Справа № 826/9081/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9081/14
інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

при секретарі: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року в
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління водних ресурсів у
м. Києві та Київській області про
визнання дій протиправними та
зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом про визнання
дій відповідача щодо не погодження
проекту землеустрою стосовно
відведення земельної ділянки площею
0,0824 га на умовах оренди, для
будівництва та обслуговування інших
будівель громадської забудови по
АДРЕСА_1, про зобов»язання відповідача
повторно розглянути проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0824 га на умовах оренди,
для будівництва та обслуговування
інших будівель громадської забудови по
АДРЕСА_1.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 серпня 2014 року адміністративний
позов залишено без задоволення.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва та
ухвалити нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 вересня 2008 року між позивачем як
покупцем та виконавчим комітетом
Тетіївської міської ради як продавцем
укладено договір за умовами якого
продавець продав, а покупець купив
будівлю бувшого млина, розташованого
за адресою АДРЕСА_1. У договорі
зазначено, що будівля розташована на
земельній ділянці Тетіївської міської
ради, що підтверджується довідкою №
2.22-606 від 17.09.2008 року. За змістом
зазначеного договору покупець
зобов»язався укласти договір оренди
земельної ділянки на якій розташована
відчужена будівля.

За заявою позивача Тетіївське міське
бюро технічної інвентаризації 04.03.2010
року проведено реєстрацію права
власності на придбане на аукціоні
майно за ОСОБА_2 № 23922622.

Відповідно до рішення Тетіївської
міської ради № 509 від 20.12.2012 року надано
дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування на умовах оренди
земельної ділянки, яка розташована в
АДРЕСА_1 фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 під землі житлової та
громадської забудови орієнтованою
площею 0,0824 га, кадастровий номер
:01:106:0017.

У пункті 2 рішення зазначено, що в
матеріали технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право користування на
умовах оренди земельної ділянки,
включити: викопіювання з генерального
платну або іншої містобудівної
документації населеного пункту із
зазначенням загальної площі, яку треба
вилучити. Зазначено також склад угідь
земельної ділянки, яка була надана в
оренду.

Листом від 27.12.2013 року №662 Управління
водних ресурсів у м. Києві та Київській
області повідомило позивача про
розгляд проекту землеустрою.

В даному листі зазначено, що земельна
ділянка знаходиться на землях водного
фонду (прибережна захисна смуга
водосховищ), розташована у межах міста.

Пославшись на ст.59 ЗК України, ст. 89
Водного кодексу України, відповідач
також у листі зазначив, що відповідно
до рішення технічної ради від 26.12.2013
року Управління не погоджує проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, зважаючи на те, що дана
земельна ділянка прибережної смуги не
може бути використана для
обслуговування та будівництва
будівель громадської забудови. Проект
землеустрою відмовився погодити і
відділ Держземагенства у Тетіївському
районі Київської області з аналогічних
підстав.

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
повністю погоджується із висновками
суду першої інстанції щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини ч.1 ст. 58
Земельного кодексу України до земель
водного фонду належать землі, зайняті:
а) морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами; б) прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; в) гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; г) береговими
смугами водних шляхів; ґ) штучно
створеними земельними ділянками в
межах акваторій морських портів.

Як зазначено у частині 1 та 2 статті 60 ЗК
України вздовж річок, морів і навколо
озер, водосховищ та інших водойм з
метою охорони поверхневих водних
об'єктів від забруднення і засмічення
та збереження їх водності
встановлюються прибережні захисні
смуги. Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною: а) для малих
річок, струмків і потічків, а також
ставків площею менш як 3 гектари - 25
метрів; б) для середніх річок,
водосховищ на них, водойм, а також
ставків площею понад 3 гектари - 50
метрів; в) для великих річок, водосховищ
на них та озер - 100 метрів.

Уздовж морів та навколо морських заток
і лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води. Прибережні
захисні смуги встановлюються за
окремими проектами землеустрою. Межі
встановлених прибережних захисних
смуг і пляжних зон зазначаються в
документації з землеустрою,
кадастрових планах земельних ділянок,
а також у містобудівній документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
усіх категорій земель, крім земель
морського транспорту (ч.3 ст. 60 ЗК).

Згідно з частиною 4 статті 59 Земельного
кодексу України громадянам та
юридичним особам органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування із земель водного фонду
можуть передаватися на умовах оренди
земельні ділянки прибережних захисних
смуг, смуг відведення і берегових смуг
водних шляхів, озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб
(у тому числі рибництва (аквакультури),
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт,
догляду, розміщення та обслуговування
об'єктів портової інфраструктури і
гідротехнічних споруд тощо, а також
штучно створені земельні ділянки для
будівництва та експлуатації об'єктів
портової інфраструктури та інших
об'єктів водного транспорту. Землі
водного фонду можуть бути віднесені до
земель морського і річкового
транспорту в порядку, встановленому
законом.

Аналогічна вимога міститься і у ст. 61
частині 1 Водного Кодексу України.

Відповідно до частини ст. 61 ЗК України
та ст. 89 Водного кодексу України у
прибережних захисних смугах у
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється: а) розорювання земель
(крім підготовки ґрунту для залуження і
залісення), а також садівництво та
городництво; б) зберігання та
застосування пестицидів і добрив; в)
влаштування літніх таборів для худоби;
г) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;
виробництва, кладовищ,
скотомогильників, полів фільтрації
тощо; д) миття та обслуговування
транспортних засобів і техніки.

Згідно положень ст. 87 Водного кодексу
України виконавчі комітети сільських,
селищних, міських рад зобов»язані
доводити до відома населення, всіх
заінтересованих організацій рішення
щодо меж водоохоронних зон і
прибережних захисних смуг, а також
водоохоронного режиму, який діє на цих
територіях.

Із рішення Тетіївської міської ради
від 20.10.2011 року №211 вбачається, що
ширина прибережної захисної смуги
річок, водоймищ і струмків (у межах
міста) встановлюється
міськвиконкомом виходячи із існуючого
законодавства і фактичної ситуації, що
склалась, але не менше 10м. Господарське
використання прибережних захисних
смуг здійснюється із обмеженнями,
встановленими законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що
земельна ділянка граничить з дамбою
гідроспоруди та річкою Роська.
Відстань від будівлі до водойми
становить всього 5 метрів, що свідчить
про те, що прибережна захисна смуга
охоплює земельну ділянку, а отже на
дану земельну ділянку поширюється
режим прибережної захисної смуги.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що цілі
використання земельної ділянки,
викладені у рішенні міськради №509 від
20.12.2012 року не відповідають умовам
застосування ч.4 ст.59 ЗК України та ч.3
ст.18 Водного Кодексу України, що
свідчить про обґрунтованість відмовив
позивачу в погодженні проекту
землеустрою.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 05 листопада
2014 року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.