Справа № 686/16720/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/16720/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

04 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 01 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про визнання дій
неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області з позовом до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про визнання дій
неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 вересня 2014 року
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивачу починаючи з 19.07.2011 року
призначено пенсію згідно Закону
України «Про державну службу».

При визначенні розміру пенсії
відповідачем, була взята заробітна
плата позивача, однак без врахування
розміру отриманої ним матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати.

В липні 2014 року позивачем на адресу
відповідача направлено заяву з вимогою
здійснити перерахунок пенсії з підстав
невірного її нарахування через не
включення до формули нарахування
виплат, по яким здійснювались сплати
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, зокрема,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, однак
відповідачем листом № 419/К-12 від 23.07.2014
року їй було відмовлено в перерахунку
пенсії.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
відповідачем неправомірно, всупереч
вимогам чинного законодавства було
відмовлено в здійсненні позивачу
перерахунку пенсії з зазначених нею у
заяві підстав. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Згідно ст.ст. 33, 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про оплату праці» від 24.03.1995
року № 108/95ВР, заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Статтею 2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ст. 66 ч. 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року № 1788-ХІІ до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованій особі для призначення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відносно цих вимог закону судом
встановлено, що до заробітку позивача
входила матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати, на які
було нараховано і сплачено збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджується
інформацією про розмір заробітної
плати, інші платежі в розрізі років та
утримання внесків на пенсійне
страхування, а тому відповідач при
обчисленні розміру пенсії позивачу
повинен був включити ці виплати до
складу його заробітної плати як
державного службовця, однак всупереч
цим вимогам законодавства
безпідставно не включив їх до суми
середнього заробітку для визначення
розміру пенсії.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду буде складена в повному
обсязі протягом п'яти днів з дня
закінчення розгляду справи.

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Курко О. П.