Справа № К/9991/89772/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/89772/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області
про стягнення допомоги на оздоровлення
за касаційною скаргою управління праці
та соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2010
року,

в с т а н о в и л а:

31 липня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 та є інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС, тому відповідно до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Проте управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації Закарпатської
області здійснювало виплату цієї
допомоги у меншому розмірі. Просив з
урахуванням уточнення позовних вимог
стягнути з відповідача недоплачену
суму щорічної допомоги на оздоровлення
за 2006 - 2009 роки в розмірі 7380 грн.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 26 листопада
2009 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 червня
2010 року апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації Закарпатської
області задоволено частково. Постанову
Хустського районного суду
Закарпатської області від 26 листопада
2009 року скасовано. Позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації Закарпатської
області у виплаті ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2007-2009 роки з урахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації Закарпатської
області, судом апеляційної інстанції
порушення норм чинного матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
відповідач просить скасувати
постановлене рішення суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове судове
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судом
апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з наслідками
аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з положенням абзацу третього
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам, що стали
інвалідами ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачена щорічна виплата допомоги
на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат
відповідно. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Статтею 62 вказаного Закону
встановлено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам IІI групи - 90 грн, що
не відповідав розміру, встановленому
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до вимог статті 63 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Вихідним критерієм обрахунку спірних
сум виплат відповідно до положень
статті 48 вказаного Закону визначено
мінімальну заробітну плату, розмір
якої встановлювався законами України
про Державний бюджет на відповідний
рік.

Пунктом 37 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20 грудня 2005 року № 3235-IV дію абзаців
другого - сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого -
сьомого частини четвертої та частини
сьомої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зупинено
на 2006 рік.

Таким чином, у 2006 році щорічна допомога
на оздоровлення підлягала сплаті в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V дію
абзаців другого - сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців
другого - сьомого частини четвертої та
частини сьомої статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зупинено
на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-р/2007 положення
пункту 30 статті 71 Закону № 489-V визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
викладено в новій редакції, відповідно
до якої щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Кошти на оздоровлення за 2007, 2008 роки
були виплачені позивачу в січні 2007 року
та в січні 2008 року. З наведеного
вбачається, що спірні правовідносини
мали місце між сторонами саме в січні
2007 року та в січні 2008 року, тобто до
постановлення Рішень Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007
та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Та обставина, що пункт 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» втратив чинність з 9 липня 2007
року, а підпункт 11 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
втратив чинність з 22 травня 2008 року,
тобто з дат ухвалення Конституційним
Судом України рішень про це, дає
підстави для застосування зазначених
положень статті 48 Закону № 796-ХІІ лише
після 9 липня 2007 року та після 22
травня 2008 року, оскільки відповідно до
положень частини першої статті 58
Конституції України закони не мають
зворотної дії у часі.

Станом на дату виплати позивачу коштів
на оздоровлення за 2007, 2008 роки в частині
визначення розміру цих коштів чинними
були лише положення постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, на підставі яких і були
проведені відповідні виплати. Після
прийняття рішень Конституційним Судом
України у суб'єкта владних повноважень
не виникло додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплачених
позивачу сум щорічної допомоги на
оздоровлення.

Оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI не
внесено змін та не було зупинено дію
статті 48 Закону № 796-ХІІ, то це дає
підстави для застосування зазначеної
норми при виплаті позивачу допомоги на
оздоровлення за 2009 рік.

Отже, відповідач неправомірно виплатив
позивачу кошти на оздоровлення за
2009 рік у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562, оскільки при
виплаті позивачу допомоги на
оздоровлення за 2009 рік необхідно
застосовувати положення статті 48
Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області
задовольнити частково.

Постанову Хустського районного суду
Закарпатської області від 26 листопада
2009 року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
як інваліду ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з наслідками
аварії на Чорнобильській АЕС, щорічну
допомогу на оздоровлення за 2009 рік у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат відповідно до абзацу
третього частини четвертої статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ з урахуванням суми фактично
проведеної виплати.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.