Справа № 2а-3544/11/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року

Справа № 9804/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Затолочного В.С. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Бєлкіної Н.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
Лаврик А.Р.;

від відповідача -
ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
12.06.2013р. в адміністративній справі за
позовом Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м.Львова Львівської обл. Державної
податкової служби до ОСОБА_3 про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И Л А:

24.03.2011р. позивач Державна податкова
інспекція /ДПІ/ у Шевченківському
районі м.Львова Львівської обл.
Державної податкової служби
звернулася до суду із адміністративним
позовом, в якому просила стягнути з
відповідача ОСОБА_3 податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 86220 грн. (а.с.3-4).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2013р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача ОСОБА_3 на користь
місцевого бюджету 86220 грн. податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
(а.с.84-85).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач ОСОБА_3, який покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції визнати постанову суду
нечинною та закрити провадження у
справі (а.с.88-89).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що апелянт жодної реєстрації спірних
транспортних засобів не проводив; він
звернувся із заявою до органів
прокуратури з приводу проведення на
нього незаконної реєстрації
транспортних засобів та постановою
слідчого визнаний потерпілим у
кримінальній справі; також без сплати
спірного податку органи ДАІ не могли
провести реєстрацію транспортного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги (при цьому
останній просив скасувати рішення суду
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні заявленого
позову), заперечення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та апеляційну скаргу в межах наведених
у них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, 02.01.2010р. та 23.03.2010р. за
відповідачем проведено першу
реєстрацію трьох транспортних засобів;
відповідно до наданого податковим
органом розрахунку сума податку з
власників транспортних засобів під час
здійснення цієї реєстрації склала 86220
грн. (а.с.7).

Також вказана сума податку в дохід
місцевого бюджету не поступала, що
підтверджується наданими позивачем
Довідкою № 31163/17-010 від 24.12.2010р. про
результати перевірки щодо сплати
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, довідками №№ 2063/19-020 від
27.01.2011р., № 2031/19-020 від 27.01.2011р., № 31095/19-020
від 24.12.2010р. (а.с.6, 8-10).

Розглядувані відносини на час їх
виникнення регулювалися приписами
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»,
відповідно до ст.1 якого платниками
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів є підприємства, установи та
організації, які є юридичними особами,
іноземні юридичні особи, а також
громадяни України, іноземні громадяни
та особи без громадянства, які
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію
транспортних засобів та/або мають
зареєстровані в Україні згідно з
чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст.2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з ст.5 цього Закону податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується, зокрема, фізичними
особами перед проведенням першої
реєстрації в Україні, реєстрацією,
перереєстрацією транспортних засобів,
а також перед технічним оглядом
транспортних засобів щорічно або один
раз за два роки, але не пізніше першого
півріччя року, в якому провадиться
технічний огляд.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.50
Бюджетного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) податки, збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету.

З урахуванням наведеного, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що оскільки сума
податку з власників транспортних
засобів не надходила до бюджету, тому
відповідачем не виконаний обов'язок
щодо сплати цього податку, через що
останній належить стягнути в дохід
бюджету.

В частині доводів апеляційної
скарги колегія суддів виходить з того,
що проведення державної реєстрації
транспортних засобів не може слугувати
беззаперечним фактом сплати всіх
податків та обов'язкових платежів
власником транспортних засобів;
обов'язок органів ДАІ проводити таку
реєстрацію лише за умови сплати всіх
податків і обов'язкових зборів не
спростовує наведеного висновку, а
недотримання вказаного обов'язку з
боку цього органу і непоступлення
коштів до бюджету не звільняє власника
транспортних засобів від сплати
податку.

Щодо звернення відповідача із
заявою до правоохоронних органів з
приводу вчинення без його відома
першої реєстрації транспортних
засобів, то останнє прийнято до
розгляду в рамках порушеної
кримінальної справи відносно
службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ
ГУ МВС України у Львівській обл. за
фактом зловживання службовим
становищем та перевищення службових
повноважень, за ознаками злочинів,
передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.365 КК
України.

Із змісту постанови про визнання особи
потерпілим від 10.11.2012р. слідує, що
відповідач визнаний потерпілим по
кримінальній справі № 181-0062.

Разом з тим, виходячи із фактичних
обставин справи, колегія суддів не
вбачає безпосереднього причинного
зв'язку між фактом розслідування
наведеної кримінальної справи та
обов'язком відповідача щодо сплати
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів.

Відтак, наведена кримінальна справа та
прийняте по ній судом рішення не
впливає на сплату податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, а тому
не слугує перешкодою для вирішення
розглядуваного спору.

Разом з тим, дослідження вказаних
обставин, а також питання незаконності
реєстрації транспортних засобів,
фактично виходить за межі заявленого
позову, який полягає у вирішенні вимог
про стягнення з власника транспортного
засобу несплаченої суми податку, при
цьому під час розгляду вказаного
позову суд перевіряє правильність
обчислення суми податку і наявність
суми недоїмки.

Також у розглядуваному випадку
законом не покладений на позивача
обов'язок самостійно здійснювати
нарахування податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
підлягає сплаті, через що податкові
повідомлення-рішення і податкові
вимоги з приводу сплати цього податку
не виносяться.

Окрім цього, відповідно до вимог
п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України
податковий орган має право на
звернення до суду із позовом про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.

Також позивач в межах строку давності
(1095 календарних днів) звернувся до суду
із позовом про стягнення податкового
боргу, а відтак підстави для
застосування наслідків пропуску
вказаного строку згідно вимог ст.ст.99,
100 КАС України є відсутніми.

Факт проведення першої
реєстрації транспортних засобів
позивачем оспорюється в судовому
порядку (зі слів представника апелянта
розгляд справи зупинений), однак
наведена обставина не може слугувати
перешкодою до розгляду спору про
стягнення з останнього податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що заявлений позов є
підставним та обґрунтованим, а тому
підлягає до задоволення.

При цьому висновок про наявність
заборгованості із податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів та
підставність заявлених вимог зроблено
судом першої інстанції з дотриманням
вимог КАС України, оскільки він, вживши
заходів, необхідних для з'ясування всіх
обставин у справі, всебічно, повно та
об'єктивно оцінив наявні у справі
докази і постановив законне й
обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2013р. в
адміністративній справі № 2а-3544/11/1370
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька