Справа № 815/5765/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5765/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді
Потоцької Н.В.

за участю секретаря
Загрійчук О.В.

сторін:

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Кучіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом

ОСОБА_1 до Одеського міського центру
зайнятості про визнання протиправною
відмови у врахуванні заробітної плати
з квітня 2013 року по вересень 2013 року
включно у розрахунок для призначення
допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до Одеського міського центру
зайнятості, в якому просить:

- визнати протиправною відмову
Одеського міського центру зайнятості у
врахуванні заробітної плати з квітня
2013 року по вересень 2013 року включно у
розрахунок для призначення ОСОБА_1
допомоги по безробіттю від 06.08.2014 р.
№2956/19/06/А- 26;

- зобов'язати Одеський міський центр
зайнятості розрахувати ОСОБА_1
допомогу по безробіттю згідно з
довідкою про середню заробітну плату,
виданою TOB «Металзюкрейн Корп ЛТД» із
заробітної плати з квітня 2013 року по
вересень 2013 року.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач зазначив, що згідно з абз. 2 п. 3
Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, для
страхування на випадок безробіття
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення), є період
(періоди) роботи за основним місцем
роботи (проходження служби), а у разі
його відсутності - період (періоди)
зайняття підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою
або іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
такої діяльності, виконання робіт
(надання послуг) згідно з
цивільно-правовими договорами перед
настанням страхового випадку
(реєстрація особи в державній службі
зайнятості як безробітної), протягом
якого сплачено страхові внески.

На думку позивача Порядком визначені
основні умови для розрахункового
періоду - це:

- період роботи за основним місцем
роботи перед настанням страхового
випадку (реєстрація особи в державній
службі зайнятості як безробітної),
протягом якого сплачено страхові
внески;

- а, у разі його відсутності - період
(періоди) зайняття підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою
або іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
такої діяльності, протягом якого
сплачено страхові внески.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
відмова Одеського міського центру
зайнятості у врахуванні заробітної
плати з квітня 2013 року по вересень 2013
року включно у розрахунок для
призначення допомоги по безробіттю є
протиправною.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги з підстав,
викладених в адміністративному позові
та наданих в судовому засіданні
поясненнях.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував в
обґрунтування заявленої правової
позиції зазначив, що позовні вимоги є
безпідставними та не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п. 4 Постанови № 12566 від 26.09.2001р.
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб, які
працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок (для
страхування на випадок безробіття) - в
якому припинено дію трудового договору
або особу знято з обліку у державного
реєстратора як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Згідно з записом у трудовій книжці гр.
ОСОБА_1. було звільнено з року з 01.10.2013 р.
з TOB «Металзюкрейн Корп. ЛТД», однак з
01.03.1995 по року Він був зареєстрований як
фізична особа - підприємець, і останнім
місцем роботи є зайняття
підприємницькою діяльністю, яка
входить до розрахункового періоду для
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для призначення допомоги по
безробіттю.

Крім того, приписами ч. 3 ст. 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця. Такий
запис був внесений лише 30.01.2014 року.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача,
проаналізувавши чинне законодавство,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

З 01.03.1995 р. по 30.01.2014 р. позивач був
зареєстрований як фізична особа -
підприємець.

Згідно відомостей про роботу, які
містяться у трудовій книжці АХ№054248,
яка видана на ім'я ОСОБА_1 01 жовтня 2013
року на підставі Наказу №278/л від 19.09.2013
р. він був звільнений у зв'язку із
скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40
КЗпП України) (а/с. 10).

Після чого, в жовтні 2013 року позивач
звернувся до Одеського міського центру
зайнятості з метою реєстрації та за
допомогою у пошуку роботи.

Позивачу відмовлено у реєстрації, у
зв'язку з тим, що він зареєстрований, як
фізична особа - підприємець.

Судом в свою чергу встановлено, що
17.11.2010 р. винесено постанову по справі
за позовом Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
(справа № 2-а-10304/10/1570), якою припинено
підприємницьку діяльність ОСОБА_1
Постанова набрала законної сили 14.12.2010
року.

26.11.2013 року державним реєстратором
Поліщук А.С. за № 128-2946 направлено
повідомлення про внесення до Єдиного
державною реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців запису про
судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, що не пов'язане з її
банкрутством.

У вказаному повідомленні, зокрема,
вказано про внесення до ЄДР юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
26.11.2013 р. запису № 2 109556 про
рішення ООАС від 17.11.2010 р. по справі №
2-а-10304/10/1570.

Крім того, вказано, що порядок
державної реєстрації припинення
фізичної особи - підприємця за судовим
рішенням здійснюється за процедурами,
встановленими ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» (а/с. 15).

Після отримання повідомлення ОСОБА_1
повторно звернувся до Одеського
міського центру зайнятості з
документами для відповідної
реєстрації та отримання статусу
безробітного, позивачу було
відмовлено.

30 січня 2014 року Реєстраційною службою
Одеського міського управління юстиції
було видано повідомлення про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

06 лютого 2014 року із вказаним
повідомлення, позивач звернувся до
Одеського міського центру зайнятості з
метою реєстрації.

ОСОБА_1 отримав статус безробітного з
06.02.2014 року.

З 13.02.2014 року Одеським міським центром
зайнятості розпочато виплату допомоги
по безробіттю згідно з п. 1 ст. 23 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Страховий стаж позивача складає
більше 10 років і тому розмір допомоги
відповідає 70% від середньоденної
заробітної плати.

Згідно довідки Одеського МЦЗ від 12.05.2014
№ 1817/14/03, допомога по безробіттю склала
за лютий 983,14 грн., за березень 1904,83 грн.,
за квітень 1843,37 грн.

В свою чергу позивач вказує, що сума
допомоги по безробіттю повинна
складати 70% від 195,54 грн. - 136,88 грн. за
календарний день.

Ці обставини стали підставою для
звернення за роз'ясненням в службу
зайнятості, а саме із заявою до
Одеського МЦЗ про розрахування
допомоги по безробіттю на підставі
довідки про середню заробітну плату
(дохід) (для розрахунку виплат на
випадок безробіття, виданої TOB
«Металзюкрайн Корп ЛТД» наданої до
Одеського міського центру зайнятості в
період реєстрації.

Листом від 06.08.2014 року № 2956/19/06/А-26
Одеським МЦЗ відмовлено у задоволенні
вищевказаної заяви, при цьому
посилаючись на приписи ч. 3 ст. 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», вказано, що фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з такого.

Згідно п.1 ст.4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців - це засвідчення -
факту створення або припинення
юридичної особи, засвідчення факту
набуття або позбавлення статусу
підприємця фізичною особою, а також
вчинення інших реєстраційних дій, які
передбачені цим Законом, шляхом
внесення відповідних записів до
Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.15 ст.47 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем.

Отже, момент припинення
підприємницької діяльності ФОП не
пов'язаний з датою внесення до Єдиного
державного реєстру запису про судове
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності ФОП, що не
пов'язане з банкрутством - фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 4 ст. 49 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців», з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем
застосовуються обмеження, які
встановлені законом, зокрема частиною
десятою статті 47 цього Закону, а саме: з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису щодо рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем
забороняється проведення державної
реєстрації змін, пов'язаних із зміною
місця проживання фізичної особи -
підприємця, щодо якої прийнято рішення
про припинення підприємницької
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що особи, які
мають статус суб'єкта підприємницької
діяльності, незалежно від того, чи
отримують вони дохід чи ні - не можуть
належати до осіб, що мають статус
безробітного, так як відносяться до
категорії зайнятого населення.
Зазначена правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 10.09.2013 року справа №
К/9991/44852/11.

Відповідно до статті 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», Постановою Кабінету
Міністрів України 26.09.2001 року за № 1266
затверджено «Порядок обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням».

Відповідно до п. 3 Постанови, для
страхування на випадок безробіття
розрахунковим періодом, за який
обчислюєтеся середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення), є період
(періоди) роботи за основним місцем
роботи (проходження служби), а у разі
його відсутності - період (періоди)
зайняття підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою
або іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
такої діяльності, виконання робіт
(надання послуг) згідно з
цивільно-правовими договорами перед
настанням страхового випадку
(реєстрація особи в державній службі
зайнятості як безробітної), протягом
якого сплачено страхові внески.

Згідно п.4 вищезазначеної Постанови,
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб, які
працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок (для
страхування на випадок безробіття) - в
якому припинено дію трудового договору
або особу знято з обліку у державного
реєстратора як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Відповідачем визначений розрахунковий
період (останні 6 місяців, що передують
місяцю, в якому настав страховий
випадок), за який обчислено середню
заробітну плату (дохід) для розрахунку
допомоги по безробіттю ОСОБА_1, з
урахуванням, того що позивач працював
за основним місцем роботи в ТОВ
«Металзюкрейн Корп ЛТД» з 26.08.2003р. по
01.10.2013 р. та здійснював підприємницьку
діяльність з 01.03.1995р. по 30.01.2014 р., а саме:
за серпень 2013 р. - 5 345, 01 грн. (сумарний
дохід, що береться для обчислення
середнього доходу); вересень 2013 р. - 10 806,
504 грн.; жовтень 2013 р. - 0; листопад 2013 р. - 0;
грудень 2013 р. - 0; січень 2014 р. - 0; всього 16
151, 55 грн.

Середньоденний дохід становить 87, 78
грн.

Таким чином, позивачем правомірно для
розрахунку середньоденного заробітку
визначив період роботи за останні
шість календарних місяців (зайняття
підприємницькою діяльністю) перед
настанням страхового випадку (п. 4 абз. 1
Порядку) з дотриманням вимог п.4, 5, 6
Порядку.

Враховуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
суд дійшов до висновку про те, що
відповідачем обрано правильний метод
визначення розрахункового періоду, за
який обчислюється середня заробітна
плата (дохід) для розрахунку допомоги
по безробіттю, доводи позивача є не
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

06 листопада 2014 року.