Справа № 342/785/13-а 2а/342/131/13
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 р.
Справа № 876/10301/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Кузьмича С.М., Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області на
постанову Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від
12.06.2013 р. у справі №342/785/13-а за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії,

встановив:

Постановою Городенківського
районного суду Івано-Франківської
області від 12.06.2013 р. у справі №342/785/13-а
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, позов було задоволено,
вирішено визнати протиправною і
скасувати відмову управління
Пенсійною фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області від 30.04.2013 №
133/81.15 щодо перерахунку та виплати
ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням
заробітної плати працівникам
прокуратури, зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Городенківеькому районі
Івано-Франківської області
перерахувати з 1 липня 2012 року
призначену ОСОБА_1 пенсію відповідно до
вимог ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» № 3662-12 від 26.11.1993 року в
редакції Закон у № 2663-111 (2663-14) в розмірі
86% від суми місячного заробітку, в
зв'язку з підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівникам органів прокуратури».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області
виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично
отриманою та належною до сплати сумою
пенсії, починаючи з 1 липня 2012 року,
перерахувавши її на особовий рахунок №
НОМЕР_1 ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
постановити нову, якою відмовити у
позові. Посилається на те, що
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» пенсія
призначається в розмірі 80% від суми
місячної (чинної) заробітної плати, до
якої включаються всі види оплати праці,
з якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 р. -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
одержуваної перед місяцем звернення
за призначенням пенсії. Постановою КМУ
№505 від 31.05.2012 р. «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників органів прокуратури»
передбачено, що працівники прокуратури
мають право на перерахунок пенсії з
01.07.2012 р. При цьому, розмір пенсії
обчислюється за нормами Закону України
«Про прокуратуру» в редакції, чинній на
час набрання чинності постановою КМУ
№505 від 31.05.2012 р., та з урахуванням п. 2
розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Позивач в письмових запереченнях
апеляційну скаргу заперечив за
безпідставністю. Посилається на те, що
право на перерахунок пенсії виникло у
нього до набрання чинності відповідною
редакцією ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», а відтак, наступні норми
не мають зворотної дії в часі.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, 04.12.2006 р. управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області у
відповідності до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001
р. призначило позивачу пенсію, яка
періодично перераховувалась у зв'язку
із підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури в розмірі 86 %
від суми місячного заробітку. Наказом
прокурора Івано-Франківської області
від 26.11.2010 р. позивач був звільнений з
посади старшого помічника прокурора
Городенківського району та з органів
прокуратури Івано-Франківської
області за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію за вислугу років. На
момент призначення пенсії його
загальний трудовий стаж становив 38
років, у т.ч. вислуги -19 років, в органах
прокуратури - 11 років.

19.04.2013 р., на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України від 31.05.2012
року № 505 «Про упорядкування структури
та умов оплати праці працівників
органів прокуратури», у зв'язку із
підвищенням посадових окладів
працівників прокуратури, позивач
звернувся із заявою до відповідача про
перерахування йому пенсії в розмірі 86 %
від суми місячного заробітку та
виплату її з часу дії вказаної
постанови. Однак скаржник 30.04.2013 р.
відмовив йому у проведенні перерахунку
пенсії в розмірі 86 %, посилаючись при
цьому на Закон України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» та
внесені 08.07.2011 року зміни до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру», де
передбачено, що пенсія прокурорам та
слідчим призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати.

Відповідно до ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», в редакції
від 12.07.2001 року № 2663-111, прокурори і
слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугою років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80 % від
суми їхньої місячної заробітної плати,
до якої включаються всі види оплати
праці, на які нараховуються страхові
внески, одержувані перед місяцем
звернення за призначенням пенсії. За
кожний рік роботи понад 10 років на цих
посадах пенсія збільшується на 2 %, але
не більше від суми 90% місячною
заробітку. Працівникам, які не мають
вислуги 20 років, якщо стаж служби в
органах прокуратури становить не менше
10 років, після досягнення чоловіками 55
років при загальному стажі роботи 25
років і більше, а жінками - 50 років при
загальному стажі роботи 20 років і
більше, пенсія призначається у розмірі,
пропорційному кількості повних років
роботи на прокурорських посадах з
розрахунку 80 відсотків місячного
заробітку за 20 років вислуги. За кожний
рік загального стажу понад 25 років для
чоловіків і 20 років для жінок пенсія
збільшується на один відсоток
місячного заробітку, з якого вона
обчислюється.

11.08.2010 р. прийнято Закон України «Пpo
заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності 01.10.2011 р., яким внесено
зміни до ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», згідно з яким при виході
на пенсію працівникам прокуратури
пенсія призначається у розмірі 80
відсотків від суми місячної зарплати.
Даний Закон, зокрема ч. 18 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», передбачає
право на перерахунок вже призначеної
пенсії при наявності зазначених у ч. 17
підстав, а саме: призначені працівникам
прокуратури пенсії перераховуються у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, в
якому настали обставини, що тягнуть за
собою зміну розміру пенсії. Якщо при
цьому пенсіонер набув права на
підвищення пенсії, різницю за минулий
час може бути виплачено йому за не
більш як за 12 місяців. Перерахунок
пенсій провадиться з урахуванням
фактично отриманих працівником виплат
і умов оплати, що існували на день його
звільнення з роботи.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відмова у перерахунку пенсії позивача
була прийнята з порушенням та
неправильним застосуванням
законодавства, а саме: при перерахунку
позивачу пенсії працівники управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області
застосували ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» в новій редакції, згідно з
якою пенсія призначається у розмірі 80
відсотків від суми місячної заробітної
плати.

Однак, відповідно до змісту вказаної
норми, вона застосовується до
працівників при виході на пенсію після
прийняття і вступу в силу даного
Закону.

Посилання скаржника на те, що
Постановою КМУ №505 від 31.05.2012 р. «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» передбачено, що
працівники прокуратури мають право на
перерахунок пенсії з 01.07.2012 р., але при
цьому розмір пенсії обчислюється за
нормами Закону України «Про
прокуратуру» в редакції, чинній на час
набрання чинності постановою КМУ №505
від 31.05.2012 р. та з урахуванням п. 2 розд.
ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», не
заслуговує на увагу, оскільки спірні
відносини стосуються не призначення, а
перерахунку вже призначеної пенсії.

Те, що позивач мав право на перерахунок
пенсії, визнається відповідачем, так як
такий перерахунок ним було зроблено і
взято до уваги нові показники
заробітної плати.

Відтак, суд першої інстанції підставно
констатував, що в ч. 17 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» № 3662-12 від
26.11.1993 р. в редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчою реформування
пенсійної системи» не йдеться про те,
що після перерахунку розмір пенсії
позивача не може перевищувати 80%.
Виходячи зі змісту цієї норми,
перерахунок має бути проведено з
розміру раніше призначеної позивачеві
пенсії, тобто 86 відсотків від суми
місячною заробітку з урахуванням
підвищення заробітної плати, яке
підтверджено позивачем відповідною
довідкою від 30.08.2012 р. № 18(24) вих.12,
виданою прокуратурою
Івано-Франківської області.

Ст. ст. 22, 92 Конституції України
визначені права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і свобод
визначаються Законами України.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли пом'якшують або
скасовують відповідальність.
Конституційний Суд України в рішенні №
1-рп 90 у справі щодо офіційного
тлумачення положень частини 1 статті 58
Конституції України щодо права на
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів зазначив, що
за загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у ч. 1 ст. 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що його дія починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події застосовується той
Закон або інший нормативно-правовий
акт, під час дії якою вони настали або
мали місце. Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України.
Пунктом 19 Постанови Верховного Суду
України від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»
передбачено, що відповідно до статей 8
та 22 Конституції України не підлягають
застосуванню судами закони та інші
нормативно-правові акти, якими
скасовуються конституційні права
людини та громадянина.

Згідно зі ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративного суду
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи Законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відтак, висновки оскаржуваної
постанови відповідають закону та
матеріалам справи.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 12.06.2013 р.
у справі №342/785/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Кузьмич С.М.

Савицька Н.В.