Справа № 821/176/14
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/176/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

за участю представника апелянта
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(позивач) звернувся до суду з позовом
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Каховської
об'єднаної держаної податкової
інспекції від 03.09.13 № про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на 49000 грн.
та застосування 24500грн. штрафу.

В подальшому позивач змінив предмет
позову, просить визнання протиправним
та скасувати податкового
повідомлення-рішення Каховської
об'єднаної держаної податкової
інспекції від 25.02.14 № про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на 49000 грн.
та застосування 1 грн. штрафу, яке було
прийнято за наслідками розгляду
скарги платника податків Головним
управлінням Міндоходів у Херсонській
області.

Позовні вимоги мотивовані
неправомірністю висновків податкової
інспекції про безтоварність
(нікчемність) господарських операцій з
придбання товарів у ПП
"Спецстанкострой", за наслідком
здійснення яких позивачем сформовано
податковий облік, з огляду на невірне
застосування податковим органом норм
діючого законодавства до спірних
правовідносин, неповне з'ясування та
невірне відображення в акті перевірки
фактичної господарської діяльності
позивача.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
відповідачем подано апеляційну скаргу
в якій зазначається, що висновки
постанови суду першої інстанції
помилкові та такі, що не відповідають
обставинам справи, у зв'язку з чим
апелянт просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований
суб'єктом підприємницької діяльності,
є платником податків, в тому числі
податку на додану вартість. У
перевіряємому періоді, згідно з
реєстраційними даними видами
господарської діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 визначено: 46.21
- оптова торгівля зерном, необробленим
тютюном, насінням та кормами для
тварин; 49.41 - діяльність автомобільного
вантажного транспорту.

Верхньорогачицьким відділенням
Каховської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області в період з 07.08.2013 по 13.08.2013 було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку па додану вартість щодо
підтвердження правомірності
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період з 01.03.2011 по
31.03.2011, 01.04.2012 по 30.04.2012, 01.05.2013 по 31.05.2013.
За результатами перевірки було
складено акт №2/1701/НОМЕР_2 від 20.08.2013,
відповідно до якого перевірка
встановила порушення:

- ч. 1 ст. 203, 215, 228, 626, 629, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
(п. 5 ст. 203 ЦК України) по правочинах,
здійснених ФОП ОСОБА_2 за період
березень 2011 року, квітень 2012 року,
травень 2013 року з постачальниками:

ПП "Спецстанкострой", сума ПДВ по
взаємовідносинам - 49000 грн.; ТзОВ
"Буланжері трейд", сума ПДВ по
взаємовідносинам - 11393 грн.; та
покупцями: ПП "Агро Простір", сума ПДВ по
взаємовідносинам - 11393 грн.; - п. 185.1 ст. 185,
п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу в результаті чого
занижено податок на додану вартість у
період, що перевірявся, на загальну
суму 49000 грн., в тому числі за березень
2011 року в сумі 49000 грн.

На підставі акту перевірки №2/1701/НОМЕР_2
від 20.08.2013 Каховською ОДПІ було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.09.2013 року №
, за яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ за
основним платежем на суму 49000 грн., та за
штрафними санкціями на суму 24500 грн.

Позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення від 03.09.2013 року
№ в адміністративному порядку,
рішенням від 27.09.13 № 3402/10/21-2210-02-06
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області за результатами
розгляду скарги податкове
повідомлення-рішення від 03.09.2013 №
в частині визначених до сплати 24499 грн.
штрафних санкцій з ПДВ було скасоване ,
в іншій частині залишено без змін.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає правильним
такий висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Правила формування податкового
кредиту за перевірений період
врегульовано положеннями Податкового
кодексу України . Відповідно до
підпункту 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 ПК України
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Для визначення права
підприємства на податковий кредит по
проведеним господарським операціям з
постачальником необхідно встановити
наявність в сукупності таких
обов'язкових підстав: - здійснення
операції з придбання товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та їх
оплата (п. 198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.201.1 ст. 201
ПК України); - наявність належним чином
оформлених первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, та податкової
накладної ( п. 198.6 ст. 198 ПК України); -
придбання товарів (робіт, послуг) для
використання в господарській
діяльності платника податку - покупця,
шляхом відображення їх в обліку та
підтвердження відповідними
документами ( п. 44.1. ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п.
201.11 статті 201 ПК України).

Вказаними нормами права визначено
підстави, за яких платник податків має
право на віднесення сплачених у
вартості товарів (робіт, послуг) сум ПДВ
до складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідком якої є поставка
товарів (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

У спірних правовідносинах, з огляду на
позицію податкового органу щодо
нереальності укладених правочинів, має
бути доведеним факт (реальність)
здійснення господарських операцій між
позивачем та ПП "Спецстанкострой".

З матеріалів справи колегія
суддів вбачає, що позивачем 30 березня
2011 року укладено договір
купівлі-продажу №3 з ПП
"Спецстанкострой" (продавець) шин у
кількості 105 шт. за ціною 2800 грн.
загальною вартістю 294000 грн. Договором
визначено, що поставка товару
здійснюється зі складу продавця
автотранспортом покупця. Факт поставки
підтверджується видатковою накладною,
податковою накладною,
товарно-транспортною накладною,
квитанціями до прибуткових касових
ордерів.

