Справа № 2а-688/08/2170
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/5592/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції в м. Нова Каховка Херсонської
області (далі - ДПІ)

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.02.2009

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2011

у справі № 2а-688/08/2170

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Таврія Він Тур" (далі
- Товариство)

до ДПІ

про скасування рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У червні 2008 року Товариство звернулося
до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати неправомірними
дії працівників ДПІ та Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області щодо проведення
перевірки відповідача 04.04.2008, а також
визнати незаконними рішення ДПІ про
застосування фінансових санкцій від
09.04.2008 № та рішення ДПІ про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 09.04.2008 № .

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.02.2009,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.10.2011, позов задоволено частково;
визнано неправомірним рішення ДПІ про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 09.04.2008 № ; в решті
позову відмовлено.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що зазначену перевірку було
проведено у відповідності з вимогами
чинного законодавства, тоді як при
перевірці факту дотримання позивачем
вимог пункту 13 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» податковим органом було
помилково включено до готівкових
коштів Товариства кошти, які належали
іншому суб'єкту господарювання.

На вказані судові акти ДПІ подано
касаційну скаргу, в якій заявник
зазначає про невідповідність окремих
висновків судів нормам матеріального
права та дійсним обставинам справи і
просить повністю відмовити у позові,
скасувавши оскаржувані рішення у
відповідній частині.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне задовольнити касаційні
вимоги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
04.04.2008працівниками ДПІ було проведено
перевірку належного позивачеві
торгівельно-розважального
комплексу-бару щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності.

Під час цієї перевірки податковим
органом було виявлено:

факт зберігання позивачем шампанських
вин без марок акцизного збору, у зв'язку
з чим Товариство притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу в
сумі 1700 грн. за рішенням про
застосування фінансових санкцій від
09.04.2008 № ;

незабезпечення Товариством
відповідності суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків
позивача (1424 грн.) сумі, зазначеній в
поточному звіті РРО (664 грн.), що стало
підставою для застосування до позивача
штрафу в сумі 3800 грн. згідно з рішенням
ДПІ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 09.04.2008 № .

Вищий адміністративний суд України не
погоджується з наданою судами правовою
оцінкою обставин справи по епізоду,
пов'язаному з порушенням позивачем
вимог пункту 13 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Згідно з наведеною законодавчою нормою
(у редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Невиконання цього припису Закону тягне
застосування до суб'єктів
підприємницької діяльності фінансової
санкції у п'ятикратному розмірі суми,
на яку виявлено невідповідність, як це
передбачено статтею 22 названого
Закону.

У справі, що переглядається, суди,
приймаючи рішення про часткове
задоволення даного позову, послалися
на те, що сума зафіксованих в акті
перевірки готівкових коштів насправді
належить іншому суб'єкту
господарюванню - приватному підприємцю
ОСОБА_1, яка здійснює свою господарську
діяльність в одному приміщенні з
позивачем на умовах оренди.

Втім, згідно з пунктом 23 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правила торговельного
обслуговування населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.2006 № 833,
забороняється зберігання на місці
проведення розрахунку (в касі,
грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що
не належить суб'єкту господарювання, а
також особистих речей касира чи інших
працівників.

Таким чином, незважаючи на факт
провадження господарської діяльності
в одному приміщенні разом з іншими
суб'єктами господарювання, кожен з них
повинен забезпечити окреме зберігання
власних коштів.

У той же час факт порушення саме
позивачем вимог пункту 13 статті 3
названого Закону підтверджується
актом перевірки як носієм доказової
інформації, підписаним представником
Товариства без заперечень, а також
описом фактичної наявності готівкових
коштів, складеним власноручно барменом
Товариства Ільєнком Антоном
Валентиновичем без застережень щодо
належності фактично наявних коштів у
сумі 1424 грн. іншій особі.

А відтак слід погодитися із законністю
застосування до позивача штрафних
санкцій у сумі 3800 грн., у зв'язку з чим у
судів попередніх інстанцій були
відсутні підстави для скасування
розглядуваного акта індивідуальної
дії.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне змінити ухвалені у справі
судові акти попередніх судових
інстанцій та повністю відмовити у
позові Товариства.

В іншій частині судові акти зі спору
учасниками провадження не
оскаржуються; порушень судами норм
матеріального таабо процесуального
права, на які не було посилань у поданій
касаційній скарзі та які є підставою
для скасування судових рішень, Вищий
адміністративним судом України не
виявлено.

За таких обставин, керуючись статтями
220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції в м. Нова Каховка
Херсонської області задовольнити.

2. Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.02.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2011 у
справі № 2а-688/08/2170 змінити в частині
визнання протиправним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 09.04.2008 № .

У цій частині позову відмовити.

3. В решті постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
27.02.2009 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2011 у
справі № 2а-688/08/2170 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько