Справа № 813/3567/14
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.

Справа № 876/7457/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 23
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Турківського районного управління
юстиції Львівської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Реєстраційної служби Турківського
районного управління юстиції
Львівської області, яким просив
визнати протиправною відмову
відповідача у задоволенні його запиту
від 16.04.2014 року про надання публічної
інформації та зобов'язати відповідача
задовольнити цей запит в повному
обсязі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що
запитувана позивачем інформація є
публічною, однак відноситься до
категорії інформації з обмеженим
доступом та є конфіденційною, оскільки
містить дані щодо майнового стану
іншої особи - ОСОБА_2, а позивач не
відноситься до осіб, які відповідно до
положень Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» мають право
отримувати витяги та інформаційні
довідки з Державного реєстру прав щодо
інших осіб. Щодо права позивача на
отримання витягу з Державного реєстру
прав про реєстрацію іпотеки чи
обтяжень, суд зазначає, що відповідно
до положень цього Закону видача такого
витягу є платною, однак позивач не
подав доказів внесення плати за видачу
витягу, в зв'язку з чим у відповідача
відсутні були підстави для надання
інформації про реєстрацію обтяжень на
майно ОСОБА_2 З урахуванням
викладеного, суд дійшов висновку, що
відповідач правомірно відмовив
позивачу у наданні запитуваної ним
інформації.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що Реєстраційна
служба Турківського районного
управління юстиції Львівської області
є розпорядником інформації в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», тому
зобов'язана надавати достовірну, точну
і повну інформацію на інформаційні
запити. На думку позивача, відповідач
не мав права відмовляти йому в доступі
до інформації, оскільки інформація, яку
він запитував, не має ознак інформації
з обмеженим доступом, тобто такої,
шкода в оприлюдненні якої переважає
суспільний інтерес в її отриманні і
становить загрозу національній
безпеці, обороні, запобіганню злочину
тощо. Також позивач зазначає, що
запитувані документи необхідні йому
для представлення в суд та у
прокуратуру в якості доказів.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

16.04.2014 року ОСОБА_1 надіслав
Реєстраційної служби Турківського
районного управління юстиції
Львівської області запит про надання
публічної інформації, в якому просив
надати: копії документів, що
посвідчують речові права на земельну
ділянку ОСОБА_2 (адреса реєстрації:
АДРЕСА_1, яка є власником житлового
будинку по АДРЕСА_2); копії документів,
що посвідчують право користування
чужою земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб та право
користування чужою земельною ділянкою
для забудови ОСОБА_2; копії документів,
що посвідчують реєстрацію права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва ОСОБА_2; копії документів,
що посвідчують реєстрацію об'єктів
нерухомого майна, права на які
підлягають державній реєстрації
ОСОБА_2; копії документів, що
посвідчують реєстрацію речових прав у
разі поділу або виділу частки з об'єкта
нерухомого майна та об'єднання об'єктів
нерухомого майна ОСОБА_2; копії
документів, що підтверджують
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень ОСОБА_2

В запиті позивач зазначав, що вказані
відомості йому необхідні для
пред'явлення в якості доказів до суду
та у прокуратуру.

Листом від 23.04.2014 року № 1/02-23/248
Реєстраційна служба Турківського
районного управління юстиції
Львівської області відмовила ОСОБА_1 у
наданні запитуваної ним інформації.

Відмову відповідач мотивував тим, що у
запиті позивач просить надати не
інформацію, а копії документів, що
посвідчують речові права на нерухоме
майно і земельні ділянки та
підтверджують реєстрацію таких прав за
ОСОБА_2 Однак такі документи стосуються
відомостей з Державного реєстру прав
на речове майно, а тому повинні
надаватись з врахуванням положень
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Закону України
«Про захист персональних даних»,
оскільки не стосуються безпосередньо
позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність даної відмови
відповідача з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно з ст. 3 цього Закону розпорядники
інформації зобов'язані надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 6 цієї статті
обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог:
виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя;
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам; шкода від
оприлюднення такої інформації
переважає суспільний інтерес в її
отриманні.

Не може бути обмежено доступ до
інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Не належать до інформації з обмеженим
доступом відомості, зазначені у
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
оформленої за формою і в порядку, що
встановлені Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», крім відомостей, зазначених
у пункті 7 примітки додатка до цього
Закону.

Згідно з ст. 7 цього Закону
конфіденційна інформація - це
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені
частиною першою статті 13 цього Закону,
які володіють конфіденційною
інформацією, можуть поширювати її лише
за згодою осіб, які обмежили доступ до
інформації, а за відсутності такої
згоди - лише в інтересах національної
безпеки, економічного добробуту та
прав людини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону
України «Про інформацію»
конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 11 даного Закону до
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження.

