Справа № 816/4349/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4349/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання -
Колодяжному Д.В.,

за участю: представника заявника -
Вітренка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2014 року заявник Полтавська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (далі - Полтавська
ОДПІ, заявник) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з поданням до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3, платник податків)
про підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків.

В обґрунтування заявлених у поданні
вимог заявник зазначив, що в день
проведення перевірки, а саме 29.10.2014
року, представником суб'єкта
господарської діяльності було
відмовлено у допуску до фактичної
перевірки. Вказуючи на зазначену
обставину, заявник прийняв рішення про
застосування умовного
адміністративного арешту майна
платника податків та просить суд
підтвердити обґрунтованість такого
рішення.

Представник заявника в судовому
засіданні вимоги, заявлені у поданні,
підтримав та просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Платник податків надала до суду
клопотання про розгляд справи без її
участі та зазначила, що проти позовних
вимог не заперечує. /а.с.32/.

Відповідно до положень частини
четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються вимоги подання, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

З наявних матеріалів справи суд
встановив, що підставою для прийняття
Головним управлінням Міндоходів у
Полтавській області рішення про
проведення фактичної перевірки
платника податків стало отримання від
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області листа від 05.09.14 №
4585/7/16-31-22-02-08 та додаток на нього /а.с.10-11/.

З метою контролю щодо дотримання
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі виробництва та обіг підакцизних
товарів та на підставі пп.20.1.4 п.20.1
статті 20, п.75.1 ст.75, пп.30.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80
Податкового кодексу України Головним
управлінням Міндоходів у Полтавській
області прийнято наказ №596 від 24.10.14
року "Про проведення фактичної
перевірки ФОП ОСОБА_3." /а.с.9/.

На підставі вказаного наказу для
проведення перевірки ФОП ОСОБА_3
уповноваженим особам Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області було видано направлення на
перевірку від 24.10.14 року №1010 та №1011
/а.с.12-13/.

29 жовтня 2014 року з метою проведення
перевірки посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області було здійснено
виїзд за місцем фактичного провадження
діяльності платника податків: вул.
Шевченка 46-А, с. Мильці, Полтавський
район, кафетерій "Крамничка".

Представник суб'єкта господарської
діяльності (особа яка проводила
розрахунки у кафетерії "Крамничка")
після пред'явлення службових
посвідчень, направлень на перевірку та
копії наказу про проведення фактичної
перевірки, відмовив у фіксуванні факту
ознайомлення в направленнях на
перевірку та отриманні копії наказу,
про що складено акт відмови від
підписання (ознайомлення) направлень
№7/16-31-03-01-33 від 30.10.14 року /а.с.14/.

Крім того особа, яка проводила
розрахунки у кафетерії "Крамничка"
відмовилася від допуску до фактичної
перевірки без будь-яких пояснень, у
зв'язку з чим перевіряючими особами
складено акт від 29.10.2014 року, який
зареєстрований 30.10.20 року за
№0180/16/31/22/, в Полтавській ОДПІ
зареєстрований 03.11.14 року за
№0007/16/24/22/ "Про не допуск до
фактичної перевірки" /а.с.15/.

У зв'язку з не допуском працівників
контролюючого органу до проведення
перевірки заступником начальника
Полтавської ОДПІ Якименко А.С. 04.11.2014
року о 15 годині 23 хвилини прийнято
рішення про застосування умовного
адміністративного арешту майна
платника податків ФОП ОСОБА_3 /а.с.6/.

На підставі п. 94.10 статті 94 Податкового
кодексу України Полтавська ОДПІ
звернулася до суду з поданням про
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам сторін, суд зазначає
наступне.

Згідно п.75.1 статті 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно пп.75.1.3 п.75.1 статті 75
Податкового кодексу України фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
контролюючим органом щодо дотримання
норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80
Податкового кодексу України фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Згідно з пунктом 80.2 цієї ж статті,
фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції під розписку до
початку проведення такої перевірки

Перелік обставин, за наявності яких
проводиться фактична перевірка,
визначений підпунктами 80.2.1 -80.2.7 пункту
80.2 статті 80 Податкового кодексу
України.

Підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 ст. 80
Податкового кодексу України
передбачено підставою для проведення
фактичної перевірки є:

отримання в установленому
законодавством порядку інформації від
державних органів або органів
місцевого самоврядування, яка свідчить
про можливі порушення платником
податків законодавства, контроль за
яким покладено на контролюючі органи,
зокрема, щодо здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
патентів, ліцензій та інших документів,
контроль за наявністю яких покладено
на контролюючі органи, виробництва та
обігу підакцизних товарів;

отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що підставою для
проведення фактичної перевірки стало
отримання від Головного управління
Міндоходів у Полтавській області листа
від 05.09.14 № 4585/7/16-31-22-02-08 та додаток на
нього згідно якого вбачаються можливі
порушення ФОП ОСОБА_3 вимог Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" /а.с.10-11/.

Суд акцентує увагу на тому, що
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки, в силу
положень пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України, є
непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Як пояснив в судовому засіданні
представник заявника, до початку
проведення перевірки посадові особи
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області пред'явили
представнику суб'єкта господарської
діяльності копію наказу про
проведення перевірки від 24.10.14 року №596
/а.с.9/, направлення на перевірку від
24.10.14 року №1010 та №1011 /а.с.12-13/ та
службові посвідчення.

Перелічені вище документи
відповідають законодавчо визначеним
вимогам до їх змісту та форми.

Таким чином, контролюючий орган мав
підстави приступити до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки платника податків.

Однак, особа, яка проводила розрахунки
у кафетерії "Крамничка" відмовилася
від допуску до фактичної перевірки без
будь-яких пояснень, у зв'язку з чим
перевіряючими особами складено акт від
29.10.14 року, який зареєстрований 30.10.14
року за №0180/16/31/22/, в Полтавській
ОДПІ зареєстрований 03.11.14 року за
№0007/16/24/22/ "Про не допуск до
фактичної перевірки" /а.с.15/.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Приписами підпункту 16.1.9 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
визначено обов'язки платника податків,
серед яких зокрема, не перешкоджати
законній діяльності посадової особи
контролюючого органу під час виконання
нею службових обов'язків та виконувати
законні вимоги такої посадової особи.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового
кодексу України адміністративний
арешт майна платника податків є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано у
разі, якщо платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб
контролюючого органу (підпункт 94.2.3
пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу
України) та полягає у забороні платнику
податків вчиняти щодо свого майна, яке
підлягає арешту, дії, зазначені у
пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим
органом на будь-яке майно платника
податків, крім майна, на яке не може
бути звернено стягнення відповідно до
закону, та коштів на рахунку платника
податків (пункту 94.4 статті 94
Податкового кодексу України).

За змістом п. 94.10 статті 94 Податкового
кодексу України арешт на майно може
бути накладено рішенням керівника
контролюючого органу (його заступника),
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом.

Доказів оскарження наказу від 24.10.2014
року №596 "Про проведення фактичної
перевірки ФОП ОСОБА_3", а також рішення
"Про застосування умовного
адміністративного арешту майна
платника податків ФОП ОСОБА_3" від 04.11.2014
року суду не надано.

Таким чином, оскільки відповідач
відмовився від проведення перевірки за
наявності законних підстав для її
проведення, суд дійшов висновку про
обґрунтованість рішення заступника
начальника Полтавської ОДПІ про
застосування умовного
адміністративного арешту майна
платника податків ФОП ОСОБА_3, у зв'язку
з чим подання Полтавської ОДПІ
підлягає задоволенню.

Згідно частини 8 статті 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі постановлення судом ухвали про
відкриття провадження у справі суд
приймає у триденний строк, але не
пізніше ніж протягом 96 годин з моменту
встановлення обставин, що зумовлюють
звернення заявника до суду, постанову
по суті заявлених вимог, яка підлягає
негайному виконанню.

Згідно частини 3 статті 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Підстав для неприйняття визнання
відповідачем адміністративного позову
судом не встановлено.

За таких обставин, подання
Полтавської ОДПІ про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків,
застосованого рішенням від 04.11.2014 року,
належить задовольнити.

Підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163,183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання Полтавської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість
адміністративного арешту майна
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(р.н.о.к. НОМЕР_1) застосованого на
підставі рішення Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 04
листопада 2014 року.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 07
листопада 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко