Справа № 281/1165/14-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"03" листопада 2014 р.
Справа № 281/1165/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Одемчука Є.В.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коростенського управління
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз", Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Коростенської
міської ради Житомирської області на
постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від "31" липня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області,
Коростенського управління
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" про визнання дій
неправомірними та зобов'язання зробити
перерахунок і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до Коростенського управління
експлуатації газового господарства та
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області, в
якому просив :

- визнати дії відповідачів щодо
ненарахування та невиплати йому у
повному розмірі доплати, передбаченої
ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи",- протиправними;

-зобов"язати Коростенське управління
експлуатації газового господарства
ПАТ по газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" здійснити перерахунок
доплати до заробітної плати в розмірах,
визначених ч.1 ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"за період з
01.01.2014 року по 31.05.2014 року ;

-зобов"язати Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради виплатити
доплату до заробітної плати,
передбачену ч.1 ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2014 року по 31.05.2014 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що він
належить до числа осіб, які постійно
проживають на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, а також працює в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, а тому у відповідності до
ст.ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» вона має право на
отримання доплати за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
у розмірі 1 мінімальної заробітної
плати. Однак, відповідачі вказану
виплату у оскаржуваний період
нараховували та виплачували у значно
меншому розмірі.

Постановою цього суду від 31 липня 2014
року позов задоволено в повному об"ємі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідачі оскаржили його в
апеляційному порядку.

Так, відповідач - Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норма
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю.

Відповідач - Коростенське управління
експлуатації газового господарства
порушує питання про скасування
постанови з тих підстав, що
Коростенське управління експлуатації
газового господарства не є належним
відповідачем у справі, оскільки не є
юридичною особою, а лише структурним
підрозділом ПАТ "Житомиргаз".

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційні скарги в межах наведених у
них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради не підлягає до
задоволення, а апеляційна скарга
Коростенського управління
експлуатації газового господарства
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Положеннями ст. 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторонами в
адміністративному процесі є позивач та
відповідач.

Позивачем в адміністративній справі
можуть бути громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства,
підприємства, установи, організації
(юридичні особи), суб'єкти владних
повноважень.

Відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень.

Усі інші особи, які не підпадають під
статус позивача чи відповідача, можуть
бути залучені до участі у справі у
якості третіх осіб які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача або відповідача у
випадку, якщо адміністративний суд при
прийнятті позовної заяви, підготовці
справи до судового розгляду або під час
судового розгляду справи встановить,
що судове рішення може вплинути на
права і обов'язки осіб, які не є
стороною у справі.

Позивач у своєму позові у статусі
відповідача зазначив Коростенське
управління експлуатації газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Житомиргаз".

Відповідно до Положення про
Коростенське управління експлуатації
газового господарства Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" не є юридичною особою, а
являється структурним підрозділом
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз"(а.с.36-49).

Згідно із ст. 95 Цивільного кодексу
України та ст. 64 Господарського кодексу
України, юридичні особи (підприємства)
мають право створювати поза її
місцезнаходженням відокремлені
підрозділи, філії з передаванням їм
всіх або частини функцій головного
підприємства і діють на основі
Положення затвердженого головним
підприємством.

Відповідно ст. 52 КАС України, суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Згідно з частинами 3 та 4 цієї ж статті,
якщо позивач не згоден на заміну
відповідача іншою особою, суд може
залучити цю особу як другого
відповідача. У разі відмови у
задоволенні адміністративного позову
до такого відповідача понесені
позивачем витрати відносяться на
рахунок держави. Після заміни сторони,
вступу третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору,
залучення другого відповідача розгляд
адміністративної справи починається
спочатку.

З наведених вище правових положень
випливає, що суд першої інстанції
встановивши, що позивачем даний
адміністративний позов пред'явлено до
неналежного відповідача повинен
провести заміну цього відповідача на
належного або залучити його як другого
відповідача, однак в порушення норм
процесуального права цього не зробив, а
розглянув справу до неналежного
відповідача.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу на те, з аналізу положень ст. 52 КАС
України випливає, що здійснювати
заміну неналежного чи залучення як
другого відповідача може виключно суд
першої інстанції, оскільки це має
наслідком розгляд адміністративної
справи спочатку.

Враховуючи те, що суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
здійснювати заміну неналежного
відповідача чи залучати його як
другого відповідача, колегія суддів
прийшла до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову позивача
пред'явленого до Коростенського
управління експлуатації газового
господарства слід відмовити, у зв'язку
з пред'явленням позову до неналежного
відповідача.

В той же час, колегія суддів зазначає,
що виходячи із приписів ст. 50 КАС
України відповідачем в
адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень, а відповідно до п.
7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З огляду на те, постанова суду першої
інстанції в частині позову ОСОБА_4 до
Коростенського управління
експлуатації газового господарства
прийнята з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та з порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
оскаржену постанову слід скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Що стосується рішення суду першої
інстанції , ухваленого в решті позовних
вимог, то колегія суддів вважає, що воно
є законним, обґрунтованим, виходячи з
наступного.

Як встановив суд, позивач працює зоні
гарантованого добровільного
відселення- в Лугинській дільниці
Коростенського управління
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз ", віднесений до 3 категорії
громадян, які потерпіли від
Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач отримує доплату до заробітної
плати, передбачену ч.1 ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", але у
меншому розмірі, ніж визначено Законом,
що підтверджується відповідною
довідкою (а.с.13).

Згідно ст.39 вказаного Закону
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах:
у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплати позивачу,
передбаченої Законом № 796-XII,
визначалися згідно постанови Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ». Зазначеною постановою,
всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплати як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати або пенсії,
визначеної Законом на час здійснення
виплати, установлено конкретні розмір
доплати в твердій грошовій сумі та у
розмірі до прожиткового мінімуму.

Згідно п. 5 Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
соціальні виплати, доплати (види
допомоги), зокрема доплату до
заробітної плати передбаченої ст. 39 №
796, проводяться за місцем основної
роботи (служби) громадян
підприємствами, установами,
організаціями (далі - підприємства) та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності без
утворення юридичної особи, установами,
організаціями та військовими
частинами відповідно до розрахункових
даних, поданих до уповноваженого
органу за формою, затвердженою
Мінсоцполітики.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру щомісячної
грошової допомоги позивачу
застосуванню підлягають положення ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказана постанова
Кабінету Міністрів України, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і в повному обсязі
встановив обставини справи, прийняв
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для висновку про пропуск
позивачем строку звернення до суду з
даним позовом, немає.

Таким чином, апеляційний суд вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними, та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коростенського
управління експлуатації газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Житомиргаз" задовольнити.

Постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від 31 липня 2014
року в частині задоволення позову
ОСОБА_3 до Коростенського управління
експлуатації газового господарства
про визнання дій неправомірними та
зобов"язання вчинити певні дії,-
скасувати. Постановити нове рішення,
яким у позові відмовити.

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Коростенської
міської ради Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Лугинського районного суду
Житомирської області від 31 липня 2014 р. в
частині задоволення позову ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов"язання
вчинити дії,- без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
Є.В.Одемчук

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "03" листопада 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області вул.Кірова,
8,м.Коростень,Житомирська область,11500 4-
відповідачу: Коростенське управління
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" 2-й пров.Житомирський, 2
а,м.Коростень,Житомирська область,11500

- ,