Крім того, згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 30.10.1997
року № 5-зп, до конфіденційної
інформації про фізичну особу віднесено
також відомості про її майновий стан та
інші персональні дані.

Таким чином, відповідно до роз'яснення
Конституційного Суду України перелік
даних про особу, які визнаються у
вказаних вище Законах як конфіденційна
інформація, не є вичерпним.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, встановлений Законом
України «Про доступ до публічної
інформації» обов'язок розпорядників
інформації оприлюднювати і надавати
публічну інформацію обмежується
вимогами цих та інших
нормативно-правових актів.

Наведене узгоджується також з п. 3 ст. 10
Закону України «Про захист
персональних даних», відповідно до
якого використання персональних даних
працівниками суб'єктів відносин,
пов'язаних з персональними даними,
повинно здійснюватися лише відповідно
до їхніх професійних чи службових або
трудових обов'язків. Ці працівники
зобов'язані не допускати розголошення
у будь-який спосіб персональних даних,
які їм було довірено або які стали
відомі у зв'язку з виконанням
професійних чи службових або трудових
обов'язків, крім випадків, передбачених
законом.

Правові, економічні та організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав та їх
обтяжень визначено Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень». Цей
закон спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою таких
прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 цього Закону
державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 28 даного
Закону інформація з Державного реєстру
прав про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень надається органом державної
реєстрації прав, нотаріусом у формі
витягу, інформаційної довідки та
виписки.

Витяг з Державного реєстру прав на
підставі заяви мають право отримувати:
власник нерухомого майна або
уповноважена ним особа; особа, яка має
речове право на чуже нерухоме майно,
або уповноважена нею особа;
спадкоємець (правонаступник - для
юридичної особи) або уповноважена ним
особа; власник (співвласник) квартири,
житлового чи нежитлового приміщення у
багатоквартирному будинку при
створенні об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку (асоціація власників житлових
будинків, якщо їй делеговані
повноваження з управління неподільним
та загальним майном відповідного
житлового комплексу),
житлово-будівельні кооперативи або їх
уповноважені особи про суб'єктів права
власності на житлові та нежитлові
приміщення у такому будинку.

Витяг з Державного реєстру прав про
державну реєстрацію іпотеки, обтяження
на підставі заяви мають право
отримувати будь-які фізичні та
юридичні особи.

Інформаційну довідку з Державного
реєстру прав на підставі письмового
запиту мають право отримувати суди,
органи місцевого самоврядування,
органи внутрішніх справ, органи
прокуратури, органи доходів і зборів,
органи Служби безпеки України та інші
органи державної влади (посадові
особи), якщо запит зроблено у зв'язку із
здійсненням ними повноважень,
визначених законом.

Орган державної реєстрації прав,
нотаріус відмовляє в наданні витягу та
інформаційної довідки, якщо заявник
відповідно до закону не має права на
отримання такої інформації.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 у запиті
просив Реєстраційну службу
Турківського районного управління
юстиції Львівської області надати
інформацію та копії документів, які
містяться в Державному реєстрі прав та
реєстраційних справах щодо реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
за ОСОБА_2

Враховуючи положення наведених вище
Законів та роз'яснення Конституційного
Суду України в їх сукупності та
системному зв'язку, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
запитувана позивачем інформація є
публічною, однак відноситься до
категорії інформації з обмеженим
доступом та є конфіденційною, оскільки
містить дані щодо майнового стану
ОСОБА_2 При цьому, позивач не
відноситься до осіб, які відповідно до
положень Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» мають право
отримувати витяги та інформаційні
довідки з Державного реєстру прав щодо
інших осіб.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції правильно зазначив,
що відповідно до положень Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» видача витягу з Державного
реєстру прав про реєстрацію іпотеки чи
обтяжень є платною, однак позивач не
подав доказів внесення плати за видачу
такого витягу.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного та обґрунтованого
висновку про те, що Реєстраційна служба
Турківського районного управління
юстиції Львівської області правомірно
відмовила ОСОБА_1 у наданні запитуваної
ним інформації.

Щодо доводів позивача про те, що
запитувані документи та інформація
необхідні йому для представлення в суд
та у прокуратуру в якості доказів,
колегія суддів зазначає, що нормами
процесуального законодавства суд за
заявою особи, яка бере участь у справі,
може витребувати докази, які така особа
не може отримати самостійно.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року у справі № 813/3567/14 за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Турківського районного управління
юстиції Львівської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький