Справа № 754/5957/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/5957/14-а
інстанції: Мальченко Оксана
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Пилипенко
О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б.
та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 04 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач - ОСОБА_2
звернулась до Деснянського районного
суду м. Києва з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 3
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 51
розміру мінімальних заробітних плат;
зобов'язання в подальшому нараховувати
та виплачувати щорічну грошову
допомогу на оздоровлення у розмірі 3
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року позовні
вимоги про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії за
період з 1996 року по 15.10.2013 року залишено
без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 04 вересня 2014 року, як таку, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі та направити справу для
продовження провадження до суду першої
інстанції. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції неповно та неправильно
досліджено докази і встановлено
обставини у справі, порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року - без змін,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, позивач є інвалідом ІІІ
групи і має категорію 1 як особа, що
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС у
1986 року (а. с. 6 ).

27.03.2014 року позивач звернулася до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянського району
м. Києва із заявою про перерахунок та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1996 року по 2013
року включно (а. с. 3).

Листом від 02.04.2014 року № 34-592/1
відповідач відмовив представнику
позивача у проведенні вищезазначеного
перерахунку ( а.с. 4).

Вважаючи вказані дії відповідача
протиправними, позивач звернулась до
суду.

Приймаючи рішення про залишення
позовної заяви без розгляду суд першої
інстанції дійшов висновку, що
адміністративна справа в частині
позовних вимог за період з 1996 року по 2012
рік підлягає залишенню без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду встановленим
ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України. адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду. встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Так, позивач звернувся до суду з
позовом 15.04.2014 року та просить
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 1996 року по 2013 року.

Суд першої інстанції встановив, що
підтверджується матеріалами справи, що
позивачем клопотання про поновлення
пропущеного строку до матеріалів
справи не долучено.

Колегія суддів звертає увагу, що Закони
України, які стосувались соціальних
виплат, були опубліковані, отже,
позивач мав змогу дізнатись (повинен
був дізнатись) про порушення своїх прав
під час опублікування законів в
засобах масової інформації. Юридична
необізнаність позивача не є поважною
причиною пропущення строку.

З урахуванням наведеного, позовні
вимоги ОСОБА_2 за період з 1996 року по 2012
рік судом першої інстанції правомірно
залишено без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 04 вересня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.