Справа № К/9991/87438/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/87438/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Головчук С.В.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 29 липня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 10 жовтня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

4 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та з червня 2003 року є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби при
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, тому відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
та державної пенсії для інвалідів ІІ
групи в розмірі, не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком. В зв'язку з
тим, що зазначені виплати були
проведені у значно меншому розмірі,
позивач звернувся до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області із заявою про
перерахунок призначеної пенсії, але
відповідач відмовив у цьому. Просив
визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області щодо відмови
позивачу в перерахунку основної та
додаткової пенсії як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, інваліду ІІ
групи відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком; зобов'язати відповідача
донарахувати та виплатити позивачу
пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
з 1 листопада 2006 року по день
постановлення рішення у справі,
виходячи з розміру, встановленого
частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на день
виплати.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 29 липня 2010 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області щодо відмови в
перерахунку ОСОБА_1 основної та
додаткової пенсії як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, інваліду ІІ
групи відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області донарахувати та
виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком з 1
листопада 2006 року до 1 січня 2008 року та з
22 травня 2008 року по 4 серпня 2009 року,
виходячи з розміру, встановленого
частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на день
виплати.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2011
року апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області залишено без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 29 липня 2010 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області,
судами порушення норм чинного
процесуального і матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
та з червня 2003 року є інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням обов'язків військової
служби при ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті
54 цього Закону (в редакції, що діяла до
1 січня 2008 року), якою визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1, та у зв'язку з утратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Проте підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI частини
третю та четверту статті 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
викладено в новій редакції, відповідно
до змісту яких у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
зокрема, по II групі інвалідності - 200
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по II групі
інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по II групі інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам II групи - у розмірі 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894) та «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року №530.

У 2009, 2010 роках змін до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які б встановлювали обмеження щодо
зазначених виплат, не вносилось.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України в редакції, чинній
на дату подання позовної заяви
позивачем, було встановлено річний
строк звернення до адміністративного
суду. Позивач, звернувшись до суду з
позовом 4 серпня 2009 року, пропустив
зазначений строк. Відповідач в
запереченнях на позов наполягав на
застосуванні положень статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(а.с. 17).

Суд першої інстанції помилково
послався на положення частини другої
статті 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до яких
нараховані суми пенсії, не отримані з
вини органу, що призначає і виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів, оскільки у даному
випадку суми пенсії нараховані не були.

Пунктом 7 частини першої Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI
(набрав чинності 19 червня 2011 року)
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема, статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011
рік.

На виконання вимог Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14 червня 2011 року № 3491-VI 6
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, пунктами 1 та 3
якої визначено інші розміри основної
та додаткової пенсії пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Таким чином, з 23 липня 2011 року чинним
законодавством встановлено інші, ніж
передбачені статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
розміри державної та додаткової пенсій
інвалідам, щодо яких встановлено
зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в
и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 29 липня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 10 жовтня 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії за період з 1 листопада 2006
року по 3 серпня 2008 року залишити без
розгляду.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області щодо відмови
ОСОБА_1 в перерахунку основної та
додаткової пенсій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідності до статті 50 та
частини четвертої статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 4 серпня 2008
року по 22 липня 2011 року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області провести з 4
серпня 2008 року по 22 липня 2011 року
перерахунок та виплату основної та
додаткової пенсій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначеної ОСОБА_1
відповідно до вимог статті 50 та частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до положень
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законами України про
Державний бюджет України на відповідні
роки, з урахуванням сум фактично
проведених виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Головчук С.В.