Справа № 803/2005/14
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м.
ЛуцькСправа № 803/2005/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого, судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач, підприємець, ФОП ОСОБА_1.)
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області (далі - відповідач, управління)
про визнання протиправними та
скасування постанов від 18 серпня 2014
року №№92.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19
червня 2014 року транспортний засіб Renault
Magnum 440E державний номер НОМЕР_1, який
належить позивачу та яким керував
водій ОСОБА_4, виконував вантажне
перевезення до Польщі. На 133 км
міжнародної траси Україна-Польща він
був зупинений інспектором Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області для проведення рейдової
перевірки. За результатом перевірки
був складений акт в якому зафіксовано
порушення абзацу 11 частини першої
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
керування транспортним засобом без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку з 28 травня
2014 року по 11 червня 2014 року, а також без
встановленої тахограми за 19 червня 2014
року. Копія акту ні позивачу, ні його
водію вручена не була.

На підставі висновків акту перевірки
від 19 червня 2014 року, т.в.о. начальника
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області були винесено 16
постанов про накладання штрафних
санкцій у розмірі 680 грн кожна (№026077,
№026078, №026079, №026080, №026081, №026082, №026083,
№026084, №026085, №026086, №026087, №026088, №026089,
№026090, №026091, №026092). Підприємець
оскаржував ці постанови в
адміністративному порядку, однак
листом Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті
№4517/08/15-14 від 09 вересня 2014 року в
задоволенні його скарги було
відмовлено.

ФОП ОСОБА_1 не погоджується з
накладеними штрафними санкціями та
зазначає, що під час рейдової перевірки
19 червня 2014 року його водієм були
надані всі необхідні документи за
останні 28 днів, тобто тахограми за дні,
коли фактично здійснювалося
перевезення, а за дні, коли перевезення
не здійснювалися - бланки
підтвердження діяльності у
відповідності до вимог Європейської
угоди стосовно роботи екіпажів
транспортних засобів, які здійснюють
міжнародні перевезення.

Стосовно тахограми за 19 червня 2014 року
зазначає, що на місці проведення
перевірки між водієм та інспектором
виникла конфліктна ситуація, оскільки
останній відмовився складати протокол
європейського зразка про вилучення
тахограми, що в подальшому призвело б
до накладання штрафу на водія на
території Польщі.

Крім того, вказує на процесуальні
порушення з боку відповідача, оскільки
всупереч пунктам 16, 21, 38 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального
користування, який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 листопада 2006 року №1567, рейдова
перевірка проводилася всього лише
одним інспектором Носалюком І.С., а не
групою посадових осіб, а також не були
вручені акт та направлення на
перевірку.

З наведених підстав просить суд
визнати протиправними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області від 18 серпня 2014 року
№№92.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити. Додатково,
як докази слідування 19 червня 2014 року
автомобіля ФОП ОСОБА_1 у Польщу надали
суду відповідний подорожній лист, з
відмітками польського контрагента, а
також копію закордонного паспорту
водія з відповідною відміткою про
перетин кордону. Звертали увагу суду,
що всі документи, в тому числі
тахограми та бланки підтвердження
діяльності, перевіряються на
державному кордоні. Під час проведення
перевірки водій попросив інспектора
Носалюка І.С. скласти протокол
європейського зразка про вилучення
тахограми за 19 червня 2014 року, оскільки
за відсутності останнього він буде
оштрафований в Польщі. Однак інспектор
відмовився складати протокол,
вказавши, що відповідні бланки є тільки
в м. Києві, а згодом пішов у машину та
приніс вже складений акт перевірки.
Водій підписав акт зі своїми
запереченнями, однак його копію на руки
не отримав. Наголошували суду, що водій
проїхав короткий шлях і будь-яких
порушень, які би міг вчинити відносно
відміток в тахокарті за 19 червня 2014
року фізично не встиг (слідував близько
години часу).

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, та його представник у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували з підстав,
викладених у письмових запереченнях
від 22 жовтня 2014 року №3124/3/59-14 зміст яких
зводиться до наступного (а.с.52-56). 19
червня 2014 року посадовими особами
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області на підставі
направлення від 16 червня 2014 року №003781
на 133 км автомобільної дороги М19
проводилася рейдова перевірка
транспортних засобів, що здійснюють
внутрішні та міжнародні перевезення. О
14 год 55 хв був зупинений для перевірки
транспортний засіб Renault Magnum 440E
державний номер НОМЕР_1, який згідно
свідоцтва про реєстрацію належить
перевізнику ФОП ОСОБА_1 Під час
перевірки водієм ОСОБА_4 не були надані
тахограми за період з 28 травня 2014 року
по 11 червня 2014 року, а також за 19 червня
2014 року. Після складання акту
перевірки, водій зазначив про свої
заперечення та підписався в ньому. В
подальшому, позивач був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи про порушення у сфері
автомобільного транспорту. Акт
перевірки підписаний двома
інспекторами - Носалюком І.С. та Чапалою
А.О., а не одним, як зазначає позивач.
Оскільки перевірка була рейдовою,
направлення на її проведення не
вручається, а акт складається в одному
екземплярі. З наведених підстав
просить суд відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, допитавши у судовому засіданні
свідків, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04 квітня
2005 року зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області. Основним видом
діяльності згідно КВЕД-2010 є 49.41
«Вантажний автомобільний транспорт».
Вказані відомості підтверджуються
спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.92).

Позивачу належить вантажний
автомобіль НОМЕР_2, а також напівпричіп
до нього, що свідчать свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.с.34).

Як слідує з оглянутого у судовому
засіданні подорожнього листа
вантажного автомобіля в міжнародному
сполученні від 19 червня 2014 року №333671
серія 12 ААБ, автомобіль підприємця під
керуванням водія ОСОБА_4 виконував
перевезення за маршрутом м. Луцьк -
Козеніце (Польща). Факт перетинання
кордону 19 червня 2014 року
підтверджується відповідними
відмітками на подорожньому листі та
закордонному паспорті водія (а.с.88-90).

Матеріалами справи підтверджується, що
на підставі направлення від 16 червня 2014
року №003781 працівниками Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області з 19 червня по 21 червня 2014 року
проводилася комплексна рейдова
перевірка транспортних засобів
перевізників, що здійснюють внутрішні
та міжнародні перевезення на 133 км
автомобільної дороги М-19 (а.с.57).

Актом проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
і вантажів автомобільним транспортом
від 19 червня 2014 року, який складений
старшими державними інспекторами
Носалюком І.С. та Чапалою А.О.
встановлено, що 19 червня 2014 року о 14 год.
55 хв. транспортний засіб позивача
здійснював перевезення за відсутності
тахограм за період з 17:15 28 травня 2014
року по 05:45 11 червня 2014 року, а також без
встановленої тахограми з 14 год 00 хв 19
червня 2014 року. У запереченнях до акту,
водій ОСОБА_4 зазначив, що з актом не
згідний, шайба (тахограма) встановлена
з 14:00 19 червня 2014 року, порушень він не
вбачає (а.с.58).

Для повного з'ясування фактичних
обставин справи у судове засідання
були викликані свідки водій ОСОБА_4 та
експедитор ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні 04
листопада 2014 року ОСОБА_4, який був
приведений до присяги свідка та
попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиві показання (а.с.76), пояснив, що
дійсно працює водієм у ФОП ОСОБА_1, а 19
червня 2014 року їхав через Ягодинську
митницю до Польщі. Після зупинки
інспектор попросив у нього водійські
права, технічний паспорт на машину та
тахограми (шайби). Також інспектор
вимагав вийняти тахограму за 19 червня
2014 року, на що ОСОБА_4 вказав на
необхідність складання протоколу про
вилучення європейського зразка, інакше
його оштрафують в Польщі, якщо
перевірять. Виймати тахограму він має
право лише через 12 годин після початку
запису, однак до зупинки на рейдову
перевірку він був в дорозі менше
години. Без протоколу європейського
зразка вилучена тахограма вважається
недійсною. Після цього інспектор, не
оглянувши всі інші документи
(тахограми та бланки підтвердження
діяльності) пішов до машини. Згодом він
приніс акт перевірки, в якому
запропонував підписатися. ОСОБА_4
написав, що з актом не згідний, а також
надав пояснення щодо тахограми за 19
червня 2014 року. В судовому засіданні
вказав, що з актом був не згідний
повністю, а не тільки щодо тахограми 19
червня 2014 року.

Допитаний в судовому засіданні 04
листопада 2014 року ОСОБА_6, який був
приведений до присяги свідка та
попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиві показання (а.с.77), повідомив
суду, що 19 червня 2014 року їхав разом
водієм ОСОБА_4 до міста Ковеля
Волинської області, а водій, як
зазначив свідок - їхав закордон. ОСОБА_6
здійснював контрольний вимір палива. 19
червня 2014 року автомобіль зупинили для
рейдової перевірки представники
Укртрансінспекції. Як стверджує
свідок, водій надав всі необхідні
документи перевіряючому, однак за які
дати були надані тахокарти та бланки
підтвердження діяльності не пам'ятає.
Згодом між ОСОБА_4 та інспектором виник
конфлікт, оскільки водій не хотів
виймати тахограму (шайбу) за 19 червня 2014
року без складання протоколу
європейського зразка та проставляння
печатки, оскільки це б призвело до
накладання штрафу у Польщі у випадку
перевірки. Свідок в акті перевірки
ніяких пояснень чи зауважень не
вказував оскільки йому на ознайомлення
ніхто читати акту не давав і прізвища
його там не зазначав, однак присутнім
під час перевірки він був про що і надав
суду свідчення.

Як слідує з заперечень проти позову та
пояснень наданих у судовому засіданні
представником інспекції акт перевірки
№031762 від 19 червня 2014 року був складений
за формою з додатком 3 в одному
екземплярі у відповідності до пункту 21
Порядку №1567 і ні водію, ні ФОП ОСОБА_1
вручений не був.

В подальшому, відповідач надіслав
підприємцю повідомлення про виклик на
розгляд справи стосовно виявленого
порушення на 10:00 18 серпня 2014 року разом
з копією акту перевірки від 19 червня 2014
року, яке вручено позивачу поштою 08
серпня 2014 року (а.с.59).

На підставі висновків акту перевірки
від 19 червня 2014 року, Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області винесло 16 постанов від 18 серпня
2014 року №№92 про накладання
штрафних санкцій у розмірі 680 грн кожна
(далі - оскаржувані постанови) (а.с.7-22).
Також управлінням був винесений припис
№013664 від 18 серпня 2014 року, яким
запропоновано ФОП ОСОБА_1 усунути
виявлені порушення (а.с.23). Копії
оскаржуваних постанов підприємець
отримав поштою 22 серпня 2014 року (а.с.60).

Позивач скористався своїм правом на
адміністративне оскарження спірних
постанов, однак листом від 09 вересня 2014
року №4517/08/15-14 Державна інспекція
України з безпеки на автомобільному
транспорті відмовила у задоволенні
скарги (а.с.24-25).

Відповідно до частини четвертої статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо законом
передбачена можливість досудового
порядку вирішення спору і позивач
скористався цим порядком, то для
звернення до адміністративного суду
встановлюється місячний строк, який
обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

Оскільки рішення за результатом
розгляду адміністративної скарги ФОП
ОСОБА_1 було прийнято 09 вересня 2014 року
та отримано особисто підприємцем 19
вересня 2014 року, а з позовом звернувся 03
жовтня 2014 року (а.с.3), тому позивачем не
пропущений місячний строк звернення до
суду.

Надаючи правову оцінку постановам
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області від 18 серпня 2014 року
№№92, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли
стосовно відповідальності перевізника
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а отже
врегульовані Законом України «Про
автомобільний транспорт»,
Європейською угодою стосовно роботи
екіпажів транспортних засобів, які
здійснюють міжнародні автомобільні
перевезення від 01 липня 1970 року, а також
Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
загального користування, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 листопада 2006
року №1567.

Відповідно до пункту 7 статті 12
Європейської угоди стосовно роботи
екіпажів транспортних засобів, які
здійснюють міжнародні автомобільні
перевезення від 01 липня 1970 року (далі -
ЄУТР) (з поправкою №6, яка набула
чинності для України 20 грудня 2010 року),
якщо водій керує транспортним засобом,
який обладнаний контролюючим приладом
(тахографом), то він зобов'язаний
пред'явити на вимогу інспектуючої
посадової особи реєстраційні листки за
поточний та 28 попередніх календарних
днів (28+1).

При цьому, у додатку №3 ЄУТР був
затверджений бланк підтвердження
діяльності, який необхідно
використовувати у випадку, якщо водій
перебував у відпустці у зв'язку з
хворобою, щорічною відпусткою або
відпочинком.

За недотримання вищенаведених
положень у національному
законодавстві України передбачена
відповідальність у вигляді штрафу в
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (абзац 11
частини першої статті 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»).

З аналізу вищезазначених норм
законодавства слідує, що водій, який
виконує міжнародне автомобільне
перевезення зобов'язаний на вимогу
представника контролюючого органу
пред'явити реєстраційні листки режиму
праці та відпочинку (тахограми) за
поточний день та останні 28 календарних
днів. Однак у випадку, якщо водій не
перебував у рейсі, він зобов'язаний
замість реєстраційних листків
пред'явити бланки підтвердження
діяльності, за період коли він
перебував у відпустці або на
відпочинку.

У розглядуваному випадку, водій ОСОБА_4
був зупинений представниками
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області для проведення
рейдової перевірки 19 червня 2014 року,
тому на їх вимогу повинен був
пред'явити всі документи для огляду:
шляховий лист, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
реєстраційні листки та/або бланки
підтвердження діяльності за 19 червня
2014 року та за 28 календарних днів, що
передують.

В акті перевірки від 19 червня 2014 року
працівниками відповідача зазначено
про відсутність тахокарт за період з
17:15 28 травня 2014 року по 05:45 11 червня 2014
року, а також про управління
транспортним засобом без встановленої
тахокарти з 14:00 19 червня 2014 року.

Натомість, під час судового засідання
позивач, а також свідок ОСОБА_4
стверджували, що під час рейдової
перевірки інспекторам були надані всі
наявні тахокарти, в тому числі з 28
травня 2014 року по 11 червня 2014 року, а
тахокарта за 19 червня 2014 року була
встановлена в тахограф.

Зокрема, як слідує з наданої позивачем
тахограми за 28 травня 2014 року, водій був
у дорозі до 10:00 того ж дня (а.с.28). В
подальшому, згідно бланку
підтвердження діяльності з 10:15 28 травня
2014 року до 10:00 05 червня 2014 року водій
перебував на відпочинку та рейси не
здійснював (а.с.20). Також позивачем суду
були надані всі тахограми починаючи з 05
червня 2014 року по 11 червня 2014 року
включно (а.с.26-27).

Тобто, фактично всі документи, які
підтверджують діяльність водія за
період з 28 травня 2014 року по 11 червня 2014
року дійсно велися, вони не є
взаємосуперечними, а у суду не виникає
сумнівів в їх достовірності. Вирішуючи
питання чи були ці документи
пред'явлені під час проведення
рейдової перевірки, суд виходить з
наступного.

Суд зазначає, що у складеному
інспекторами Носалюком І.С. та Чапалою
А.О. акті перевірки було вказано точні
години за які, на їх думку, не були
пред'явлені тахограми, а саме починаючи
з 17:15 28 травня 2014 року по 05:45 11 червня 2014
року (а.с.58). Однак, у випадку ненадання
тахограм у ці дні, перевіряючі не могли
б знати точної години початку їх
ведення, що викликає сумнів в
правдивості викладних у акті
відомостей.

Крім того, як слідує з показань свідка
ОСОБА_4, він надав перевіряючому всі
документи для огляду, інспектор їх
продивився однак претензії в нього
виникли лише стосовно тахограми за 19
червня 2014 року. Ці обставини
підтверджені і свідком ОСОБА_6, який
перебув в автомобілі під час перевірки.
В акті перевірки водій зробив запис, що
не згідний з ним у повному обсязі, а не
тільки стосовно відсутності тахограми
за 19 червня 2014 року, як стверджує
відповідач у письмових запереченнях до
позову (а.с.54, 58).

Також з наданого в судове засідання
подорожнього листа та копії
закордонного паспорта встановлено,
водій ОСОБА_4 дійсно прямував та
перетнув 19 червня 2014 року кордон з
Республікою Польща (а.с.88-90). Враховуючи,
що перевірка всіх товарно-супровідних
документів (в тому числі документів, що
підтверджують режим праці та
відпочинку водія) є частиною
проходження митного контролю, тому суд
дійшов висновку, що вони були при
водієві ОСОБА_4 і під час проведення
рейдової перевірки представниками
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області в той же день.

Стосовно твердження відповідача про
відсутність тахограми за 19 червня 2014
року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 статті 12 ЄУТР,
конструкція контролюючого пристрою
(тахографа) повинна бути такою, щоб без
відкривання корпусу можливо було
переконатися, що ведеться запис.

Тобто, представникам Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області для того, щоб переконатися у
наявності тахограми за 19 червня 2014
року, необхідно було лише оглянути
тахограф, без необхідності його
відкривання та вилучення тахограми.

Під час судового розгляду позивачем
була надана тахограма за 19 червня 2014
року, з якої слідує, що вона була
встановлена близько 14 год 10 хв, тобто до
проведення рейдової перевірки, яка
відбулася о 14 год 55 хв (а.с.28, 58). З
наведеного можливо дійти висновку, що
тахограма на момент перевірки дійсно
була встановлена в тахограф, а доводи
управління про її відсутність є
безпідставними.

Окремо суд зазначає, що
відповідальність в абзаці 11 частини
першої статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлена
лише за управління транспортним
засобам без реєстраційних листків
(тахограм), а не за відмову водія
вилучити цей листок з контрольного
пристрою (тахографу). Якщо тахограма
дійсно була встановлена, тахограф
увімкнений, а посадова особа
контролюючого органу безпідставно не
скористалася своїм правом оглянути
контролюючий пристрій та переконатися
у веденні запису, то у такому випадку
підстави для притягнення до
відповідальності водія та/або
перевізника відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не в повній
мірі доведено суду факту відсутності
на момент проведення рейдової
перевірки тахограм та бланку свідоцтва
про діяльність за період з 28 травня 2014
року по 11 червня 2014 року, а також за 19
червня 2014 року, а тому штрафні санкції
на позивача були накладені
неправомірно.

Надаючи правову оцінку висновкам
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області, що
адміністративно-господарські штрафи
накладаються за кожне правопорушення
окремо, зокрема за кожний календарний
день відсутності тахограми, суд
зазначає наступне.

Стаття 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлює,
що при вчиненні однією особою двох або
більше правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Абзацом 11 частини першої цієї ж статті
визначено, що за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за управління транспортними засобами
при здійсненні міжнародних
автомобільних перевезень без
контрольних пристроїв (тахографів)
реєстрації режимів праці чи відпочинку
водіїв транспортних засобів чи
вимкненими такими контрольними
пристроями (тахографами) або без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку - штраф у
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

В даному випадку, оскільки підставою
для притягнення позивача до
відповідальності слугував факт
непред'явлення (відсутність)
необхідних документів під час
перевірки, а не факт їх неоформлення, це
є одним порушенням, яке зрештою і є
підставою для прийняття одного
рішення.

Іншими словами, ненадання під час
перевірки органу контролю документів,
які підтверджують дотримання водієм
транспортного засобу режимів праці та
відпочинку, що повинні були складатись
протягом певного безперервного
періоду, є одним правопорушенням, а не
декількома самостійними.

Враховуючи, що згідно із статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, суд вважає, що
оскільки актом перевірки встановлене
одне порушення режимів праці і
відпочинку водієм транспортного
засобу, яке вчинене протягом певного
періоду, що перевірявся, то за дії, які у
своїй сукупності складають єдине
продовжуване правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз. Отже, винесення Управлінням
Укртрансінспекції у Волинській
області 16 постанов за кожен день
відсутності реєстраційних листків
режиму праці та відпочинку водія
(тахограм) є безпідставним.

Також суд вважає необхідним зазначити
про процесуальні порушення, допущені
працівниками Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області під час здійснення рейдової
перевірки позивача.

Відповідно до пункту 21 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 08 листопада 2006
року № 1567 (далі - Порядок №1567), про
результати перевірки транспортного
засобу (відсутність порушення або
зазначення номера складеного акта)
посадова особа робить запис у
дорожньому листі (за наявності такого)
із зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення та ставить свій підпис, а у
разі проведення перевірки виконання
Європейської угоди ставить
відповідний відбиток печатки на
реєстраційному листку режиму праці та
відпочинку водіїв (у разі наявності).

