Справа № 813/7821/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
Справа № 876/2980/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Хрящевського Р.Й.,

представників відповідача
Мартинюк І.Е., Дрозд Л.Р.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Сокальський професійний
ліцей" на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014 року по справі № 813/7821/13-а за
позовом Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Сокальський професійний
ліцей" до Державної фінансової
інспекції у Львівській області в особі
Червоноградської об'єднаної державної
фінансової інспекції про визнання
протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

16.10.2013 року Державний
професійно-технічного навчальний
заклад "Сокальський професійний ліцей"
звернувся до суду з адміністративним
позовом, яким просив визнати
протиправними дії та скасувати вимогу
Червоноградської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 09.10.2013 року
№23-15/1500 «Про усунення порушень».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Державний професійно-технічного
навчальний заклад "Сокальський
професійний ліцей" постанову суду
першої інстанції оскаржив, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що у зв'язку з проведенням фінальної
частини чемпіонату Європи 2012 року з
футболу на підставі листа Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 26.08.2011 року № 1/9-648 «Щодо
організації навчально-виробничого
процесу у професійно-технічних
навчальних закладах у 2011/2012
навчальному році» в ліцеї згідно
наказу директора від 03.05.2012 року № 54(а) -
Ос внесено зміни до графіку
навчального процесу, а саме, збільшено
тижневе навантаження до 36 годин,
зменшено тривалість зимових канікул,
зменшено кількість годин, що
відводилася на ДПА для учнів ІІ курсу;
розроблений план роботи педагогічного
колективу на червень 2012 року. В
результаті, навчальний план 2011/2012 року
було виконано в повному обсязі за 9
місяців, замість належних 10 місяців.
Тому по ліцею був виданий наказ № 83
(б)-Ос від 05.06.2012 року «Про оплату
фактично проведених годин згідно
тарифікації». У червні 2012 року
викладачі займалися організаційною та
методичною роботою, обладнанням
кабінетів згідно з затвердженими
планами роботи на цей місяць, тобто
виконували додаткову роботу.
Відповідно до п. 71,77,79,88 Інструкції про
порядок обчислення заробітної плати
працівників освіти, затвердженої
наказом Міністерства освіти України
27.05.1993 року № 102, видано наказ по ліцею
№83 а-Ос від 05.06.2012 року «Про оплату
праці викладачам у червні місяці».
Відтак, вважає, що заробітна плата
викладачам була виплачена правильно.
Крім цього позивач не погоджується
висновками відповідача щодо
недоотримання доходів за виконані
учнями ліцею роботи під час виробничої
практики. Згідно Постанови КМУ від
07.06.1999 року № 992 вказано, що 50%
заробітної плати учнів які проходять
виробничу практику може бути
направлено на рахунок навчального
закладу, а відтак така сплата не є
обов'язковою.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та підтримав
доводи апеляційної скарги, а
представники заперечили проти них.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що Червоноградською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією відповідно до плану роботи
на ІІ квартал 2013 року проведено ревізію
фінансово - господарської діяльності
Державного професійно - технічного
навчального закладу «Сокальський
професійний ліцей» за період з 01.07.2011
року по 07.07.2013 року, за результатами
якої складено акт № 23-38/9 від 04.09.2013 року
(а.с.15).

Ревізією правильності нарахування
заробітної плати педагогічним
працівникам встановлено окремі
порушення, які призвели, зокрема, до
переплати заробітної плати, внаслідок
чого ліцею завдано матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з окремими висновками
зазначеними в акті, 13.09.2013 року
позивачем подано заперечення № 601/а до
акта ревізії № 23-38/9 від 04.09.2013 року.

04.10.2013 року комісією у складі
начальника та працівників
Червоноградської об'єднаної
держфінінспекції, а також в
присутності директора ліцею
Красільчук О.С. та заступника директора
ліцею з навчально-виробничої роботи
Ковальчук Г.М. було розглянуто
заперечення позивача до акта ревізії
та нарочно надано висновок до
заперечення до акта ревізії листом від
04.10.2013 року № 23-15/1455 (а.с.50), яким у
задоволенні заперечення відмовлено.

Листом 09.10.2013 року №23-15/1500
Червоноградською об'єднаною
держфінінспекцією на адресу позивача
було скеровані вимоги «Про усунення
недоліків за наслідками ревізії» №
23-38/9, відповідно до якої позивача
зобов'язано стягнути зайво сплачені
кошти з осіб, які їх отримали
безпідставно, в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи, в іншому випадку відшкодувати
за рахунок винної особи, яка допустила
зайві грошові виплати та надано строк
до 30 календарних днів для усунення
виявлених порушень (а.с.7-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» (далі -
Закон № 2939-ХІІ), здійснення державного
фінансового контролю забезпечує
центральний орган виконавчої влади,
уповноважений Президентом України на
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю (далі -
орган державного фінансового
контролю).

Статтею 2 Закону № 2939-ХІІ визначено
головні завдання органу державного
фінансового контролю, якими є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

На виконання покладених завдань орган
державного фінансового контролю
наділений відповідними правами та
обов'язками, що передбачені ст.ст. 10-12
Закону № 2939-ХІІ.

Процедура проведення інспектування
органами ДФІ в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання
визначається Порядком проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України № 550 від
20.04.2006 року.

Стосовно вимоги ДФІ у Львівській
області викладеної у листі від 09.10.2013
року №23-15/1500 про усунення недоліків за
наслідками ревізії шляхом стягнення
зайво сплачених коштів з працівників
ліцею, які їх отримали безпідставно, в
порядку та розмірах встановлених ст. 127
та ст. 136 КЗпП України, а у разі пропуску
встановленого строку, відшкодування
порушення за рахунок винних осіб, які
допустили зайві грошові виплати,
апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі -
Положення) Державна фінансова
інспекція України (далі -
Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальність винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
(підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

На підставі колегія суддів дійшла
висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція
пред'явила вимогу від 09.10.2013 року
№23-15/1500 «Про усунення порушень»,
виявлених під час ревізії Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Сокальський професійний
ліцей".

При цьому оскаржувана вимога Інспекції
вказує на виявлені збитки та їхній
розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення перевіряє
суд, який розглядає цей позов, а не
позов підконтрольної установи про
визнання вимоги протиправною.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
15 квітня 2014 року №21-40а14.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог в частині
скасування вимоги Червоноградської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 09.10.2013 року №23-15/1500 «Про
усунення порушень» про стягнення зайво
виплачених коштів, про відшкодування
незаконних коштів та проведення
претензійно-позовної роботи з
установами та організаціями щодо
відшкодування коштів.

Стосовно вимоги відповідача про
відображення в обліку дебіторської
заборгованості по розрахунку з
установами та організаціями, за
виконані учнями ліцею роботи під час
виробничої практики судом встановлено
наступне.

Судом встановлено, що ревізією повноти
надходження доходів ліцею за
проходження учнями виробничої
практики вказано на недоотримання
доходів у січені-червні 2013 року на
загальну суму 31 654,84 грн.

Вказане виникло внаслідок нарахування
84 підприємствами та організаціями
заробітної плати учням за години
роботи відповідно до табелів обліку
робочого часу, виходячи з розмірів
середньоденної заробітної плати нижче
мінімальної заробітної плати
(середньоденної) в порушення ст. 3
Закону України «Про оплату праці» від
24.03.1995 року №108/95, ст. 95 Кодексу законів
про працю в Україні та п.17 Порядку
надання робочих місць для проходження
учнями, слухачами професійно-технічних
закладів виробничого навчання та
виробничої практики, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.06.1999 року №992.

В акті ревізії зазначено, що
професійно-технічний навчальний
заклад та підприємство, що надає робочі
місця або навчально-виробничі ділянки,
не пізніше двох тижнів до початку
виробничого навчання та виробничої
практики зобов'язані укласти на основі
типового договору, що дається, договір
про надання робочих місць або
навчально-виробничих ділянок для
проходження учнями, слухачами
виробничого навчання та виробничої
практики.

За всі роботи, виконані учнями та
слухачами за період виробничого
навчання та виробничої практики
відповідно до виробничих завдань,
підприємство нараховує їм заробітну
плату згідно з установленими системами
оплати праці за нормами, розцінками,
ставками (окладами) з урахуванням
коефіцієнтів, доплат і надбавок.

Нараховані учням, слухачам кошти
переказуються для виплати на рахунок
професійно-технічного навчального
закладу або виплачуються їм
безпосередньо підприємством не
пізніше 5 днів після виплати заробітної
плати працівникам підприємства (п.17
Порядку № 992).

П'ятдесят відсотків заробітної плати,
нарахованої за час виробничого
навчання і виробничої практики учням
професійно-технічних навчальних
закладів, які отримують стипендію і
харчування, може бути направлено на
рахунок навчального закладу для
здійснення його статутної діяльності,
зміцнення навчально-матеріальної бази,
на соціальний захист учнів, проведення
культурно-масової і
фізкультурно-спортивної роботи.

Питання щодо направлення 50% заробітної
плати учнів на рахунок
професійно-технічного навчального
закладу для використання у зазначених
цілях вирішуються ним разом з
підприємством, де учні проходять
виробниче навчання та виробничу
практику, в кожному конкретному
випадку з урахуванням наявності
підстав та доцільності і обумовлюються
в договорі про надання робочих місць як
додаткові зобов'язання підприємства
(п.18 Порядку № 992).

Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом. А саме, форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Згідно наявних в матеріалах справи
копій типових договорів (а.с. 119-120) у п. 1.6
вказано, забезпечити облік виконання
учнем, робіт та оплату їх праці
відповідно до законодавства
(перерахувати ліцею 50% із заробітної
плати учня згідно Постанови КМУ від
07.06.1999 року №992).

Власник або уповноважений ним орган чи
фізична особа не має права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами, колективними
договорами, (ст. 97 Кодексу закону про
працю).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 №108/95 та ст. 95
Кодексу закону про працю, мінімальна
заробітна плата - це законодавчо
встановлений розмір заробітної плати
за просту, некваліфіковану працю, нижче
якого не може провадитись оплата за
виконану працівником місячну, а також
погодинну норму праці (обсяг робіт).

Щодо правомірності визначення суми
недоотриманих доходів ліцеєм, слід
вказати, що згідно акту перевірки
розрахунок проведено з врахуванням
вимог договорів ліцею, укладених з
підприємствами та установами, годин
зазначених у програмі виробничої
практики, фактичних годин роботи
зазначених у табелях обліку робочого
часу підприємств та організацій та
інших наявних документів за
січень-червень 2013 року, а також з
врахуванням законодавчо встановлених
розмірів мінімальної заробітної плати.

Виходячи з наведеного, колегією суддів
встановлено, що вимоги відповідача в
частині відображення в обліку
дебіторської заборгованості по
розрахунках з установами та
організаціями за виконані учнями ліцею
роботи під час виробничої практики, є
підставними та такими, що відповідають
Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст.198,
п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Сокальський професійний
ліцей" задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року по справі № 813/7821/13-а - скасувати та
прийняту нову, якою адміністративний
позов Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Сокальський професійний
ліцей" задовольнити частково.

Скасувати п. 1 вимоги Червоноградської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 09 жовтня 2013 року №23-15/1500
«Про усунення порушень» в частині
стягнення зайво виплачених коштів з
осіб, які їх отримали безпідставно, в
порядку та розмірах встановлених ст.ст.
127, 136 КЗпП України та в частині
відшкодування незаконних видатків за
рахунок винних посадових осіб, що
допустили зайві грошові виплати (ст.133
КЗпП України) в разі пропуску
встановленого строку.

Скасувати п. 2 вимоги Червоноградської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 09 жовтня 2013 року №23-15/1500
«Про усунення порушень» в частині
проведення претензійно-позовної
роботи з установами та організаціями
щодо відшкодування коштів шляхом
повернення коштів в сумі 35216,33 грн. та в
частині стягнення з осіб, винних у
недоотриманні доходів шкоди в порядку
та в розмірі встановленому ст.ст. 130-136
КЗПп України в разі пропуску строків
позовної давності.

Скасувати п. 4 вимоги Червоноградської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 09 жовтня 2013 року №23-15/1500
«Про усунення порушень» в частині
стягнення з особи, винної у зайвих
грошових виплатах коштів в порядку та в
розмірі встановлених ст.ст. 130-136 КЗПп
України.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич