Справа № 804/7377/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/49053/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
секретар судового засідання - Наумець
О.В.;

за участю представників позивача:
Пащука В.В., Світличної О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» до
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання незаконним вимог, що
переглядається за касаційною скаргою
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 червня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ДП «Придніпровська
залізниця» (Підприємство) звернулося
до суду з позовом до Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області (Інспекція)
про визнання незаконними вимог.

Зазначали, що проведеною ревізією
виявлені порушення Підприємством
правил фінансової дисципліни, у зв'язку
з чим Інспекцією направлені вимоги про
їх усунення.

Посилаючись на те, що висновки про
порушення є помилковимми, просили
визнати незаконними вимоги Інспекції,
оформлені листом від 12 квітня 2013 року №
04-05-05-15/4808, якими позивача зобов'язано:
відобразити в бухгалтерському обліку
ДП «Придніпровська залізниця»
дебіторську заборгованість по
штрафним санкціям, які визнані
судовими рішеннями, за договорами,
укладеними із ЗАТ «Страхова компанія
«Діско» та ЗАТ «Страхова компанія
«Даск», за якими ДП «Придніпровська
залізниця» недотримано 62 300 грн та
забезпечити надходження вказаних
коштів; відобразити дебіторську
заборгованість по рахунках з АБ
«Експрес-банк» та провести
претензійно-позовну роботи щодо
повернення коштів, в іншому випадку
стягнути з осіб, винних у
безпідставному реінвестуванні на суму
2 034 000 грн, шкоду у порядку та розмірі,
встановленому статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України; коригувати в
обліку вартість активів, зменшивши їх
вартість на суму 167 839 000 грн, у зв'язку із
відсутністю в ДП
«Придніпровська залізниця» документів
(акцій), що підтверджують корпоративні
права на внески у статному фонді ВАТ
«ЛК «Укртранслізинг», внаслідок чого
завищено вартість активів на суму 167 839
000 грн; вжити заходів щодо забезпечення
відшкодування коштів за надані послуги
з перевезення пільгових категорій
громадян розпорядниками коштів
відповідно до укладених договорів в
сумі 153 455 500 грн, а в іншому випадку
стягнути з осіб, винних у недотриманні
доходів, шкоду у порядку та розмірі,
встановленому статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
липня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 червня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано, а позов
задоволено.

У касаційній скарзі Інспекція,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального та
матеріального права, просить
оскаржуване рішення скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заслухавши доповідача, представників
позивача, здійснивши перевірку
матеріалів справи та доводів
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що за результатами
проведеної Інспекцією ревізії
Підприємства складено акт від 4 березня
2013 року № 05-21/32.

В акті, серед інших, зафіксовані
наступні порушення. Внаслідок
невідображення в бухгалтерському
обліку дебіторської заборгованості по
штрафних санкціях за договорами, які
визнані судовими рішеннями у справах
за позовами до ЗАТ «Страхова компанія
«Діско» та ЗАТ «Страхова компанія
«Даск», ДП «Придніпровська залізниця»
занижено дебіторську заборгованість
на 45 863,51 грн та 16 459,61 грн відповідно, і
як наслідок, втрачено доходи на
вказану суму, що є порушенням
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженої наказом
Мінфіну від 30 листопада 1999 року № 291 та
пункту 6 П(С)БО 10 «Дебіторська
заборгованість», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 8 жовтня 1999 року № 237.

Також встановлено, що у 2009 році
здійснено реінвестування дивідендів
на суму 2 034 000 грн, отриманих на внески
до статутного капіталу АБ
«Експрес-банк». Оскільки внески в
статутні фонди інших юридичних осіб не
передбачено фінансовими планами ДП
«Придніпровська залізниця» то
внесення коштів в статутний фонд АБ
«Експрес-банк» за рахунок реінвестиції
дивідендів суперечить частині першій
статті 75 Господарського кодексу
України.

Крім того, ревізією встановлено, що
всупереч статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» ДП
«Придніпровська залізниця» завищено
вартість активів - відображення по
обліку корпоративних прав (акцій) ВАТ
«ЛК «Укртранслізинг», які належать
державі. Вказане порушення призвело до
завищення вартості активів ДП
«Придніпровська залізниця» на
загальну суму 167 839 000 грн та
відповідно завищенню інших фінансових
інвестицій у рядку 045 Ф.№1 «Баланс» за
2010 рік та викривленню фінансової
звітності.

Ревізією також встановлено, що ДП
«Придніпровська залізниця» надані
послуги з перевезення пільгових
категорій громадян, які не
відшкодовані розпорядниками коштів, в
сумі 153 455 500 грн.

12 квітня 2013 року Інспекція направила
Підприємству вимогу №
04-05-05-15/4808 про усунення виявлених
порушень. Зокрема, зобов'язано вжити
заходів щодо повернення коштів або
стягнути шкоду з винних осіб в частині
порушень по реінвестуванню АБ
«Експрес-банк» та щодо відшкодування
вартості послуг з перевезення
пільгових категорій громадян. В
частині заборгованості страхових
компаній, встановленої рішеннями
судів, та щодо обліку корпоративних
прав ВАТ «ЛК «Укртранслізинг» - вимоги
зводяться до коригування
бухгалтерської звітності.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
порушення, про які йдеться в акті, мали
місце, тому вимоги Інспекції про їх
усунення є правильними.

Скасувавши це рішення та відмовивши у
задоволенні позову, апеляційний суд
зазначив, що вимоги про проведення
претензійно-позовної роботи не
спрямовані на коригування діяльності
підконтрольних установ. Вимога щодо
відображення в обліку штрафних
санкцій, визначених рішенням суду,
незаконна, оскільки строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання сплив.
Також суд зазначив, що факт передачі
активів ВАТ «ЛК «Укртранслізинг» є
беззаперечним.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
висновок апеляційного суду про
скасування рішення суду першої
інстанції помилковим.

Надаючи юридичної кваліфікації
вимогам Інспекції щодо вжиття дій з
повернення коштів та стягнення шкоди,
колегія суддів виходить з такого.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23 квітня 2011 № 499/2011
(Положення) Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальність винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
(підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та, у разі виявлення
порушень законодавства, пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на коригування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається,
Інспекція пред'явила вимогу про
усунення порушень, виявлених під час
ревізії. При цьому оскаржувана вимога
вказує на виявлені збитки та їхній
розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення
перевіряється судом, який розглядає
такий позов.

Тому цей позов в частині визнання
незаконними вимог Інспекції
відобразити дебіторську
заборгованість по рахунках з АБ
«Експрес-банк» та провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення коштів, а також вжити
заходів щодо забезпечення
відшкодування коштів за надані послуги
з перевезення пільгових категорій
громадян - задоволенню не підлягає.

Розглядаючи питання про законність
решти вимог Інспекції, колегія суддів
виходить з такого.

Заборгованість страхових компаній, яка
визнана рішенням суду, помилково
розцінена апеляційним судом як
безнадійна. З матеріалів справи
вбачається, що у період, який
ревізувався, (після спливу строку
пред'явлення виконавчого листа до
виконання) відповідні страхові
компанії здійснювали погашення своєї
заборгованості.

За відсутності інших підстав для
невідображення заборгованості у
обліку, крім її безнадійного характеру,
вимога Інспекції вбачається
обґрунтованою.

Вимога коригувати в обліку вартість
активів, зменшивши їх вартість на суму
167 839 000 грн, у зв'язку із відсутністю в ДП
«Придніпровська залізниця» документів
(акцій), що підтверджують корпоративні
права на внески у статному фонді ВАТ
«ЛК «Укртранслізинг» також вбачається
обґрунтованою.

Як встановлено судами та не
заперечується сторонами, власником
корпоративних прав ВАТ «ЛК
«Укртранслізинг» (в частині активів,
переданих Підприємством для
формування статутного капіталу
новоствореного ВАТ «ЛК
«Укртранслізинг») є держава в особі
Фонду державного майна.
ДП «Придніпровська залізниця» не є
засновником або учасником ВАТ «ЛК
«Укртранслізинг».

Доводи позивача зводяться до того, що
факт передачі активів для формування
статутного капіталу є беззаперечним, а
сама передача майна здійснювалася на
виконання відомчого наказу.

Колегія суддів не приймає такі доводи
до уваги, оскільки право власності є
абсолютним. Це виключає можливість
одночасного існування права власності
на одне і те ж майно (корпоративні
права) у декількох осіб (за виключенням
спільної сумісної власності).

Тому право власності на одні і ті ж
корпоративні права не може належати і
обліковуватися одночасно за державою і
ДП «Придніпровська залізниця», а
вимога відкоригувати їх у обліку є
законною.

З викладеного вбачається, що рішення
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позову помилково
скасовано апеляційним судом, а це,
відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є підставою для скасування
рішення апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 червня 2014 року скасувати, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
липня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов