Справа № 2а-446/09/1519
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2а-446/09/1519

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Савинська(Шмундір) Ірина Олександрівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Зуєвої Л.Є.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси на
постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 31 липня 2009 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни",-

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2009 року позивач звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни" за період з 01 2006 року по грудень
місяць 2008 року у розмірі 4471 грн. 20 коп.

За результатами розгляду
адміністративного позову Малиновським
районним судом м. Одеси від 31 липня 2009
року позов задоволено частково,
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу підвищення до
пенсії , що передбачене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, виходячи із розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року з відрахуванням частково
виплаченої суми.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Позивач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»він
має право на державну соціальну
підтримку, зокрема на підвищення
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Однак, такі виплати відповідачем у
2006-2008 роках не проводились.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та
рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 позивач мав
право на отримання соціальної допомоги
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008
року по 31.12.2008 року включно, а тому
пенсійний орган мав діяти відповідно
до статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

З такими висновками погоджується суд
апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
останнім пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону.

Законом України від 19 січня 2006 року
№3367-VI внесені зміни до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006
рік", відповідно до яких виключено
пункти 17 статті 77, а стаття 110 викладена
в іншій редакції. Зокрема установлено,
що пільги дітям війни, передбачені
абзацом сьомим статті 5 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
запроваджуються з 01 січня 2006 року, а
статтею 6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в
2006 році не визначив порядку виплати
надбавки до пенсії "дітям війни", то
вимоги позивачки, що стосуються 2006
року, задоволенню не підлягають.

Дію статті 6 Закону на 2007 рік було
зупинено статтею 111 Закону України від
19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" (з урахуванням
положень пункту 12 статті 71 цього
закону) та визначено, що у 2007 році
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону, виплачується особам,
які є інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року
№6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії
громадян) визнані неконституційними
положення пункту 12 статті 71 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" щодо такого зупинення дії
статті 6 Закону.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
визнав право позивача на підвищення
пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду щодо визнання
неправомірними дій УПФУ з відмови у
виплаті соціальної допомоги "дитині
війни" відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в період з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року, з огляду на таке.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
внесені зміни до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та
статтю 6 цього Закону викладено в такій
редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону таЗакону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів".

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу
ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-IV, щодо
розмірів підвищення пенсії дітям війни
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), а відтак з моменту
прийняття цього рішення позивачка мала
право на отримання соціальної допомоги
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст. 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду встановлено
річний строк.

Як вказувалось раніше, ОСОБА_1
звернулась до суду 05 березня 2009 року.
Звідси, задоволенню підлягають вимоги
позивача, що були заявлені у межах
річного строку, а саме, з 05 березня 2008 р.

Натомість щодо необхідності
застосування строків звернення до
суду, передбачених КАС, суд першої
інстанції не розглянув це питання та не
дав йому правову оцінку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що суд першої інстанції
помилково задовольнив позовні вимоги
за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
помилково визначено термін виплати
підвищення до пенсії, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України -
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень. Тобто, в розумінні КАС
України порушення прав свобод та
інтересів учасників публічно-правових
відносин може бути допущено з боку
суб'єкта владних повноважень у вигляді
будь-яких прийнятих рішень, вчинених
дій чи допущеної бездіяльності.
Відповідно під час розгляду спору суд
може надати оцінку тим рішенням, діям
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які вже були прийняті,
вчинені чи допущені на момент
виникнення спору. Таким чином, КАС
України не передбачає можливості
зобов'язати відповідача вчиняти у
майбутньому певні дії, виходячи тільки
з теоретичної можливості допущення ним
в подальшому порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Проте слід враховувати, що в даному
випадку, судом першої інстанції вже в
повному обсязі було надано оцінку діям
відповідача щодо здійснення
перерахунку щомісячного підвищення до
пенсії «дітям війни». За умови сталості
нормативної бази, що регулює
вищезазначені правовідносини, надана
правова оцінка є обов'язковою для
врахування відповідачем при виконанні
ним своїх повноважень по відношенню до
позивача. Відповідно, такий
перерахунок має здійснюватись на
постійній основі, за умови виникнення
обставин, що його зумовлять та сталості
нормативної бази, що регулює
вищезазначені правовідносини, без
обмеження терміну або строку його
проведення.

До такого висновку зводиться правова
позиція, висловлена Верховним Судом
України в постановах від 23 квітня 2012
року №21-239а11 та від 19 березня 2013 року в
№21-53а13, в яких зазначено, що з самого
визначення поняття пенсії випливає, що
щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Таким чином, достатнім та належним
способом захисту порушених прав
позивача є саме визначення обов'язку
проведення перерахунку належного йому
щомісячного підвищення до пенсії з
дати, з якої він має право та вимагає
проведення перерахунку без обмеження
кінцевого терміну або строку протягом
якого такий перерахунок має
здійснюватись.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 22 травня 2008 року з урахуванням
виплачених сум вказаної допомоги.

Враховуючи, що суд першої інстанції
правильно вирішив справу, але з
помилковим застосуванням норм
процесуального права, апеляційний суд
на підставі п.1 ч.1 ст. 201 КАС України,
вважає необхідним змінити рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 197, ст. 198, ст. 202, ст. 207, ст. 254
КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси -
задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 31 липня 2009 року
скасувати, прийняти по справі нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Викласти резолютивну частину
вищевказаної постанови у наступній
редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 на
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком (розмір якої встановлений ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування") відповідно до вимог ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 22 травня 2008
року, за вирахуванням вже виплачених
сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 3,40 грн. судових
витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.»

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя:
Л.Є. Зуєва