Однак, всупереч вимогам пункту 21
Порядку №1567, у подорожньому листі №
333671 від 19 червня 2014 року інспекторами
Носалюком І.С. та Чапалою А.О. не
зроблено запис про результати
перевірки транспортного засобу із
зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення (а.с. 88-89). Актом перевірки
від 19 червня 2014 року зафіксовано
виконання ОСОБА_4 міжнародних
автомобільних перевезень вантажу без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку за період з
28 травня 2014 року по 11 червня 2014 року та
за 19 червня 2014 року, проте, у цьому акті
не відображено, чи був наявний тахограф
в автомобілі (а.с.58). Таким чином, факт
відсутності у водія ОСОБА_4 тахокарт не
був зафіксований вказаними державними
інспекторами належним чином.

Крім того, за правилами пунктів 25-27
Порядку № 1567, справа про порушення
розглядається в органі державного
контролю за місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення. Справа про порушення
розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі.

Як встановлено під час судового
розгляду та не заперечується
позивачем, він дійсно отримав
повідомлення про виклик на розгляд
справи на 10:00 18 серпня 2014 року і на
вказану дату з'явився в приміщення
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області (а.с.59). Проте в
приміщенні інспекції він не зміг
знайти кабінет в якому проводився
розгляд справи, тому вирішив усно
звернутися безпосередньо до
начальника управління, якого знає
особисто. Згодом йому пояснили, що
керівник управління знаходиться у
відпустці до 22 серпня 2014 року і йому
сказали прийти після цієї дати.
Фактично ж розгляд справи про
порушення у сфері автомобільного
законодавства не проводився, пояснень
в нього ніхто не відбирав і про рішення
за результатом розгляду справи не
повідомили. Крім того, акт перевірки
від 19 червня 2014 року позивач отримав
лише 22 серпня 2014 року під час
особистого прийому у начальника
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області. Відповідач та його
представник у судовому засіданні
вищевикладені пояснення ФОП ОСОБА_1 не
спростували, зокрема, на вимогу суду, не
змогли надати протокол засідання з
розгляду справи про порушення
законодавства у сфері автомобільного
транспорту, або інших письмових
доказів, які могли б підтвердити
фактичне, а не формальне, проведення
розгляду.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області, та його представник у судовому
засіданні не довели суду
обґрунтованість та правомірність
постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 18 серпня 2014 року №026077, №026078, №026079,
№026080, №026081, №026082, №026083, №026084, №026085,
№026086, №026087, №026088, №026089, №026090, №026091,
№026092.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінивши постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 18 серпня 2014 року №026077, №026078, №026079,
№026080, №026081, №026082, №026083, №026084, №026085,
№026086, №026087, №026088, №026089, №026090, №026091,
№026092 на предмет відповідності частині
третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що вони
винесені не на підставі, що передбачена
Конституцією та Законом України «Про
автомобільний транспорт», без повного
дослідження всіх обставин ведення
водієм позивача листків реєстрації
режиму праці та відпочину, а також
необґрунтовано.

Оскільки під час судового розгляду
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області належними,
допустимими та переконливими доказами,
не довело суду факту відсутності у
водія фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на момент проведення рейдової
перевірки тахограм та бланку свідоцтва
про діяльність за період з 28 травня 2014
року по 11 червня 2014 року та 19 червня 2014
року, враховуючи, що відповідач
неправомірно застосував
адміністративно-господарський штраф 16
разів як за кожне окреме
правопорушення, а не за як одне
продовжуване, тому суд дійшов висновку,
що адміністративний позов слід
задовольнити повністю, а саме визнати
протиправними та скасувати постанови
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 18 серпня 2014 року №026077, №026078, №026079,
№026080, №026081, №026082, №026083, №026084, №026085,
№026086, №026087, №026088, №026089, №026090, №026091,
№026092.

За правилами частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1
згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк»
від 03 жовтня 2014 року №0.0.303082299.1 сплатив
судовий збір у розмірі 182,70 грн.
Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги у повному обсязі, вказану суму
судового збору слід стягнути на
користь позивача з Державного бюджету
України (а.с.2).

Керуючись статтею 94, частиною третьою
статті 160, статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування постанов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 18 серпня 2014 року №026077, №026078, №026079,
№026080, №026081, №026082, №026083, №026084, №026085,
№026086, №026087, №026088, №026089, №026090, №026091,
№026092.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (43020, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_3) судовий збір у сумі 182,70 грн
(сто вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.І.
Смокович

Повний текст постанови виготовлений 11
листопада 2014 року.