Справа № 810/3918/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3918/14
інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

З 2012 року позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серія НОМЕР_2 від 25.05.2012
р.

21 листопада 2013 року відповідачем
прийнято вимогу про сплату боргу №
Ф-1416, відповідно до якої визначено суму
боргу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2388,06 грн.

18 червня 2014 року відповідачем прийнято
вимогу про сплату боргу № Ф-9371-17/48,
відповідно до якої визначено суму
боргу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2486,62 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника. Умови її призначення за
віком визначені статтею 26 зазначеного
Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, яка постійно проживає
на території зони посиленого
радіологічного контролю, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією посвідчення серії НОМЕР_3
а тому має право вийти на пенсію раніше,
ніж встановлено Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Водночас, колегія суддів
зазначає, що ця обставина не спростовує
того факту, що позивач вийшов на пенсію
саме за віком, хоча і на пільгових
умовах.

Крім того матеріали справи містять
копію пенсійного посвідчення НОМЕР_4
виданого 16.05.2013 р. Пенсійним фондом
України, де зазначено вид пенсії - «за
віком».

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що знижений граничний вік виходу на
пенсію осіб, які підпадають під дію
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», не є підставою для
висновку про виплату пенсії позивачу з
інших підстав, та зазначає що позивач є
пенсіонером в розумінні визначення
поняття «пенсіонер», яке наведено у
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». А тому на позивача як на
пенсіонера у розумінні норм наведеного
Закону поширюються положення ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Більш того, положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування» не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску фізичних осіб-підприємців, які
мають статус пенсіонерів. Тож,
законодавець зазначеною нормою не
виключає осіб, які є пенсіонерами та
отримують пенсію за віком на пільгових
умовах, тобто зазначений перелік
обставин є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до положень ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушення з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи і інтереси фізичних або права і
інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовна вимога про
зобов'язання відповідача припинити
нарахування єдиного соціального
внеску позивачу як особі, що перебуває
на пенсії за віком і пенсійний вік для
якої було зменшено, будучи фізичною
особою-підприємцем не підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.
Мєзєнцев

суддя

В.В.Файдюк

суддя

Є.В. Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.