Справа № 209/726/14-а (2-а/209/72/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 209/726/14-а
(2-а/209/72/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

- ОСОБА_2 (адв. посв. №1427)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська у
Дніпропетровській області від 10
березня 2014 року

у справі № 209/726/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська

про призначення пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська, в якому просила
встановити право ОСОБА_1 на пенсію за
вислугу років, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області встановити та нарахувати гр.
ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дня
звернення за пенсією до Пенсійного
фонду України, тобто з 03.12.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач має спеціальний стаж роботи
25 років 10 місяців, що надає їй право на
пенсію за вислугу років відповідно до
п. «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Відповідач безпідставно відмовив
позивачу в призначенні пенсії за
вислугу років з огляду на те, що робота
фармацевтом в аптеці ПП «Делла» з 01.10.1996
не може бути зарахована через
відсутність акредитації аптечного
закладу, в якому працює позивач. Діючим
законодавством не передбачено надання
документів, які б свідчили про
акредитацію аптечного закладу для
оформлення пенсії за вислугу років.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 10
березня 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
заклад, у якому працювала ОСОБА_1 з
01.10.1996 по теперішній час, не проходив
державну акредитацію, тому не має
офіційно визначеного статусу закладу
охорони здоров'я, отже робота в цьому
закладі не може бути зарахована до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Апеляційна скарга фактично
мотивована доводами, викладеними в
позовній заяві.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просять
апеляційну скаргу задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи відповідач
повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, зокрема, копією
трудової книжки ОСОБА_1, позивач з 01
серпня 1987 року по 04 вересня 1987 року
працювала виконуючою обов'язки
завідуючого фармацевта аптеки №246
с.Мирне Криничанського району
Дніпропетровської області, з 07 вересня
1987 року по 16 листопада 1995 року -
фармацевтом в аптеці №297 міста
Дніпродзержинська, з 20 листопада 1995
року по 08 квітня 1996 року - на посаді
завідуючої аптечним пунктом КП
«Медицина» м.Дніпродзержинськ, з 09
вересня 1996 року по 01 жовтня 1996 року - на
посаді фармацевта в філії фірми
«Делла-Полімедтех», з 01 жовтня 1996 року
по теперішній час - фармацевтом в ПП
«Делла».

03.12.2013 позивач звернулася до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії за вислугою років відповідно
до п. «е» статті 55 Закону України від
05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення», проте в призначенні
пенсії позивачу відмовлено.

12.12.2013 листом №2-190/7 відповідач
повідомив позивача, що зарахування
періоду роботи на посаді фармацевта в
аптеці, яка належить ПП «Делла», з 01.10.1996
по теперішній час до спеціального
стажу роботи є неможливим, оскільки
заклад, в якому працювала позивач, не
має акредитації. Отже спеціальний
стаж роботи згідно наданих документів
позивача складає 08 років 03 місяці та 13
днів, відтак призначити пенсію за
вислугу років відповідно до пункту «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» немає законних підстав.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до пункту 8 статті 52 Закону
України №1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я, а також соціального
забезпечення, які в
будинках-інтернатах для престарілих та
інвалідів і спеціальних службах
безпосередньо зайняті обслуговуванням
пенсіонерів та інвалідів.

Пунктом «є» статті 55 Закону №1788-XII
встановлено, що право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
незалежно від форм власності,
належності зазначених закладів і
установ, затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України №909 від
04.11.1993.

Згідно з вказаним Переліком до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років, зараховуються
періоди роботи на посадах провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях. Відповідно до примітки 2
цього Переліку робота за спеціальністю
в закладах, установах і на посадах,
передбачених цим Переліком, дає право
на пенсію незалежно від форми
власності та відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Відповідно до абзацу 2 статті 3 Основ
законодавства про охорону здоров'я від
19.11.1992 №2801-XII під закладом охорони
здоров'я розуміється юридична особа
будь-якої форми власності та
організаційно-правової форми або її
відокремлений підрозділ, основним
завданням яких є забезпечення
медичного обслуговування населення на
основі відповідної ліцензії та
професійної діяльності медичних
(фармацевтичних) працівників. При цьому
медичною і фармацевтичною діяльністю
можуть займатися особи, які мають
відповідну спеціальну освіту і
відповідають єдиним кваліфікаційним
вимогам (ч.1 ст.74 Основ).

Згідно зі статтею 16 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я.

Відповідно до частини другої цієї
статті заклади охорони здоров'я
створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної та
фармацевтичної практики визначаються
актами законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№765 від 15.07.1997 затверджено Порядок
акредитації закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку №765
під державною акредитацією закладу
охорони здоров'я розуміється офіційне
визнання статусу закладу охорони
здоров'я, наявності в ньому умов для
надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Акредитації підлягають незалежно від
форми власності усі заклади охорони
здоров'я (п.2 Порядку №765).

Лише пройшовши державну акредитацію,
відповідний заклад офіційно набуває
статусу закладу охорони здоров'я.

Отже заклад (аптека) офіційно набуває
статусу закладу охорони здоров'я на
підставі державної акредитації, а
відтак до стажу роботи, який дає право
на пенсію за вислугу років,
зараховується, робота на посаді
фармацевта в закладі (аптеці), який
офіційно набув статусу закладу охорони
здоров'я на підставі державної
акредитації.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
17 вересня 2013 року в адміністративний
справі №21-241а13 за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах,

Згідно ст.244-2 КАС України вказана
постанова Верховного суду України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Як встановлено судом, позивачем не
спростовано, позивач з 01 жовтня 1996 року
працює в Приватному підприємстві
«Делла» на посаді фармацевта (з 01.11.2002
по 01.01.2003 - завідуюча відділом запасів).

Жодного доказу на підтвердження
визначення вказаного підприємства як
аптеки та того факту, що ПП «Делла»
проходило державну акредитацію,
матеріали справи не місять.

Посилання позивача на отримання ПП
«Делла» відповідних ліцензій, копії
яких містяться у справі (а.с.18-24), не
свідчить про набуття підприємством
статусу (офіційне визнання) закладу
охорони здоров'я.

З огляду на викладене, враховуючи
положення наведених вище норм
законодавства в їх сукупності, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції, що робота позивача в ПП
«Делла» не може бути зарахована до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи дослідив обставини, які
мають значення для справи, дав їм
правильну юридичну оцінку, застосував
до правовідносин, як виникли між
сторонами по справі норми права, які
регулюють саме ці правовідносини,
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Передбачені статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 10 березня
2014 року у справі №209/726/14-а залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко