Справа № 826/15348/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Файдюка В.В.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 листопада 2013 року у справі
за адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.04.2013 року № та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідачем в період з 07.03.2013 року по
21.03.2013 року проведено планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_2, за
результатами якої складено акт від
22.03.2013 року №527/17-10/НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем:

- пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України у
частині неподання декларації про
майновий стан і доходи за 2011 рік до ДПІ
у Деснянському районі м. Києва ДПС;

- п. 19.1 «а» ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», ч. 2
ст. 13, п.1 ч. 4 ст.14 р. 4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» (далі - Декрет), п.
167.1 «а» ст. 167, п. 177.2 ст. 177 р. 4 ПК України у
частині встановлення оподаткованого
(чистого) доходу за перевіряємий період
з 01.07.2011 року по 31.12.201 року в сумі 154 830,29
грн., за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року в сумі 753 80085 грн. Не перераховано
до бюджету податку з доходів фізичних
осіб від підприємницької діяльності за
період, що перевірявся в загальній сумі
151 042,94 грн., в тому числі за ІІ та ІІІ кв.
2010 року у сумі 9 056,25 грн., за 2011 року
(01.07.2011 року - 31.12.2011 року) у сумі 25 076,45
грн., за 2012 рік в сумі 116 910,24 грн.;

- п.2.6 р.2 Положення № 637, в частині
не оприбуткування коштів від
отриманого валового доходу отриману у
готівковій формі за 2012 рік у загальній
сумі 684 151,42 грн.;

- відсутність поставок товарів
(робіт, послуг), взаєморозрахунків та
укладення угод з метою настання
реальних наслідків.

Зазначені обставини слугували
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
03.04.2013 року:

№ (форми «С»), яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 3 420 757,10 грн.;

№ (форма «Р»), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
розмірі 186 709,61 грн. (із яких за основним
платежем 151 042,94 грн., та штрафними
санкціями - 35 666,67 грн.).

Перш за все, апеляційна інстанція
вважає за необхідне зазначити про
законність та обґрунтованість
висновку суду першої інстанції, що ДПІ
у Деснянському районі м. Києва ДПС
України мали повноваження на винесення
спірних податкових повідомлень-рішень
в квітні 2013 року з підстав зазначених
судом першої інстанції.

Судова колегія повністю погоджується з
доводами суду першої інстанції про
правомірність податкового
повідомлення-рішення № від 03.04.2013
року в зв'язку з порушенням позивачем п.
2.6 р. 2 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банк України
від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за № 40/10320. Дія вказаного
Положення поширюється на позивача.

Так, п 2.6 Положення передбачає, що уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог гл.4 цього Положення, є здійснення
обліку готівки в повній сумі її
фактичних надходжень у касовій книзі
на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Проте, в порушення вимог зазначеного
вище Положення в податковій декларації
про майновий стан і доходи за 2012 року
та розрахунку податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих фізичною особою-підприємцем
від провадження господарської
діяльності (за 2012 рік) ФОП ОСОБА_2 було
вказано суму загального
оподатковуваного доходу, отриманого
від провадження господарської
діяльності - 1 488 410,00 грн. (без ПДВ), а
оприбутковано кошти в 2012 році було в
розмірі 918 283,82 грн. (без ПДВ), що
підтверджується банківськими
виписками.

Внаслідок чого різниця між самостійно
задекларованою позивачем сумою
загального оподатковуваного доходу та
сумою, яка була встановлена податковим
органом під час перевірки, становить 570
126,18 грн. (без ПДВ) (684 151,42 грн. з ПДВ).

В обґрунтування доводів щодо
протиправності вказаного вище
спірного рішення апелянт посилається
на те, що така різниця доходів могла
виникнути на підставі договорів міни
(бартеру), заліку взаємних вимог та
інший спосіб, який не передбачає
зарахування коштів на рахунки та/або
отримання готівки. Разом з тим, жодних
пояснень та доказів, які б посвідчували
вказані обставини та підтверджували їх
ні суду першої, ні суду апеляційної
інстанцій так і не було надано.

Посилання апелянта на те, що вказана
сума була помилково зафіксована під
час подання звітності взагалі не
заслуговують на увагу, оскільки жодної
уточнюючої податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік
позивачем до відповідача не
подавалось.

Судом першої інстанції правомірно
зауважено, що як під час проведення
перевірки, так і судового розгляду,
позивачем не надавалося жодних доказів
наявності кредиторської
заборгованості у контрагентів
позивача за відпущений їм товар.

Указом Президента України № 436/95 від
12.06.1995 року «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки»
встановлено, … що у разі порушення …,
фізичними особами - громадянами
України, …, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, …, норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Колегією суддів критично оцінюються
доводи апелянта і з приводу того, що на
спірні правовідносини поширюються
положення ст.250 ГК України щодо строків
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, оскільки ч. 2 вказаної правової
норми (редакції чинній на момент не
проведення обліку готівки та
проведення перевірки) чітко визначає,
що дія цієї статті не поширюється на
штрафні санкції, розмір і порядок
стягнення яких визначені ПК України та
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби та митні
органи.

Таким чином, податковим органом
правомірно застосовано
адміністративно-господарські санкції
до позивача у вигляді штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 3 420 757,10
грн. (684 151,42 грн. х 5).

Законним та обґрунтованим є також
спірне рішення № від 03.04.2013 року,
яким позивачу було донараховано
податок з доходів фізичних осіб за 2010 -
2012 роки.

Так, в обґрунтування реальності та
товарності господарських операцій між
позивачем та рядом його контрагентів
було надано копії: видаткових
накладних, укладених із рядом
контрагентів (ТОВ «Бакар», ТОВ
«Фруктогоропт», ПП «Альборз», ТОВ
«Імперія Вітамінів», ТОВ «Агрос-КНК»,
ТОВ «Фреш-Фрукт», ТОВ «Нацпромторг»,
ТОВ «Утес Україна», ТОВ «Една Груп
Україна», ТОВ «Агропромника», ТОВ «ТК
«Техно-Трейд», ТОВ
«Віталтранс-сервіс»,ТОВ «ПСВ ФРУТ», ТОВ
«Борисфен-Д», ТОВ «Мара брок», ТОВ
«Оптовик Плюс», ТОВ «Фреш-фрут») щодо
придбання позивачем товарів (кеш'ю,
родзинки, ядро горіха, чорнослив,
фініки, курага, інжир, мак, мигдаль,
горіхи лісові, зерно кукурудзи для
попкорну тощо); товарно-транспортних
накладних (№ 6 від 04.10.2012 року про
перевезення товарів від ТОВ
«Техно-Трейд» до позивача, № Р6 від
06.02.2012 року про перевезення товару від
ТОВ «Нацпромторг» до позивача, № 1114 про
перевезення товарів від ТОВ «ПСВ ФРУТ»
до позивача; квитанцій до прибуткового
касового ордеру, рахунків-фактур, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг);
актів надання послуг; видаткових
накладних, за якими позивачем
здійснювалась поставка товарів
контрагентам (ТОВ «Експо-М», ТОВ
«Горіхова компанія «Альмонд», ТОВ «ДФ
«Трейд», ТОВ «Фруктогорторг», ТОВ
«Ника-1», ТОВ «Техпак», ПП «Аметист
Плюс», ТОВ «Природні продукти», ПАТ
«Львівський холодокомбінат», ТОВ
«Чиста Флора», ТОВ «Чернігівська
кондитерська фабрика «Стріла», ТОВ
«Продимпекс», ФОП ОСОБА_4); податкових
накладних; реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних за
2011-2012 роки, оформлених позивачем.

Проте, як вірно відмімічено судом
першої інстанції в деяких видаткових
накладних, які видавались позивачу
контрагентами значиться, що підставами
для їх видання є договори (або
рахунки-фактури, проте позивачем так і
не було надано зазначені судом першої
інстанції документи, а представник
позивача взагалі вказав на їх
відсутність у позивача.

Матеріали справи не містять
довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей, які
видавались ТОВ «Експо-М», ТОВ «Горіхова
компанія «Альмонд», ТОВ «ДФ «Трейд»,
ТОВ «Фруктогорторг», ТОВ «Ника-1», ТОВ
«Техпак», ПП «Аметист Плюс», ТОВ
«Природні продукти», ПАТ «Львівський
холодокомбінат», ТОВ «Чиста Флора», ТОВ
«Чернігівська кондитерська фабрика
«Стріла», ТОВ «Продимпекс2, ФОП ОСОБА_4)
для отримання товарів від позивача.

Окрім того, матеріали справи не містять
жодних доказів та взагалі пояснень
яким чином та хто транспортував і яким
транспортом проводилась доставка
продукції вказаними вище
контрагентами позивача, зокрема в
Київську область, Житомирську область,
Рівненську область, Чернігівську
область.

Відповідно до п.49.1 та п.49.2 ст.49 ПК
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством
(п.49.3 ст.49 ПК України).

Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК
України).

Разом з тим, в порушення вказаних вище
правових норм ФОП ОСОБА_2 не подав
декларації про майновий стан та доходи
за 2011 рік до ДПІ у Деснянському районі
м. Києва, що не було спростовано
позивачем належними та допустимими
доказами під час судового розгляду.

Враховуючи факт неподання позивачем
декларації про майновий стан і доходи
за 2011 рік до ДПІ у Деснянському районі
м. Києва, колегія суддів повністю
підтримує висновок суду першої
інстанції, позивачем не підтверджено
валові витрати та доходи за 2011 - 2012 роки,
що вказує на протиправне
заниження/завищення позивачем
оподатковуваного доходу, зокрема:

за період з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року -
занижено оподатковуваний дохід на 60 375
грн. (сума оподатковуваного доходу за 2
та 3 квартал 2010 р. - 60 375,00 грн.);

за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року -
занижено суму валового доходу на 154 830,29
грн. (сума чистого доходу, що підлягає
оподаткуванню 154 830,29 грн.);

за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року -
завищено суму валових витрат на 696 062,85
грн. (сума чистого доходу, що підлягає
оподаткуванню - 753 800,85 грн.).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до однозначного висновку, що
позивачу було правомірно донараховано
суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб: за
період з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року - 9 056,25
грн.; за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011
року - 25 076,45 грн.; за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року - 116 910,24 грн.

За ч.1 п.120.1 ст.120 ПК України неподання
або несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про обґрунтованість
винесення відповідачем спірного
податкового повідомлення-рішення №
від 03.04.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено обґрунтованість
і законність прийнятих спірних
податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
06.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Файдюк В.В.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Файдюк В.В.