Справа № 2а-2479/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/3791/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Зайцева М.П., Моторного
О.А.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-2479/11/2670 Окружного
адміністративного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Йотунгард»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва

про скасування рішення, визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.04.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011,
адміністративний позов задоволено
частково: скасовано рішення ДПІ у
Печерському районі м. Києва, в частині
невизнання податковою звітністю
податкових декларацій з податку на
додану вартість за липень, серпень,
вересень 2010 року від 31.12.2010 р. №73247/10/28-611;
визнано протиправними дії ДПІ у
Печерському районі м. Києва щодо
невизнання податковою звітністю
податкових декларацій з податку на
додану вартість ТОВ «Йотунгард» за
липень-вересень 2010 року; зобов'язано
ДПІ у Печерському районі м. Києва
визнати податкові декларації ТОВ
«Йотунгард»з податку на додану
вартість за липень 2010 року з додатком
№5 (вхідний №606573 від 30.12.2010), серпень 2010
року з додатком №5 (вхідний №606575 від
30.12.2010), вересень 2010 року з додатком №5
(вхідний №606579 від 30.12.2010) податковими
деклараціями з дня фактичної подачі; в
іншій частині позову відмовлено.

В касаційній скарзі ДПІ у Печерському
районі м. Києва просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Позивач не реалізував своє
процесуальне право надання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
31.12.2010 ТОВ «Йотунгард» подало до ДПІ у
Печерському районі м. Києва податкові
декларації з податку на додану
вартість за липень, серпень, вересень,
жовтень 2010 року. До податкових
декларацій за липень, серпень, вересень
2010 року позивач подав додатки № 5, а за
жовтень 2010 року - додаток № 1. Також у
зв'язку з несвоєчасною подачею
вказаних податкових декларацій
позивач сплатив штраф, встановлений
пунктом 17.1.1 пункту 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Листом від 18.02.2010 № 73247/10/28-611 ДПІ у
Печерському районі м. Києва повідомило
позивача про невизнання звітних
документів - декларацій за липень,
серпень, вересень, жовтень 2010 року як
податкових декларацій та
запропоновано подати нову податкову
звітність, оформлену належним чином.

При цьому, підставою відмови у
прийнятті вказаних декларацій вказано,
що податкові декларації з податку на
додану вартість за липень, серпень,
вересень 2010 року заповнені всупереч
підпункту 3.3. пункту 3 та підпункту 5.2
пункту 5 Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166 (у редакції
наказу від 15 червня 2005 р. № 213, далі -
Порядок № 166) та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30 червня
2005 р. за N 702/10982, - з виправленням (дата
подання), а податкова декларація за
жовтень 2010 року подана за формою, яка не
відповідає формі, затвердженій наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166 (у додатку № 1
відсутні поля для заповнення
коригування податкового кредиту).

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (Закон № 2181-ІІІ)
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу.
Податкова декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Відповідно до підпункту 3.3 Порядку № 166
декларація заповнюється таким чином,
щоб забезпечити збереження записів у
ній та вільне читання тексту (цифр)
протягом установленого строку
зберігання звітності. Декларація може
бути заповнена від руки чорнильною чи
кульковою ручкою або видрукувана
(заповнення олівцем не допускається),
без виправлень і помарок; у рядках, де
відсутні дані для заповнення, має бути
проставлений прочерк.

У судовому процесі встановлено, що
подані позивачем податкові декларації
з податку на додану вартість за липень,
серпень, вересень 2010 року містять всі
реквізити, передбачені правовими
нормами, якими встановлені вимоги щодо
змісту податкової декларації з податку
на додану вартість та порядку її
подання; декларації підписані
керівником товариства, скріпленні
печаткою товариства. Такі недоліки
податкових декларацій, як виправлення
кульковою ручкою дати подання
податкової декларації, не впливають на
значення податкової декларації як
податкової звітності. Отже, суди
попередніх інстанцій зробили
правильний висновок про
неправомірність дій ДПІ щодо
невизнання податкових декларацій
позивача з податку на додану вартість
за вказані податкові періоди.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність
вищенаведених висновків судів першої
та апеляційної інстанцій.

У силу норм частини 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги

Відповідно до статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин рішення судів
попередніх інстанцій слід залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
залишити без задоволення, а
постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підписЄ.А.
УсенкоСудді: підписМ.П. Зайцев
підписО.А. Моторний