Справа № 872/13924/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 2а/0470/15091/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2013 року у справі

за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг"
(далі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг")
звернувся до суду з позовом до
відповідача Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
підприємствами гірничо-металургійного
комплексу у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області Державної
податкової служби ( далі СДПІ по роботі
з ПГМК у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області ) ,
правонаступником якої є
Спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків у
м.Дніпропетровську Державної
податкової служби ( далі СДПІ по роботі
з ВПП у м.Дніпропетровську ), у якому
просив скасувати прийняті 19.07.2012 року
податкове повідомлення-рішення №
від 19.07.2012 року про зменшення розміру
від'ємного значення з ПДВ у сумі 763 294
грн., податкове повідомлення-рішення
№ про зменшення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 2 031 618 грн., та застосування
фінансових санкцій у сумі 1 015 809 грн.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, просили
відмовити у його задоволенні.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2013 року позовні вимоги
задоволені, визнані протиправними та
скасовані винесені СДПІ по роботі з
ПГМК у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області 19.07.2012 року
податкове повідомлення-рішення форми
"В1" № , яким зменшено ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість на 2 031 618 грн., застосовані
фінансові санкції у розмірі 1 015 809 грн. ,
та податкове повідомлення-рішення
форми "В4" № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення по
податку на додану вартість у сумі 763 294
грн., на користь позивача стягнуто з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 2 146 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач СДПІ по роботі з ВПП у
м.Дніпропетровську звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених позовних
вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що СДПІ
по роботі з ПГМК у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області проведено
документальну планову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"
від'ємного значення та декларування
суми бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку за вересень 2011
року, за результатами якої складено акт
№ 38/08-23-120/24432974 від 16.07.2012 року.

Відповідно до висновків даного акту,
встановлено, що позивачем порушені п.
50.1 ст.50, п. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.3
ст. 192, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.4, п.
200.7, п. 200.8, п. 200.9 ст. 200, п. 201.1, п.201.4, п. 201.7
п. 201.15 ст. 201 ПК України, п. 13, 14 розд. Ш, п.
1, 3 розд. IV, п.4.6.5 п.4.6 розд. V, п. 1,2,3, 7 розд.
IX Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України від 25.01.2011 №4-1,
зареєстрованого у МЮ України 16.02.2011р. за
№197/18935 зі змінами , що призвело до
завищення ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" суми бюджетного відшкодування за
вересень 2011 року на суму 2 031 618 грн. ,
завищення від'ємного значення ПДВ за
вересень 2011 року, яке зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного періоду на суму 694 215 грн.

Визначаючи позивачу грошове
зобов'язання з ПДВ, відповідач виходив
з того, що позивач протягом
перевіреного періоду мав господарські
взаємовідносини з ТОВ
"ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ "ТД "Агросфера",
ТОВ "НТЦ "Екотехніка", при вчиненні
правочинів з якими виявлені порушення
в частині недодержання вимог ст.203,215,228
ЦК України, оскільки правочини з
зазначеними контрагентами не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
ці правочини мають ознаки нікчемності ,
оскільки в порушення статей 662, 655 та 656
ЦК України встановлена відсутність
фактичного постачання товарів( робіт,
послуг).

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача грунтується на
отриманих від інших податкових органів
актах перевірки контрагентів ТОВ
"ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ "ТД "Агросфера",
ТОВ "НТЦ "Екотехніка" щодо фіктивності
їх діяльності.

На підставі акту перевірки
відповідачем 19.07.2012 року винесені
податкове повідомлення - рішення форми
"В1" № щодо зменшення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 2031618 грн. та застосування
фінансових санкцій у розмірі 1 015 809 грн.
; податкове повідомлення - рішення
форми "В4" № щодо зменшення
розміру від'ємного значення по податку
на додану вартість у сумі 763 294 грн.

За результатами адміністративного
оскарження позивачем податкових
овідомлень-рішень, скарги залишені без
задоволення, а оскаржувані податкові
повідомлення - рішення без змін.

Позивач оскаржив зазначені податкові
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податкової накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльні платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що для віднесення сплачених у
ціні товарів (послуг) сум податку на
додану вартість є факт придбання
товарів та послуг з метою їх
використання в господарській
діяльності.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем укладено з контрагентами
наступні договори, а саме: ТОВ
"Інтерпромресурс" - договір доручення
№33 від 30.12.2012 року, ТОВ "ТД "Агросфера" -
договір (контракт) комісії на продаж
товару №988 від 02.03.2011 року, ТОВ
"Науково-технічний центр "Екотехніка" -
договір (контракт) поставки №2789 від
15.06.2011 року, контракт №3565 від 12.08.2011
року.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового
кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу. Не дає права на віднесення сум
податку до податкового кредиту
податкова накладна, виписана
платником, звільненим від сплати
податку за рішенням суду, після
набрання чинності таким рішенням суду.

Виконання позивачем договорів з
вищезазначеними контрагентами
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими згідно вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №
996-XIV(далі Закон № 996-XIV), а саме:
видатковими накладними, податковими
накладними, специфікаціями,
прибутковими ордерами,
рахунками-фактура ми, платіжними
дорученнями тощо.

Матеріалами справи підтверджена
реальність здійснення позивачем
договорів з ТОВ "ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ
"ТД "Агросфера", ТОВ "НТЦ "Екотехніка",
договори були спрямовані на реальне
настання правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, а тому суми ПДВ за
податковими накладними, виписаними
контрагентами, позивачем правомірно
включені до складу податкового кредиту
зазначеного періоду та відображені у
реєстрі отриманих податкових
накладних, оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що позивач
виконав передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру податкового
кредиту по операціям з ТОВ
"ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ "ТД "Агросфера",
ТОВ "НТЦ "Екотехніка",

Оскільки відповідачем не надані
належні докази фіктивності
(нікчемності) укладених позивачем з
контрагентами правочинів, а саме:
рішення суду про визнання договору
таким або вирок суду відносно
посадових осіб ТОВ ТОВ
"ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ "ТД "Агросфера",
ТОВ "НТЦ "Екотехніка", які би свідчили
про наявність умислу у діях посадових
осіб на порушення публічного порядку
при укладанні угод, позивач не мав
підстав вважати діяльність зазначених
контрагентів протиправною, так як на
час дії угод контрагенти позивача були
зареєстровані в установленому порядку
як платники ПДВ, мали право виписувати
та надавати податкові накладні, не були
виключені із Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а тому відповідачем
висновок про нікчемність правочи нів з
ТОВ "ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ "ТД
"Агросфера", ТОВ НТЦ "Екотехніка",
зроблений на припущеннях.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає вірним висновок суду
першої інстанції, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит , та мав
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту по операціям
з контрагентами ТОВ ТОВ
"ІНТЕРПРОМРЕСУРС", ТОВ "ТД "Агросфера",
ТОВ "НТЦ "Екотехніка", а висновки
податкового органу щодо зменшення
позивачу бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на 2 031 618
грн. згідно податкового повідомлення -
рішення № від 19.07.2012 року є
неправомірними.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач при наданні 03.05.2012 року
податковому органу уточнюючого
розрахунку з бюджетом з податку на
додану вартість за вересень 2011 року
допустився помилки, яку самостійно
виправив 10.05.2012 року, надавши
податковому органу уточнюючий
розрахунок за вересень 2011 року з
правильним розрахунком розміру
від'ємного значення по податку на
додану вартість.

Зазначені уточнюючі розрахунки не
вплинули на стан розрахунків позивача
з бюджетом за зазначений період часу,
що підтверджено актом звіряння з
відповідачем розрахунків з бюджетом з
податку на додану вартість станом на
10.05.2012 року, яким не встановлено
додаткових сум, заявлених позивачем до
відшкодування по ПДВ.

Викладене свідчить про
неправомірність зменшення
відповідачем розміру від'ємного
значення з ПДВ за вересень 2011 року у
сумі 763 294 грн. згідно податкового
повідомлення-рішення № від 19.07.2012
року.

Неправомірність визначення
відповідачем сум грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування до позивача штрафних
санкцій по зазначеним податковим
повідомленням-рішенням.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративно го позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправними та скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень є обґрунтованим та
вірним.

Доводами апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не
спростовуються.

Суд першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст.94 КАС
України стягнув на користь позивача
витрати по оплаті судового збору в сумі
2146грн.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова