Справа № 817/583/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" листопада 2014 р.
Справа № 817/583/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Моніча Б.С.

Франовської К.С.,

при секретарі
Лялевич С.С. ,

за участю позивача, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"12" серпня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції Рівненської
області ОСОБА_6 про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись в суд з
позовом до Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_6. В позові просили
визнати протиправними дії
Реєстраційної служби в частині, що
стосується внесення в реєстр права
власності господарської будівлі "Б-1" на
користь ОСОБА_6, а також зобов'язати
Реєстраційну службу внести відповідні
записи в правоустановчі документи,
реєстр права на нерухоме майно, що
належить їм, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 2/3 частини
господарської будівлі "Б-1" та ОСОБА_6 - 1/3
частина.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з даною постановою
позивачі звернулись з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 підтримав апеляційну
скаргу.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що 11.03.2013 року для
проведення державної реєстрації права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва за місцезнаходженням:
АДРЕСА_4 до Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області із
відповідною заявою звернулася ОСОБА_6
Бланк заяви заповнено нею особисто, її
особа встановлена на підставі паспорта
громадянина України серії СР900637
виданого Рівненським МВ УМВС України в
Рівненській області 22.03.2002 року, копія
якого долучена до заяви. При подачі
заяви заявницею сплачено відповідні
суми державного мита (а.с.164-166,187).

Для реєстрації права власності були
подані наступні документи:

- дублікат договору дарування від 24.05.2001
року, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за
№1618 (а.с.167),

- копія розпорядження міського голови
№2863-Р від 22.12.2000 року про погодження
продовження розпочатого будівництва
нового житлового будинку згідно з
представленим будівельним паспортом
(а.с.168),

- копія рішення Апеляційного суду
Рівненської області №22-462 від 21.06.2007
року, відповідно до якого договір
дарування визнаний частково недійсним
(а.с.169-172).

28.03.2013 року державний реєстратор
Реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області Крук В.Р. , яка
прийняла заяву ОСОБА_6, звернулася із
відповідними запитами та отримала
витяг з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна відносно ОСОБА_6 та
Інформацію з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна (а.с.174-181).

За даними Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно було
встановлено, що 2/3 частини такого
об'єкта нерухомого майна, як:
незавершене будівництво за адресою:
АДРЕСА_4, 30.07.2008 року зареєстровано на
праві спільної сумісної власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі рішення
Апеляційного суду Рівненської області
№22-462 від 21.06.2007 року.

Реєстрація права власності на
вищезгаданий об'єкт нерухомого майна
була проведена Комунальним
підприємством "Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації", що
підтверджено листом №377 від 28.03.2013 року,
яким державному реєстратору також
підтверджено той факт, що станом на
01.01.2013 року право власності на 1/3
частину незавершеного будівництвом
житлового будинку не зареєстровано
(а.с.182-183).

На підставі вказаних документів, 28.03.2013
року державний реєстратор прав на
нерухоме майно Крук В.Р. прийняла
рішення №1209576 про проведення державної
реєстрації права власності на
незавершене будівництво, що
розташоване: АДРЕСА_4 за суб'єктом:
ОСОБА_6, форма власності: приватна,
спільна часткова, розмір частки 1/3. Цим
же рішенням відкрито розділ у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та реєстраційну справу
на об'єкт нерухомого майна (а.с.184).

Цього ж дня, ОСОБА_6 надано Витяг з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
№1728596, яким підтверджено проведення
державної реєстрації на об'єкт
нерухомого майна: незавершене
будівництво, об'єкт житлової
нерухомості за адресою: АДРЕСА_4, якому
присвоєно реєстраційний номер: 1.
Витягом підтверджено право спільної
часткової власності ОСОБА_6 на даний
об'єкт, розмір частки визначено: 1/3. В
графі "Додаткові відомості" зазначено:
незавершений будівництвом житловий
будинок, готовність якого складає 88% та
"Б-1" - господарська будівля (а.с.185).

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог , суд першої інстанції виходив з
того , що державний реєстратор прав на
нерухоме майно Крук В.Р. у повній
відповідності до вимог Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV
від 01.07.2004 року та Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №703 від
22.06.2011 року (який був чинним на той час)
прийняла рішення №1209576 про проведення
державної реєстрації права власності
на незавершене будівництво, що
розташоване: АДРЕСА_4 за суб'єктом:
ОСОБА_6, форма власності: приватна,
спільна часткова, розмір частки 1/3. При
цьому в рішенні реєстратора
господарська будівля "Б-1" взагалі не
фігурує.

