Справа № 815/4588/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4588/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року

10 год. 55 хв.

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» () до
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про
скасування постанови державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про повернення виконавчого документа
стягувану ВП № 33646433 від 27.06.2014 року,
зобов'язання Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відновити виконавче провадження по
зверненню стягнення за виконавчим
написом нотаріуса № 985 від 26.06.2012 року з
ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду з позовом
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ
«Укрсоцбанк») до Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
(надалі - Другий Приморський ВДВС ОМУЮ),
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про
скасування постанови державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про повернення виконавчого документа
стягувану ВП № 33646433 від 27.06.2014 року,
зобов'язання Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відновити виконавче провадження по
зверненню стягнення за виконавчим
написом нотаріуса № 985 від 26.06.2012 року з
ОСОБА_1. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що постанову про повернення
виконавчого документа стягувану ВП
№ 33646433 від 27.06.2014 року прийнято без
наявності передбачених чинним
законодавством обставин, передбачених
зокрема п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», наявність яких
зумовлює прийняття державним
виконавцем постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу,
оскільки згідно матеріалів
виконавчого провадження у ОСОБА_1 у
власності знаходиться й інше нерухоме
майно, крім заставного, та відповідачем
не доведено наявність передбачених
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» ознак майна, на яке
не можу бути звернуто стягнення (аркуші
справи 3-4).

В судове засідання прибув представник
позивача.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи, про причини
неприбуття суд не повідомив, заяв про
розгляд справи за його відсутності або
про відкладення розгляду справи до
суду не надав (аркуш справи 77).

Третя особа до судового засідання не
з'явилась, відповідно до приписів ч. 11
ст. 35 Кодексу адміністративного
судочинства України належним чином
повідомлена про дату, часі місце
судового розгляду справи, про причини
неприбуття суд не повідомила, заяв про
розгляд справи за її відсутності або
про відкладення розгляду справи до
суду не надала (аркуші справи 49-76, 78-85).

Письмові заперечення проти позову
відповідачем до суду не надано.

На підставі вищезазначених обставин, в
судовому засіданні головуючим по
справі поставлено на обговорення
питання щодо продовження розгляду
справи в порядку письмового
провадження.

Представник позивача не заперечував
проти розгляду справи в порядку
письмового провадження.

З урахуванням вказаного, відповідно до
приписів ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом було прийнято рішення
про продовження розгляду справи в
порядку письмового провадження за
наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
обставини якими обґрунтовуються
вимоги позивача, докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами та земельна
ділянка за адресою АДРЕСА_4 на підставі
іпотечного договору, посвідченого
приватним нотаріусом Овідіопольського
районного нотаріального округу
Одеської області 21.06.2007 року за
реєстровим № 5283, передані в іпотеку
Акціонерно-комерційному банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником прав і обов'язків
якого є ПАТ «Укрсоцбанк» в
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 за кредитом, отриманим за
договором кредиту № 2007/38-27/17 укладеним
21.06.2007 року між ОСОБА_1 та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступник ком прав і обов'язків
якого є ПАТ «Укрсоцбанк», строк платежу
за яким настав 02.03.2012 року.

Судом встановлено, що 26.06.2012 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу на
підставі ст. 87 Закону України «Про
нотаріат», п. 1 Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 1172 від
29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис
про звернення стягнення на житловий
будинок з господарчими будівлями та
спорудами, який знаходиться в
АДРЕСА_4, житловою площею 118,4 кв.м.
та земельну ділянку, площею 0,33 га,
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарчих будівель і споруд
(присадибна ділянка), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4, що належить на
праві приватної власності ОСОБА_1, що
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3,
податковий номер НОМЕР_1, місце роботи:
фізична особа-підприємець, для
задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк»
щодо погашення заборгованості станом
на 26.06.2012 року у розмірі 1 973 872 грн. 18
коп. (аркуш справи 5).

За заявою стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк»,
на підставі виконавчого напису від
26.06.2012 року, відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження», старшим державним
виконавцем Другого Приморського
відділу ДВС Одеського МУЮ прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 33646433 від
25.07.2012 року з примусового виконання
виконавчого напису № 985 від 26.06.2012 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 1 973
872 грн. 18 коп. та надано термін для
добровільного виконання вимог
виконавчого документу у 7-денний строк
(аркуш справи 8).

На підставі ст. 55 Закону України «Про
виконавче провадження», при
примусовому виконанні виконавчого
напису № 985 від 26.06.2012 року, службовою
особою відповідача проведено опис
майна, що належить боржнику усього на
суму 300 000 грн. 00 коп. (нежитловий будинок
з господарчими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_4 та
складається в цілому з ракушнякового
житлового будинку під літ. «А-2«а»,
житловою площею 118,4 кв.м., 1-2 -
спорудження, розташованого на
земельній ділянці розміром 330 кв.м.), про
що складено відповідний акт, в якому
також зазначено , що на поисане майно
накладено арешт і встановлено
обмеження права користування ним:
заборона відчужувати, псувати та
знижувати технічні характеристики
об'єкта (аркуші справи 9-11).

Як зазначає позивач, відповідно до ст. 13
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідачем було
прийнято постанову про призначення
експерта оціночної діяльності для
участі у виконавчому провадженні щодо
визначення ринкової вартості
арештованого майна боржника та 29.05.2013
року позивачем було отримано звіт про
експертну грошову оцінку майна.

Не погодившись з результатами оцінки
майна, відповідно до приписів ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження» було проведено
рецензування звіту та 02.07.2014
року позивачем отримано копію рецензії
проведеної на експертну оцінку майна.

01.08.2014 року представник ПАТ
«Укрсоцбанк» під час ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
з'ясував, що 27.06.2014 року державним
виконавцем Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ було прийнято постанову про
повернення виконавчого документа
стягувану на підставі Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Так, з наявної в матеріалах справи
копії постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
27.06.2014 року вбачається, що у ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем звернено стягнення на
заставлене майно боржника, а саме:
будинок та земельну ділянку яка
розташована: АДРЕСА_4, але передати на
реалізацію вказане майно не
представляється можливим з тих
підстав, що у відповідності до Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року
встановлено наявна законом заборона
(мораторій) щодо звернення стягнення на
майно громадян України, наданого в
забезпечення кредитів в іноземній
валюті протягом строку дії цього
мораторію. Враховуючи вищезазначені
обставини та те, що у боржника відсутнє
інше майно на яке може бути звернуто
стягнення, відповідач дійшов висновку
про те, що виконавчий документ підлягає
поверненню без подальшого виконання, у
зв'язку із чим, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», старшим державним
виконавцем Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ було прийнято постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу (аркуші справи 16)

Суд погоджується з доводами позивача з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України №
606-XIV від 21.04.1999 року - виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону
України № 606-XIV від 21.04.1999 року,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 4. ч. 2 ст. 17 Закону України №
606-XIV від 21.04.1999 року державною
виконавчою службою підлягають
виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону
України № 606-XIV від 21.04.1999 року,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; за заявою
прокурора у випадках представництва
інтересів громадянина або держави в
суді; у разі якщо виконавчий лист
надійшов від суду на підставі ухвали
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

Так, матеріали справи свідчать про те,
що виконавче провадження було відкрито
шляхом винесення відповідної
постанови на підставі виконавчого
напису від 26.06.2012 року та запропоновано
боржнику самостійно виконати вимоги
виконавчого документа в 7-денний строк.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема
державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Отже, вищевказаними законодавчими
актами на державного виконавця
покладено обов'язок в повному обсязі
здійснити дії щодо примусового
виконання відповідних рішень, в тому
числі й виконавчого напису.

Підстави для повернення виконавчого
документа стягувачеві визначені
статтею 47 вказаного Закону, пунктом 9
частини 1 якої передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Відповідно до п.1, ч. 1 Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» протягом дії цього Закону: 1) не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно; загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Тобто відповідач, при прийнятті
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві повинен був
з'ясувати наступне: чи виступає майно
(житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами житловою площею
118,4 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,33
га, надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4) як
забезпечення зобов'язань саме за
споживчим кредитом та чим це
підтверджується; чи використовується
дана квартира як місце постійного
проживання позичальника і на підставі
чого державний виконавець дійшов
такого висновку; чи знаходиться у
позичальника (боржника) у власності
інше нерухоме майно.

Відповідно до пункту 3.15 Інструкції
повернення виконавчого документа
стягувачу здійснюється за наявності
підстав та в порядку, визначеному у
статті 47 Закону. При цьому в постанові
про повернення виконавчого документа
стягувачу обов'язково роз'яснюється
порядок повторного пред'явлення
виконавчого документа до виконання
(крім випадку повернення виконавчого
документа на підставі пункту 1 частини
першої статті 47 Закону, якщо таке
повернення надалі є підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження).

Відповідач обґрунтував прийняття
постанови від 27.06.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві тим, що у ході проведення
виконавчих дій державний виконавець
засува наявність заборони (мораторію)
щодо звернення стягнення на майно
громадян України наданого в
забезпечення кредитів в іноземній
валюті протягом строку дії цього
мораторію відповідно до Закону, з
урахуванням того, що у боржник відсутнє
інше майно на яке можливо звернути
стягнення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про виконавче провадження» для
з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України
«Про виконавче провадження» експерт
або спеціаліст зобов'язаний надати
письмовий висновок, а суб'єкт оціночної
діяльності - суб'єкт господарювання -
письмовий звіт З питань, що містяться в
постанові державного виконавця, а
також надати усні рекомендації щодо
дій, які виконуються за його
присутності.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про
виконавче провадження» копії
постанови державного виконавця про
призначення у виконавчому провадженні
експерта, спеціаліста або суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання надсилаються сторонам
у триденний строк з дня її винесення.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
у державного виконавця відсутні
повноваження самостійно робити
висновок: чи виступає заставне майно
(будинок та земельна ділянка, які
розташовані за адресою, АДРЕСА_4) як
забезпечення зобов'язань за споживчим
кредитом чи ні; чи розповсюджується ЗУ
«Про мораторій на стягнення з майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» на правовідносини щодо
виконання виконавчого напису № 1486 від
20.05.2014 р. Дані висновки повинні бути
зроблені спеціалістами, яких повинен
призначити держаний виконавець (ст. 13
ЗУ «Про виконавче провадження»).

Також, згідно наданих позивачем
документів, отриманих під час
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса № 985 від 26.06.2012 року
вбачається, що у ході проведення
виконавчих дій, державним виконавцем
було здійснено запит до КП «БТІ» ОМР,
згідно відповіді якого за №
В-10/144/306116 з додатками, ОСОБА_1 належить
нерухоме майно житлового фонду за
адресами:

- АДРЕСА_1, дата реєстрації - 17.05.2007 року;

- АДРЕСА_2, дата реєстрації - 12.01.2007 року;

- АДРЕСА_3, доля - 428/300, дата реєстрації
27.01.2003 року,

а також нерухоме майно нежитлового
фонду за адресою: АДРЕСА_5, нежитлове
приміщення площею 74 м, дата реєстрації -
04.05.2007 року (аркуші справи 12-15).

Крім того, згідно матеріалів справи
місцем постійного проживання боржника
ОСОБА_1, відповідно до наданих
письмових доказів, а також даних
реєстраційної справи є: АДРЕСА_3, за
якою боржник зареєстрована.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

За результатами розгляду справи, на
підставі встановлених судом обставин
та наведених норм чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
недоведеність відповідачем прийняття
постанови від 27.06.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві та вважає її такою, що
прийнята без наявності передбачених
законом підстав, оскільки у ході
судового розгляду справи було
з'ясовано відсутність передбачених п. 9
ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» обставин для повернення
виконавчого документа про які вказав
відповідач в обґрунтування прийнятої
постанови, з огляду на що, постанова ВП
№ 33646433 від 27.06.2014 року підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державну виконавчу службу» працівник
органу державної виконавчої служби
зобов'язаний сумлінно виконувати
службові обов'язки, не допускати в
своїй діяльності порушення прав
громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України.

Проте, неналежне виконання державним
виконавцем своїх обов'язків, невжиття
всіх заходів для реального виконання
виконавчого документа, призвело до
безпідставного повернення позивачеві
виконавчого напису № 985 від 26.06.2012 року,
що порушило майнові права позивача на
отримання належних коштів.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» є обґрунтованими, у
зв'язку із чим підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164,
167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(, адреса: 03150, м. Київ,
вул. Ковпака, 29) до Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) про
скасування постанови державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про повернення виконавчого документа
стягувачу ВП № 33646433 від 27.06.2014 року,
зобов'язання Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відновити виконавче провадження по
зверненню стягнення за виконавчим
написом нотаріуса № 985 від 26.06.2012 року з
ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Постанову державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ВП № 33646433
від 27.06.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувану -
скасувати.

Зобов'язати Другий Приморський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції відновити
виконавче провадження по зверненню
стягнення за виконавчим написом
нотаріуса № 985 від 26.06.2012 року з ОСОБА_1.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписі ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Я.В. Балан