою суду
відповідачем подано апеляційну скаргу
в якій зазначається, що висновки
постанови суду першої інстанції
помилкові та такі, що не відповідають
обставинам справи, у зв'язку з чим
апелянт просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
остаточного рішення Європейського
суду з прав людини у справі "Малахова та
інші проти України" ("Case of Malakhova and others v.
Ukraine" Application no. 35995/09 and 249 other applications): -
об'єднано заяви, наведені у Додатку 1: -
оголошено прийнятними скарги
заявників, наведені у Додатку 1, за
пунктом 1 статті 6, статтею 13 Конвенції
та за статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції щодо тривалого невиконання
рішень, ухвалених на їхню користь, та
щодо відсутності ефективних
національних засобів юридичного
захисту щодо цих скарг, а решту скарг у
заявах оголошує неприйнятними; -
Європейський суд з прав людини
постановив, що було порушення п. 1
статті 6 Конвенції та статті 1 Першого
протоколу до Конвенції; - Європейський
суд з прав людини постановив, що було
порушення статті 13 Конвенції; -
Європейський суд з прав людини
постановив що: (а) протягом трьох
місяців держава-відповідач має
виконати рішення національних судів,
ухвалені на користь заявників, які
залишаються невиконаними, та сплатити
2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику
або його/її спадкоємцю, за заявами,
наведеними у Додатку 1, в якості
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсації
судових витрат, і мають бути сплачені
разом з будь-якими податками, що можуть
нараховуватись, та конвертовані в
національну валюту за курсом на день
здійснення платежу, (б) зі спливом
зазначеного тримісячного строку і до
остаточного розрахунку на ці суми
нараховуватиметься простий відсоток
(simple interest) у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, до якої має бути
додано три відсоткові пункти.

У додатку 1 до рішення Європейського
суду з прав людини у справі "Малахова та
інші проти України" наведено заяву
ОСОБА_4 №23711/11 від 14.02.2011р.

22 січня 2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження №41600860 про
виконання наведеного рішення
Європейського суду з прав людини,
стягувач - ОСОБА_4 В цій постанові
зазначено, що документ вступив в силу
12.12.2013р., а заява про примусове
виконання подана 20.01.2014р.

ДВС України листом від 12 березня 2014
року №5-882/16 "Про направлення реквізитів
стягувача по рішенню Європейського
суду з прав людини" повідомила
Департамент планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України про банківські реквізити
ОСОБА_4 та просила останнього
інформувати ДВС України про
перерахунок коштів з метою своєчасного
виконання рішення суду.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" підлягають виконанню,
зокрема, рішення Європейського суду з
прав людини з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини".

Згідно з п.3 Положення "Про Міністерство
юстиції України", затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№395/2011, до основних завдань Мін'юсту
України належить забезпечення
представництва інтересів держави у
судах України, здійснення захисту
інтересів України у Європейському суді
з прав людини, під час урегулювання
спорів і розгляду в закордонних
юрисдикційних органах справ за участю
іноземних суб'єктів та України.

Пунктом першим Постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2006 р. №784
"Про заходи щодо реалізації Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини"" на Міністерство
юстиції України покладено функції
органу, відповідального за
забезпечення представництва України в
Європейському суді з прав людини та
виконання його рішень.

Згідно частини першої статті 1 Закону
України від 23 лютого 2006 року №3477-IV
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" визначено, що у цьому Законі
терміни вживаються в такому значенні,
рішення - а) остаточне рішення
Європейського суду з прав людини у
справі проти України, яким визнано
порушення Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод; б)
остаточне рішення Європейського суду з
прав людини щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України; в)
рішення Європейського суду з прав
людини щодо дружнього врегулювання у
справі проти України; г) рішення
Європейського суду з прав людини про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.

Орган представництва - це орган,
відповідальний за забезпечення
представництва України в
Європейському суді з прав людини та
координацію виконання його рішень.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону,
рішення є обов'язковим для виконання
Україною відповідно до статті 46
Конвенції.

Статтею 3 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
передбачено, що виконання Рішення
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.7
вказаного Закону, протягом десяти днів
від дня отримання повідомлення Суду
про набуття Рішенням статусу
остаточного Орган представництва:
надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.
Автентичність перекладу засвідчується
Органом представництва.

Частиною першою статті 8 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" передбачено, що виплата
стягувачеві відшкодування має бути
здійснена у тримісячний строк з
моменту набуття Рішенням статусу
остаточного або у строк, передбачений у
Рішенні.

Відповідно до ч.3 ст.8 зазначеного
Закону встановлено, що протягом одного
місяця від дня відкриття виконавчого
провадження за Рішенням Орган
представництва надсилає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, постанову про
відкриття виконавчого провадження та
документи, передбачені у пункті "б"
частини першої статті 7 цього Закону.

Також, згідно ч.4 статті 8 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом 10 днів від
дня надходження зазначених у частині
третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний Стягувачем
банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок
державної виконавчої служби коштів з
відповідної бюджетної програми
Державного бюджету України. Порядок
збереження коштів на депозитному
рахунку державної виконавчої служби
визначається Законом України "Про
виконавче провадження".

За приписами п.1 "Порядку використання
коштів, передбачених у державному
бюджеті для здійснення платежів,
пов'язаних з виконанням рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України", затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 березня 2007 р. № 408, цей Порядок
визначає механізм використання коштів,
передбачених Мін'юсту (далі - головний
розпорядник) у державному бюджеті за
програмою "Платежі на виконання рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України" (далі - бюджетні кошти).

Відповідальним виконавцем зазначеної
програми є Міністерство юстиції.

У зв'язку з тим, що з матеріалів
справи не вбачається доказів
протиправності дій ДВС України колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що у цій частині
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Згідно пп.1, 2 та 4 п.2 вказаного
Порядку, бюджетні кошти спрямовуються
на: - виплату грошових сум за рішеннями
закордонних юрисдикційних органів -
міжнародного судового, в тому числі
Європейського суду з прав людини,
міжнародного арбітражного органу,
згода на здійснення юрисдикції яким
щодо України надана відповідно до
укладеного належним чином
міжнародного договору України або в
інший спосіб згідно із законами
України, а також судового, арбітражного
органу іноземної держави, - прийнятими
проти держави Україна; - сплату штрафів,
пені, виконавчого збору відповідно до
Законів України "Про виконавче
провадження" та "Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини"; інші
витрати, передбачені рішеннями
закордонних юрисдикційних органів, у
тому числі витрати, пов'язані із
забезпеченням виконання зазначених
рішень (щодо надання банківських
гарантій, акредитивів, депозитів тощо.

Пунктом 3 вказаного Порядку
передбачено, що підставою для
здійснення платежів, пов'язаних з
виконанням рішень закордонних
юрисдикційних органів, є: рішення
закордонного юрисдикційного органу;
повідомлення про проведення засідання
Комітету міністрів Ради Європи, на яке
виноситься питання щодо виконання
Україною рішень Європейського суду з
прав людини; повідомлення про
проведення засідання органу Ради
Європи для вжиття заходів до виконання
рішень Європейського суду з прав
людини; постанова державного виконавця
про стягнення виконавчого збору у разі
порушення строку, установленого
державним виконавцем відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження", для добровільного
виконання рішення закордонного
юрисдикційного органу; вимога
державного виконавця у разі стягнення
пені, неустойки та штрафу або
додаткової сплати інших коштів,
передбачених рішенням юрисдикційного
органу.

За приписами п.5 "Порядку використання
коштів, передбачених у державному
бюджеті для здійснення платежів,
пов'язаних з виконанням рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України" встановлено, що для
здійснення платежів, зазначених у
підпунктах 1, 2 і 4 пункту 2 головний
розпорядник подає до Казначейства,
уповноваженого банку платіжний
документ, який повинен містити такі
відомості: найменування справи, за якою
закордонним юрисдикційним органом
прийнято рішення проти України;
найменування стягувача (стягувачів);
банківський реквізит стягувача
(стягувачів) (за наявності).

До платіжного документа для здійснення
платежів, зазначених у підпунктах 1 і 2
пункту 2, додаються: постанова про
відкриття виконавчого провадження;
рішення закордонного юрисдикційного
органу в офіційному перекладі;
повідомлення стягувача (стягувачів)
про банківський реквізит, на який
необхідно зарахувати стягнуті кошти
(за наявності); постанова державного
виконавця - у разі стягнення
виконавчого збору; вимога державного
виконавця - у разі стягнення пені,
неустойки та штрафу або у разі
додаткової сплати інших коштів,
передбачених рішенням юрисдикційного
органу.

До платіжного документа для здійснення
платежів, зазначених у підпункті 4
пункту 2, додаються: рішення
закордонного юрисдикційного органу в
офіційному перекладі; повідомлення про
реквізити банківського рахунка, на
який необхідно зарахувати кошти (за
наявності).

Таким чином колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що Міністерством юстиції
України порушено ч.3 статті 8 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" та норми "Порядку
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті для здійснення
платежів, пов'язаних з виконанням
рішень закордонних юрисдикційних
органів, прийнятих за наслідками
розгляду справ проти України" щодо
направлення до Державної
казначейської служби України
платіжного документу (з додатками) для
списання коштів на користь ОСОБА_4 при
виконанні рішення Європейського суду з
прав людини №35995/09 від 12 грудня 2013 року
у справі "Малахова та інші проти
України" за заявою №23711/11 від 14.02.2011
року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представником апеллянта
надано платіжне доручення № 4936 від 24
липня 2014 року, відповідно до якого
ОСОБА_4 перераховано 31395,56 грн.

Однак колегія суддів зазначає, що факт
перерахування платежу у липні 2014 року
позивачу не є підставою для визнання
правомірними дій Міністерства Юстиції
України на час виникнення спірних
правовідносин, а саме з порушенням
тримісячного строку на виконання
рішення Європейського суду з прав
людини.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, колегія суддів погоджується з
позицією суду першої інстанції, що
беручи до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі "Цибулько та інші проти України"
(Заява № 65656/11 та 249 інших заяв §14) суд
зазначає, "…рішення, про які йдеться,
були остаточними і підлягали
виконанню, але не виконувалися
державними органами протягом
тривалого періоду часу, за що вони
залишаються відповідальними.
Нормативне регулювання розподілу
бюджетних коштів не впливає на цю
ситуацію. Більш того, Суд нагадує про
свою усталену практику, згідно з якою
нездатність держави виконувати
рішення через відсутність достатніх
бюджетних коштів не може слугувати
виправданням такого невиконання (див.
рішення від 29 червня 2004 року у справі
"Войтенко проти України" (Voytenko v. Ukraine),
заява № 18966/02, пункт 55)…".

Внаслідок невиконання Міністерством
своїх обов'язків щодо підготовки та
направлення платіжних документів до
Державної виконавчої служби України
порушено право позивача на отримання
відшкодування за рішення
Європейського суду з прав людини
"Малахова та інші проти України" у
встановлений цим рішенням та ч.1 ст.8
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" тримісячний строк.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України- залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Державної виконавчої служби України та
Міністерства юстиції України, третя
особа на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет позову -
Державна казначейська служба України
про визнання бездіяльності
протиправною- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29
жовтня 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.