Позовні вимоги про зобов'язання
відповідача внести відповідні записи в
правоустановчі документи, реєстр права
на нерухоме майно, що належить їм,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 2/3 частини
господарської будівлі "Б-1" та ОСОБА_6 - 1/3
частина, задоволенню не підлягають, так
як ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до Реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції Рівненської
області з питанням реєстрації права
власності на вищезгаданий об'єкт не
зверталися і ними не оскаржувались ні
державну реєстрацію, ні дії
реєстратора Комунального підприємства
"Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації", який 30.07.2008 року
проводив державну реєстрацію їх права
спільної сумісної власності (2/3 частки)
на незавершений будівництвом житловий
будинок в АДРЕСА_4 відповідно до вимог
чинного на той час законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV
від 01.07.2004 року державна реєстрація
прав проводиться, зокрема, на підставі
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом (пункт 1), рішень
судів, що набрали законної сили (пункт
5), інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою (пункт 6).

Згідно з пунктом 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №703 від
22.06.2011 року (який був чинним на час
звернення третьої особи до
відповідача), документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
визначено, зокрема, і укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат. Також
до таких документів віднесено рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Із матеріалів справи вбачається, що
державна реєстрація права власності на
1/3 частини незавершеного будівництва
за ОСОБА_9 проведена на підставі
дублікату договору дарування від 24.05.2001
року, що посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за №1618, за яким ОСОБА_11
подарував, а ОСОБА_6 прийняла у дар
незавершене будівництвом
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_4, розташоване на земельній
ділянці, площа якої буде визначена при
обмірі земель. На вказаній земельній
ділянці розташований незавершений
будівництвом житловий будинок,
готовність якого складає 88% та "Б-1" -
господарська будівля. Вказане
незавершене будівництвом
домоволодіння належало дарителю на
підставі договору дарування,
посвідченого Першою Рівненською
державною нотаріальною конторою 27.09.1989
року та довідки БТІ №8266 від 20.04.2001 року.
В договорі окремо зазначено
інвентаризаційну оцінку незавершеного
будівництвом житлового будинку і
господарської будівлі. При проведенні
державної реєстрації враховано
рішення Колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області від 21.06.2007 року в
справі №22-462/2007, згідно якого договір
дарування від 24 травня 2001 року, який був
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за
№1618, за яким ОСОБА_11 увесь
недобудований житловий будинок
АДРЕСА_4 готовністю 88% подарував
відповідачці ОСОБА_6, в частині
дарування 2/3 частин цього будинку
визнано недійсним. Цим же ж рішенням
визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право
власності на 2/3 частини недобудованого
житлового будинку АДРЕСА_4 готовністю
88%. Також судовим рішенням визначено,
що решту - 1/3 частину цього
недобудованого домоволодіння, до
укладення договору дарування між
ОСОБА_11 і ОСОБА_6, тобто до 24.05.2001 року,
слід рахувати власністю ОСОБА_11, а
після укладення такого договору, тобто
після 24.05.2001 року, залишити у власності
ОСОБА_6.

ОСОБА_6, звертаючись до відповідача із
заявою для проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
незавершеного будівництва, надала
необхідні документи у повній
відповідності до вимог діючого
законодавства України. Причому,
документи, які подані нею на
посвідчення свого права власності,
повністю відповідали заявленим правам.

В свою чергу, державний реєстратор прав
на нерухоме майно Крук В.Р. у повній
відповідності до вимог Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV
від 01.07.2004 року та Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №703 від
22.06.2011 року (який був чинним на той час)
прийняла рішення №1209576 про проведення
державної реєстрації права власності
на незавершене будівництво, що
розташоване: АДРЕСА_4 за суб'єктом:
ОСОБА_6, форма власності: приватна,
спільна часткова, розмір частки 1/3.

При цьому в рішенні реєстратора №1209576
від 28.03.2013 року про проведення
державної реєстрації права власності
на господарську будівлю "Б-1" не
зазначено, а в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно вказана
господарська будівля зазначена лише в
додаткових відомостях (а.с.184,185).

