Справа № 2а-14157/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Справа №
102091/12/9104Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08
листопада 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської міської ради
Івано-Франківської області про
зобов'язання провести нарахування та
виплату разової грошової допомоги як
учасник війни, -

ВСТАНОВИЛА:

15 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, яким просила визнати
дії управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
міської ради Івано-Франківської
області неправомірними та зобов'язати
здійснити доплату щорічної разової
грошової допомоги до 05 травня як
учаснику війни в сумі 2172 грн. за 2011 рік.

Постановою Коломийського
міськрайоного суду Волинської області
від 08 листопада 2011 року в задоволенні
позову відмовлено.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає її такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що
оскільки ОСОБА_1 є учасником війни і має
право на пільги, встановлені
законодавством України учасника війни,
то відповідно до ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» їй повинна
була бути виплачена разова грошова
допомога в розмірі 3 мінімальних пенсій
за віком. Остання виплачена була у
розмірі 120 грн., що є порушенням чинного
законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно ст. 197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач має статус
учасника війни, що підтверджується
відповідним посвідченням серія НОМЕР_1
від 04.07.2005 року, та користується
пільгами відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту». Статус
позивача як учасника війни та його
право на щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня відповідачем не
оспорюється.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статтю 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
викладено в новій редакції, відповідно
до якої учасникам війни щорічно до 5
травня виплачується разова грошова
допомога в розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги щорічно
до 5 травня учасникам війни має
становити три мінімальні пенсії за
віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Однак позивачу разова грошова допомога
до 5 травня як учаснику війни була
виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
року «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» в розмірі
120 грн., що підтверджується листом
управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
міської ради Івано-Франківської
області №1688/01-77 від 29.08.2011 року.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної пенсії,
встановленої законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які є ветеранами війни, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
пенсії.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність відмови у задоволенні
позовних вимог судом першої інстанції.
Та зазначає, що позовні вимоги позивача
щодо зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської міської ради
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік
підлягають задоволенню.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст.
198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211, 212, 254
КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08
листопада 2011 року у справі № 2а-14157/11 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Коломийської міської ради
Івано-Франківської області щодо
відмови провести перерахунок ОСОБА_1,
виплаченої у 2011 році разової щорічної
грошової допомоги до 05 травня
відповідно до ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської міської ради
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну
грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік
відповідно до ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук