Справа № 2а-2207/10/0970
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/21311/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Івано-Франківської митниці на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
20.08.2010р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013р. у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лост, ЛТД»

до відповідача Івано-Франківської
митниці

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

14.06.2010р. до суду з позовом про
визнання неправомірними дій
Івано-Франківської митниці (далі
Митниця) звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Лост, ЛТД»
(далі Товариство). З урахуванням
уточнення позову, свої вимоги позивач
мотивував тим, що він надав Митниці
документи, необхідні для митного
оформлення товарів, що надійшли до
України на підставі
зовнішньоекономічного контракту.
Митницею було самостійно визначено
митну вартість товару за шостим
методом. Вважаючи дії Митниці такими,
що не відповідають чинному
законодавству, позивач просив визнати
їх протиправними та скасувати рішення
Митниці від 7.06.2010р. про визначення
митної вартості товару за шостим
методом; зобов'язати відповідача
визначити митну вартість за ціною
договору та зарахувати переплату, яка
виникла внаслідок дій митниці, в
наступні розрахунки.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
20.08.2010р., залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013р.,
позов задоволено частково : визнано
протиправним та скасовано рішення
Митниці від 7.06.2010р. про визначення
митної вартості товару та зобов'язано
відповідача визначити митну вартість
імпортованого товару за вантажною
митною декларацією №206000009/2010/002167 у
відповідності до ст. 266 Митного кодексу
України, в задоволенні решти вимог
відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями
Митниця звернулася з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та відмовити в
задоволенні позову. При цьому скаржник
зазначив, що суди дійшли помилкового
висновку про протиправність дій
відповідача при визначенні вартості
товару.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем для митного
оформлення товару, поставленого в
Україну на підставі
зовнішньоекономічного контракту,
подано декларацію митної вартості
№206000009/2010/002124 від 11.05.2010р., та після
проведення митного огляду товару,
взяття проб і зразків товарів, які
направлення на дослідження до
Львівської служби з експертного
забезпечення митних органів для
проведення митного оформлення, подано
тимчасову митну декларацію
№206000009/2010/002167 від 12.05.2010р., в графі 33 якої
зазначений код товару .

26.05.2010р. Митницею прийнято рішення про
визначення коду товару за №Т-206-0205-10,
згідно якого товар класифіковано за
кодом .

7.06.2010р. Товариством для декларування
митної вартості товарів відповідачу
подано декларацію митної вартості
№206000009/2010/2787 на ввезений товар.

Посадовою особою відповідача у
відповідній графі декларації було
здійснено відмітку про витребування
від декларанта додаткових документів
для підтвердження заявленої вартості
товару, а саме : прайс-лист фірми
виробника товару; каталог фірми
виробника; цінова інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару та/або
сировини.

Товариство проінформувало Митницю
про неможливість надати витребувані
додаткові документи. В той же день
відповідачем прийнято рішення
№206000006/2010/000834/1 про визначення вартості
товару за 6 (резервним) методом.

Спірні правовідносини, що виникли
між сторонами, регулювались Митним
кодексом України, що був чинним до
1.06.2012р.

Відповідно до ст. 264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 13 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження (затв.
постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766)
передбачено, що декларант зобов'язаний
подати додаткові документи, визначені
у пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.

Додаткові документи, які було
витребувано Митницею, входять до
переліку, що міститься у п.11 Порядку,
проте позивачем вимоги відповідача
щодо надання додаткових документів
виконано не було.

Згідно зі ст. 2442 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.
Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

10.04.2012р. Верховний Суд України,
розглянувши справу № 21-52а12, прийняв
постанову, в якій зазначив :

«Відповідно до частини першої статті
265 Митного кодексу України (далі - МК)
митний орган, що здійснює контроль за
правильністю митної оцінки товарів з
урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, за основу може
братися ціна, за якою оцінювані
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари було продано в Україні не
пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також
положень постанов Кабінету Міністрів
України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про
затвердження Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів» та № 1766 дає
підстави вважати, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог Митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.»

З матеріалів справи вбачається, що,
враховуючи наявну у Єдиній
автоматизованій системі Державної
митної служби України інформацію про
те, що вартість аналогічного товару
перевищує заявлений декларантом
рівень митної вартості, у Митниці були
підстави для сумніву в правильності
митної оцінки товару. За таких
обставин, митний орган обґрунтовано
запропонував позивачу надати
додаткові документи, перелічені у
пункті 11 Порядку.

Товариством витребувані
відповідачем належні документи надано
не було, що дало підстави для
визначення митної вартості товару у
спосіб, передбачений ст.266 МК України.
При цьому Митниця довела неможливість
послідовного застосування 1-5 методів
визначення митної вартості.

Таким чином, позивачем, в порушення
вимог чинного законодавства, не
виконано законні вимоги Митниці щодо
надання додаткових документів,
необхідних для розгляду питання щодо
встановлення дійсної митної вартості
товару, в зв'язку з чим подальші дії
відповідача є такими, що вчинені у
межах та у спосіб, передбачений МК
України.

Відповідно до ст.229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи
встановлено повно, а судами першої та
апеляційної інстанції неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, колегія суддів
доходить висновку про те, що постанова
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду та ухвала
Львівського апеляційного
адміністративного суду повинні бути
скасовані, а позов - залишено без
задоволення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232, 254
КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Івано-Франківської
митниці задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
20.08.2010р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013р. скасувати.

В позові товариства з обмеженою
відповідальністю «Лост, ЛТД»
відмовити.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, оскарженню не підлягає, але
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, передбаченому ст.
235-244 КАС України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз