Справа № 826/17246/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
10 листопада 2014 року
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Келеберда В.І.,
розглянувши позовну заяву і додані до
ОСОБА_1 до Комунального
підприємства "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району"
судді Шевченківського районного суду
м. Києва Гуменюк А.І. судді
Апеляційного суду міста Києва Музичко
С.Г. про стягнення моральної та
матеріальної шкодиВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району», судді Гуменюк
А.І., Шевченківського районного суду м.
Києва, судді Музичко С.Г., Апеляційного
суду м. Києва про відшкодування на
користь позивача 30 000 грн. моральної та
З матеріалів позову вбачається, що
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва (суддя Гуменюк А.І.) від
№2/761/9472/2013) відкрито провадження у
справ за позовом КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» до, зокрема,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Також, зі змісту позову вбачається, що
рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва (суддя Гуменюк А.І.) від
30.04.2014 у справі №761/30325/13-ц (провадження
№2/761/9472/2013) стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість.

В подальшому, згадуване судове рішення
було оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному
провадженні, проте залишено без змін.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги
вказує, що протиправними дія та на
підставі протиправних судових рішень
з нього стягнули грошові кошти,
внаслідок чого останньому завдано
моральну та матеріальну шкоду.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує,
зокрема, чи немає підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно -
правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною третьою статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що відповідачем в
адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

За змістом вказаних статей справою
адміністративної юрисдикції може бути
переданий на вирішення
адміністративного суду спір, який
виник між двома або більше визначеними
суб'єктами стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних
правовідносинах, у яких хоча б одним
суб'єктом виступає законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів,
водночас на цих суб'єктів покладено
обов'язок виконувати вимоги та приписи.
При цьому необхідною ознакою суб'єкта
владних повноважень є здійснення ним
управлінських функцій саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору, що підлягає
розгляду судом в порядку
адміністративного судочинства, є
підпорядкованість одного учасника
публічно-правових відносин іншому -
суб'єкту владних повноважень та участь
у публічно-правовому спорі з однієї
сторони суб'єкта, наділеного владними
повноваженнями, який здійснює владні
управлінські функції, при цьому ці
функції та повноваження повинні
здійснюватись цим суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Пунктом 4.2 рішення Конституційного
Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа
за конституційним поданням
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців третього, четвертого,
п'ятого статті 248-3 Цивільного
процесуального кодексу України та за
конституційними зверненнями громадян
щодо офіційного тлумачення положення
абзацу четвертого статті 248-3
Цивільного процесуального кодексу
України (справа щодо конституційності
статті 248-3 ЦПК України) визначено, що
відповідно до частини першої статті 124
Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
При здійсненні правосуддя судді
незалежні і підкоряються лише закону
(частина перша статті 129 Конституції
України). Виключно законами України
визначаються судоустрій і судочинство.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по
них судових рішень належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.
Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення
правосуддя, неможливий.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 12.06.2009
року у розумінні положень ч.1 ст. 2, п.1,7 і
9 ст. 3, ст. 17, частини третьої статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, оскільки не здійснюють
владні управлінські функції.

Суд роз'яснює, що розгляд такої справи в
частині відшкодування шкоди з суддів
Шевченківського районного суду та
Апеляційного суду м. Києва не
відноситься до юрисдикції судів,
оскільки судді та суди не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності та
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди вчинених у зв'язку з
розглядом, в даному випадку, цивільної
справи. Рішення місцевих судів у
цивільних справах підлягають
апеляційному та касаційному
оскарженню в порядку визначеному
Цивільним процесуальним кодексом
України.

В частині позовних вимог до
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» суд зазначає
наступне.

Згідно із ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: 1) захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства. Суди розглядають справи,
визначені у частині першій цієї статті,
в порядку позовного, наказного та
окремого провадження.

Отже, спори про відшкодування
моральної (немайнової) та майнової
шкоди підлягають вирішенню в порядку
цивільного судочинства, якщо хоча б
однією зі сторін у них є громадянин
(фізична особа).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Роз'яснити позивачу, що позов частині
вимог до Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» підлягає
вирішенню місцевим загальним судом з
урахуванням територіальної
підсудності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 109, 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»,
судді Шевченківського районного суду
м. Києва Гуменюк А.І., судді
Апеляційного суду м. Києва Музичко С.Г.
про відшкодування на користь позивача
30 000 грн. моральної та матеріальної
шкоди

2. Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
разом з позовною заявою та доданими до
неї матеріалами невідкладно надіслати
особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, передбаченим
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Ухвала може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції, за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Келеберда

Додаток: позовна заява з доданими
матеріалами на _________ аркушах.