ФОП ОСОБА_2 включено до податкового
кредиту ПДВ за березень 2011 року 49000 грн.
податку , визначеного від вартості
товару, отриманого від
контрагента-постачальника ПП
"Спецстанкострой". Відповідно до акту
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровськ
Дніпропетровської області ДПС №
1562/227/36841879 від 26.11.2012 "Про неможливість
проведення перевірки ПП
"Спецстанкострой" щодо підтвердження
господарських відносин із платником
податків з ФОП ОСОБА_2 за період з 01.03.2011
по 31.03.2011", ПП "Спецстанкострой" має
ознаки фіктивності, стан - " 7" - до ЄДР
внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей. Згідно
інформаційних баз даних податкової
служби власником та директором
підприємства є ОСОБА_5, остання
декларація з податку на додану
вартість подана за серпень 2011 року,
кількість працюючих за 1-й квартал 2011
року становить одна особа. Видаткова
накладна № 67 від 30.03.11 та податкова
накладна № 67 від 30.03.11 підписані саме
ОСОБА_6 як керівником ПП
"Спецстанкострой".

За змістом норм Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", Податкового
кодексу України наявність первинних
документів є обов'язковою, але не
достатньою умовою для формування
податкового кредиту, оскільки факт
виконання зобов'язання за правочином
зумовлює складання й інших документів,
а тому, формальне складення лише
первинного документа не є
беззаперечним доказом реальності
конкретної господарської операції.
Податковий кредит з ПДВ може бути
сформованим платником податків лише за
реально проведеною господарською
операцією, тобто, за господарською
операцією, яка спричинила зміни у
структурі та стані активів і
зобов'язань суб'єкта господарювання, за
умови, що проведення господарської
операції підтверджується також і
іншими документами, складання яких
передбачено законодавством та є
загальноприйнятим за звичаями
ділового обороту.

Відповідно до умов договору позивач як
покупець отримав товар самовивозом, в
товарно-транспортній накладній від
30.03.11 також зазначений позивач як
автоперевізник, вказаний водій ОСОБА_4
та автомобіль НОМЕР_3. Конкретний пункт
навантаження в ТТН не вказаний, тільки
найменування міста - Дніпропетровськ.
Позивач надав суду копі свідоцтв про
реєстрацію права власності вантажних
автотранспортних засобів на ОСОБА_2 та
копії трудових договорів з
працівниками, але доказів належності
йому автомобіля НОМЕР_3 та наявності
такого працівника за прізвищем ОСОБА_4
не надано.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає копії 29 квитанцій до
прибуткових касових ордерів за період
30.03.14 по 13 травня 2014 року, як
підтвердження сплати вартості шин
готівковими грошовими коштами. Разом з
тим, представник позивача в судовому
засідання не зміг пояснити яким чином
позивач вносив ці кошти в касу
підприємства, яке розташоване в іншому
населеному пункті, протягом півтора
місяці кожного дня (крім вихідних).

Крім того, позивачем документально не
доведено внутрішній облік,
переміщення, зберігання та подальше
використання в господарській
діяльності товару, отриманого від ПП
"Спецстанкострой". До документів, що
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей,
відносяться накладна на відпуск
товарно-матеріальних цінностей,
накладна-вимога на відпуск (внутрішнє
переміщення) матеріалів, та інше.

Наказом Міністерства статистики
України від 21.06.1996 р. № 193 "Про
затвердження типових форм первинних
облікових документів з обліку сировини
та матеріалів" визначено, що
накладна-вимога на відпуск (внутрішнє
переміщення) матеріалів (форма № М-11)
використовується для обліку руху
матеріальних цінностей в середині
підприємства та їх відпуску
господарствам свого підприємства, що
розташовані за межами його території, а
також стороннім організаціям.
Накладна-вимога виписується в двох
примірниках і підписується головним
бухгалтером або особою, на те
уповноваженою. У випадку відпуску
матеріалів господарствам свого
підприємства один примірник
передається одержувачам (цеху,
дільниці та т. п.), другий - складу, який
потім передається до бухгалтерії.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що враховуючи
відсутність доказів зміни у позивача
руху активів внаслідок вчинення
спірних господарський операцій, суд
приймає до уваги наведені ДПІ в акті
перевірки інформацію про нереальність
здійснених операцій та погоджується з
податковим органом, що первинні
документи, оформлені спірним
контрагентом-постачальником не мають
юридичної сили та доказовості,
оскільки складені з метою надання
вигоди покупцеві, а не фіксування
фактично здійснених господарських
операцій.

Вказана позиція суду узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеної у від 04.09.07 р. №07/97,
відповідно до якої наявність у покупця
належно оформлених документів, які
відповідно до законодавства необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту не є безумовною
підставою для формування податкового
кредиту по ПДВ, якщо податковий орган
доведе, що відомості, які містяться в
таких документах, не відповідають
дійсності, як у випадку нездійснення
самих операцій.

Колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено реальність
отримання товару від ПП
"Спецстанкострой".

Таким чином колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що податковим органом
правомірно зменшено позивачу
податковий кредит на загальну суму 49000
грн. по господарським операціям з ПП
"Спецстанкострой" та відповідно
донарахованого грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у цій сумі
згідно оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04
листопада 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.
Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.