Відповідно до пунктів 16-19 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1141 від 26.10.2011 року, на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
державний реєстратор відкриває розділ
Державного реєстру прав та вносить
записи до Державного реєстру прав.
Розділ Державного реєстру прав
відкривається державним реєстратором
на кожний окремий об'єкт нерухомого
майна, право власності на який заявлено
вперше. Розділ складається з чотирьох
частин, які містять відомості про:
нерухоме майно; право власності та
суб'єкта цього права; інші речові права
та суб'єкта цих прав; обтяження прав на
нерухоме майно та суб'єкта цих прав.
Після відкриття державним
реєстратором розділу Державного
реєстру прав та внесення до нього
запису державний реєстратор присвоює
об'єкту нерухомого майна реєстраційний
номер. Реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна є ідентифікатором
розділу Державного реєстру прав,
відкритого державним реєстратором на
такий об'єкт.

Пунктом 20 цього Порядку
конкретизовано, які відомості
вносяться державним реєстратором до
запису про нерухоме майно з метою
проведення державної реєстрації
виникнення права власності в
залежності від того, щодо якого об'єкта
нерухомого майна проводиться державна
реєстрація. Так, щодо об'єкта
нерухомого майна державний реєстратор
вносить такі відомості, як: тип об'єкта
нерухомого майна (житловий будинок,
будівля, споруда, квартира, житлове
приміщення, нежитлове приміщення тощо);
призначення об'єкта нерухомого майна
(житловий або нежитловий); площа об'єкта
нерухомого майна (загальна та (за
наявності) житлова); відомості про
складові частини об'єкта нерухомого
майна (найменування та/або присвоєння
літера, загальна та (за наявності)
житлова площа об'єкта нерухомого майна,
який є складовою частиною складної
речі та призначений для обслуговування
іншої (головної) речі, пов'язаний з нею
спільним призначенням та є її
приналежністю); адреса об'єкта
нерухомого майна; підстава для
внесення запису про нерухоме майно
(назва, дата та індексний номер
рішення). А щодо об'єкта незавершеного
будівництва державний реєстратор
вносить такі відомості, як: технічна
характеристика об'єкта незавершеного
будівництва; місце розташування
об'єкта незавершеного будівництва;
реєстраційний номер земельної ділянки,
на якій розташований об'єкт
незавершеного будівництва; підстава
для внесення запису про нерухоме майно
(назва, дата та індексний номер
рішення).

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що так як
реєстрація за ОСОБА_6 права приватної
спільної часткової власності на
незавершене будівництво, що
розташоване: АДРЕСА_4 проведена з
урахуванням особливостей проведення
реєстрації незавершеного будівництва,
то відомості про господарську будівлю
"Б-1" внесені до Державного реєстру, як
технічна характеристика даного об'єкта
незавершеного будівництва, і як
відомості про складові частини об'єкта
нерухомого майна. Відповідно, доказів
тому, що господарська будівля "Б-1"
внесена в реєстр права власності на
користь ОСОБА_6, як власність останньої
, немає.

В силу вимог статті 25 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV
від 01.07.2004 року, при проведенні
державної реєстрації права власності
кожному окремо визначеному об'єкту
нерухомого майна присвоюється
реєстраційний номер, який є
індивідуальним номером та який не
повторюється на всій території України
і залишається незмінним протягом
усього часу існування такого об'єкта.

Відповідно до пунктів 4-8 цього Порядку
присвоєння реєстраційного номера
об'єкту нерухомого майна, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
№1117 від 08.12.2010 року, реєстраційний
номер присвоюється таким об'єктам
нерухомого майна, як земельна ділянка;
підприємство, як єдиний майновий
комплекс; житловий будинок; будівля,
споруда або їх окремі частини;
квартира; житлове та нежитлове
приміщення.

Реєстраційний номер присвоюється
державним реєстратором прав на
нерухоме майно об'єкту нерухомого
майна, право власності на який
реєструється вперше в Державному
реєстрі прав. У разі переходу права
власності на об'єкт нерухомого майна
або зміни опису (даних) об'єкта
нерухомого майна його реєстраційний
номер не змінюється. Реєстраційний
номер не присвоюється об'єкту
нерухомого майна, який є складовою
частиною складної речі та призначений
для обслуговування іншої (головної)
речі, пов'язаний з нею спільним
призначенням та є її приналежністю.

Як вбачається з Витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №1728596,
такому об'єкту нерухомого майна, як
"незавершене будівництво, об'єкт
житлової нерухомості" за адресою:
АДРЕСА_4, присвоєно реєстраційний
номер: 1. Господарській будівлі
"Б-1", яка є окремо стоячою спорудою,
окремого номера присвоєно не було.
Відповідно дана споруда кваліфікована
державним реєстратором, як складова
частина усього об'єкту житлової
нерухомості, як будівля, яка призначена
для обслуговування житлового будинку
(головної речі) і його приналежність,
що відповідає вимогам статті 186
Цивільного кодексу України. З огляду
на те, що в Державному реєстрі прав на
нерухоме майно об'єкт житлової
нерухомості з реєстраційним номером:
1 зареєстрований за ОСОБА_6 на
праві спільної часткової приватної
власності, правових підстав
стверджувати, що господарська будівля
"Б-1" зареєстрована за нею на праві
особистої приватної власності немає,
оскільки один об'єкт нерухомого майна
не може належати особі на підставі двох
видів речових прав. Право спільної
часткової власності припиняється у
разі поділу, об'єднання, знищення
об'єкта нерухомого майна або виділення
частки з об'єкта нерухомого майна. При
цьому, відповідно до пунктів 9-10 Порядку
присвоєння реєстраційного номера
об'єкту нерухомого майна затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1117 від 08.12.2010 року, в такому випадку
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна скасовується, і об'єкту
нерухомого майна, який утворився у
результаті поділу, об'єднання або
виділення частки з об'єкта нерухомого
майна, присвоюється новий
реєстраційний номер.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги про визнання
протиправними дій відповідача в
частині, що стосується внесення в
реєстр права власності господарської
будівлі "Б-1" на користь ОСОБА_6, до
задоволення не підлягають, так як дана
господарська будівля не внесена в
Державний реєстр прав на нерухоме
майно, як окремий об'єкт нерухомості,
який на праві особистої приватної
власності належить ОСОБА_6

Обґрунтованою на думку колегії суддів
є також позиція суду першої інстанції
щодо відмови у задоволені позовних
вимог про зобов'язання відповідача
внести відповідні записи в
правоустановчі документи, реєстр права
на нерухоме майно, що належить їм,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 2/3 частини
господарської будівлі "Б-1" та ОСОБА_6 - 1/3
частина, так як ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області з питанням
реєстрації права власності на
вищезгаданий об'єкт не зверталися і
ними не оскаржувались ні державну
реєстрацію, ні дії реєстратора
Комунального підприємства "Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації",
який 30.07.2008 року проводив державну
реєстрацію їх права спільної сумісної
власності (2/3 частки) на незавершений
будівництвом житловий будинок в
АДРЕСА_4 відповідно до вимог чинного на
той час законодавства (а.с.4).

В силу вимог частини другої статті 162
КАС України суд може прийняти
постанову про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, однак, таке
зобов'язання допустимо лише тоді, коли
суб'єкт владних повноважень ухиляється
вчинити ті дії, які він зобов'язаний
вчинити в силу вимог Закону. Позовні
вимоги про зобов'язання Реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції Рівненської
області внести до Державного реєстру
прав на нерухоме майно записи про те, що
2/3 частини господарської будівлі "Б-1"
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
ґрунтуються на тому, що відповідач
ухилився від покладеного на нього
законодавством обов'язку і не провів
реєстраційну дію, про яку його просили
позивачі і яку він був зобов'язаний
провести в силу вимог чинного
законодавства, а зводяться фактично до
визнання права власності на частину
будівлі, хоча така вимога заявлена не
була, а якщо б і була заявлена, то вона
не підлягала розгляду за правилами
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
відмовив у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "12" серпня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
Б.С. Моніч

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення
виготовлено 10.11.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2,3 - позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000
ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу Реєстраційна служба
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області вул.
Шевченка,45,м.Рівне,33013

4-третій особі: ОСОБА_6 - АДРЕСА_2,33022

5 - представнику третьої особи - ОСОБА_12,
АДРЕСА_3,