Справа № 808/5253/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року 16 год. 50 хв. Справа №
808/5253/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача Легкоступ Н.В.

представника відповідача Проценко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Приватного малого
виробничо-комерційного підприємства
«Ассоль»

до: Запорізької митниці Міндоходів

про: визнання незаконним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале виробничо-комерційне
підприємство «Ассоль» (далі - позивач
або ПМВКП «Ассоль») звернулось з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці Міндоходів (далі -
відповідач) про визнання незаконним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів № 112020000/2014/000004/2
від 25.04.2014 та зобов'язання провести
витне оформлення товару, що
імпортується за основним методом -
методом визначення митної вартості
товарів - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Позивач вважає, що ним для митного
оформлення були подані всі необхідні
документи, які підвереджують митну
вартість товару за першим методом, у
зв'язку з чим вважає рішення митного
органу протиправним. Також зазначає, що
підприємством внаслідок прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів сплачено більшу суму
податку на додану вартість, що
спричинило збільшення витрат
підприємства, що в свою чергу потягне
за собою збільшення цін на
імпортований товар, внаслідок чого
підприємство позивача може втратити
покупців, які мали намір придбати товар
за первісною ціною.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та надала
пояснення в їх обґрунтування,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечила у повному обсязі, про
що подала до суду заперечення проти
адміністративного позову, відповідно
до яких позов не визнає, просить у його
задоволенні, вважає оскаржуване
рішення обґрунтованим, і тому підстав
для його скасування не вбачає.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
суддя приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2014 між
Приватним малим виробничо-комерційним
підприємством «Ассоль» (покупець) та
ТОВ «Челябінський тракторний завод -
Уралтрак», м. Челябінськ, Росія
(продавець), укладено контракт
купівлі-продажу № 804/51496379/14007,
відповідно до умов якого продавець
продає, а покупець придбає товар згідно
специфікацій. Покупець придбає товар у
кількості та по ціні, вказаній в
специфікації до зазначеного контракту.
Оплата за товар здійснюється в рублях
Російської Федерації. Згідно
зазначеного контракту, поставка товару
- запасні частини до бульдозера Б10М,
відповідно до специфікації № 6 від
12.03.2014, специфікації № 7 від 14.03.2014,
здійснюється на умовах FCA м. Челябінськ
у відповідності до Інкотермс 2010 (а.с.
27-31, 35-38).

Для проведення митного оформлення
поставленого за зазначеним контрактом
товару згідно зі специфікацією № 7 від
14.03.2014 та специфікацією № 6 від 12.03.2014 до
вищевказаного контракту, позивачем до
митного органу 23.04.2014 подана електронна
митна декларація № 112020000/2014/001011, у якій
митна вартість товару за № 7 в
декларації визначена позивачем за
ціною контракту 18905,81 RUB, митна вартість
товару за № 13 визначена за ціною
контракту 109729,20 RUB (а.с. 90-97).

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «запасні частини до
бульдозера Б10М», заявленого до митного
оформлення за митною декларацією від
23.04.2014 № 112020000/2014/001011, автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР) сформовано профілі
ризику відповідно до Наказу
Держмитслужби України від 27.05.2005 № 435
«Про затвердження Концепції створення,
упровадження і розвитку системи
аналізу та керування ризиками та
Положення про систему аналізу й
селекції факторів ризику при
визначенні окремих форм митного
контролю», та системою згенеровано
митну процедуру за кодом 105-2 - Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів. Відповідно до
зазначеної процедури, необхідно
перевірити достовірність складових
митної вартості товарів, а саме
додаткові нарахування до ціни угоди.
Відповідно до умов поставки, до ціни
угоди не включені витрати на
транспортування, страхування. При
цьому відповідні витрати не включені
до митної вартості (не зазначені у ДМВ).
Перевірити повноту декларування
складових митної вартості. У зв'язку з
чим, митним органом перевірено подані
позивачем документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів і
відомості, що необхідні для здійснення
митного контролю та встановлені
наступні розбіжності: в довідці про
транспортні витрати від 15.04.2014 № 1404151
назва товару не відповідає назві
товару зазначеному в рахунках-фактурах
від 10.04.2014 №№ 13-6631, 13-6632, 13-6633, 13-6634, 136635.

У зв'язку із наявними розбіжностями, у
відповідності до статті 53 Митного
кодексу України у позивача витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язвних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На запит митного органу стосовно
витребування додаткових документів,
декларант повідомив, що:

- договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, відсутній, оскільки саме
завод-виробник відповідальний за
фінансове врегулювання та поставку
продукції, з яким безпосередньо
підприємство уклало контракт
купівлі-продажу;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом) не здійснюються, оскільки
підприємство співпрацює із
заводом-виробником;

- закупівля товару виробника
відбувається за прямими поставками за
контрактом купівлі-продажу (без
залучення посередницьких організацій);

- товар, ввезений підприємством, не
є об'єктом біржових торгів.

Також позивачем було надано додаткові
документи та відомості, які
підтверджують заявлену митну вартість
та обраний метод її визначення, а саме:
лист № ВТФ/20/1-200 від 24.04.2014 та лист №
ВТФ/20/1-201 від 24.04.2014, товарну накладну №
13-6631 від 10.04.2014, товарну накладну № 13-6632
від 10.04.2014, товарну накладну № 13-6633 від
10.04.2014, товарну накладну № 13-6634 від
10.04.2014, товарну накладну № 13-6635 від
10.04.2014, що підтверджують факт
відвантаження продукції за цінами
вказаними у додатках (специфікаціях) до
контракту.

Декларант повідомив митний орган про
те, що ним надані всі наявні в нього
документи, інші документи надаватися
не будуть (а.с. 98-99).

25.04.2014 митним органом прийнято Рішення
про коригування митної вартості
товарів № 112020000/2014/000004/2, відповідно до
якого митна вартість визначена за
резервним методом - RUB 19598,31 за товаром №
7 та RUB 159627,67 за товаром № 13 (а.с. 12-14).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
заявлена декларантом митна вартість
товару не може бути визнана, оскільки
виявлено, що в довідці про транспортні
витрати від 15.04.2014 № 1404151 назва товару
не відповідає назві товару зазначеному
в рахунку-фактурі від 10.04.2014 № 74.
Документи, які були надані на вимогу
Запорізької митниці Міндоходів, а саме
товарні накладні не можуть братись до
уваги, оскільки не містять відомості,
що дають змогу ідентифікувати їх з
товарами, що декларуються. В товарних
накладних в графі «основание»
зазначено «Контракт» але не зазначено
реквізити (дата, номер)
зовнішньоекономічного контракту між
ТОВ «Челябінський тракторний завод -
Уралтрак» та ПМВКП «Ассоль». Також
декларантом не надані каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару та
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Заявлена декларантом митна вартість не
може бути визнана у зв'язку з
відсутністю інформації щодо вартості
ідентичних та подібних (аналогічних)
товарів. Метод визначення митної
вартості на основі віднімання вартості
не може бути застосований тому, що у
декларанта немає даних щодо ціни
одиниці товару, по якій найбільша
партія оцінюваних, ідентичних або
подібних (аналогічних) імпортних
товарів продається на території
України покупцеві, а також немає
відомостей по відповідних витратах
(витрати на виплату комісійних, сум
прибутку й загальних витрат, до яких
належать прямі й непрямі витрати,
пов'язані зі збутом зазначених товарів,
витрати на
навантажувально-розвантажувальні
роботи, транспортування, страхування і
т.п.). Метод визначення митної вартості
на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий тому, що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів, тобто
немає калькуляції виробника за
вартістю товарів, обсягу прибутку та
загальних витрат, що дорівнює сумі, яка
звичайно відображається при продажу
товарів того ж класу або виду, що й
оцінювані товари, які виготовляються
виробниками у країні виробництва для
експорту в Україну; загальних витрат
при продажу в Україну з країни
вивезення товарів того ж класу або
виду, тобто витрат на завантаження,
розвантаження та обробку оцінюваних
товарів, їх транспортування до місця
ввезення на митну території України, на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну. Митну вартість
товарів, що імпортуються, визначено із
застосуванням резервного методу,
згідно наявної у митного органу
інформації, з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами й
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно наявної у
органу доходів і зборів інформації,
щодо раніше визнаних (визначених)
митних вартостей за методом 1-6 (з
розрахунку 124,83 рублів РФ/кг для товару
№ 7 та 245,43 рублів РФ/кг для товару № 13)
за МД № 125130005/2014 від 27.03.2014 та МД №
125130009/2014/655626 від 07.02.2014.

Також митним органом видано Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 112020000/2014/00020
за поданою митною декларацією №
112020000/2014/001011, у якій як причину у
відмові вказано те, що митним органом
прийняте рішення про коригування
митної вартості (а.с. 15-16).

В картці відмови також зазначено про
вимогу, виконання якої забезпечить
митне оформлення та пропуск товарів
через митний кордон України, а саме
подання нової митної декларації згідно
з рішенням про корегування заявленої
митної вартості.

25.04.2014 позивач подав митному органу
нову митну декларацію № 112020000/2014/001043,
яку прийнято до митного оформлення, та
товари були випущені у вільний обіг
шляхом надання гарантій (а.с. 101-117).

Позивач оскаржив рішення про
коригування митної вартості товарів №
112020000/2014/000004/2 від 25.04.2014 до Запорізької
митниці Міндоходів, а також звернувся
із зверненням до Державної фіскальної
служби України, проте скарга ПМВКП
«Ассоль» була залишена без задоволення
(а.с. 64-74).

Не погоджуючись з рішенням Запорізької
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 112020000/2014/000004/2
від 25.04.2014, позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318
Митного кодексу України, митний
контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
нарахування митних платежів;
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; ведення митної
статистики; розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. При цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні
повноваження митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
рахунків-фактури та інших документів
постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Відповідно до частин 1-3 статті 55
Митного кодексу України, Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті
57 Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Тобто, відповідно до норм Митного
кодексу України, митним органом при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів повинна бути
зазначена послідовність застосування
методів визначення митної вартості та
причини, через які не був застосований
кожний з методів, що передує методу,
обраному митним органом.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної
статті, декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
Запорізькою митницею Міндоходів були
витребувані додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару з
підстав виявлення наступних
розбіжностей: в довідці про
транспортні витрати від 15.04.2014 № 1404151
назва товару не відповідає назві
товару зазначеному в рахунках-фактурах
від 10.04.2014 №№ 13-6631, 13-6632, 13-6633, 13-6634, 136635.

При цьому, у вказаній довідці про
транспортні витрати міститься
посилання на товарно-транспортну
накладну CMR 129225, яка в свою чергу
містить інформацію щодо відповідних
рахунків-фактур та
зовнішньоекономічного контракту №
804/51496379/14007 від 12.02.2014 за яким
здійснювалась поставка товару. Також у
довідці про транспортні витрати
зазначається щодо транспортних витрат
на перевезення вантажу - запасні
частини до трактору Т170, Т10 та
бульдозеру Б10М, що і було товаром,
наданим до митного оформлення за
митною декларацією № 112020000/2014/001011 від
23.04.2014, а вже у відповідних
рахунках-фактурах, міститься
інформація по кожній товарній позиції
з цінами щодо товару, який поставлявся.

Таким чином, з наявних під час митного
оформлення документів, можливо було
визначити митну вартість товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів (метод 1). До того ж, в поданій
митній декларації № 112020000/2014/001011 від
23.04.2014, в графі «Вантажні місця та опис
товарів», « Додаткова
інформація/Подані
документи/Сертифікати і дозволи»
зазначено назву товару, що
декларується та відповідні документи
на підтвердження ідентифікації
зазначеного товару, а саме по товару № 7
задекларовано «ЗУБ. Кат. номер 50-50-58.
Складальна деталь розпушувального
обладнання бульдозера Б10М», що
відповідає інформації, яка міститься в
поданих рахунку-фактурі № 136634 від
10.04.2014 та Додатку № 7 (Специфікації) від
14.03.2014; та по товару № 13, де
задекларовано товар «УЩІЛЬНЕННЯ. Кат.
номер 24-19-119СП. Складальна деталь
бортового редуктора бульдозера Б10М»,
що також відповідає інформації, яка
міститься у відповідному
рахунку-фактурі № 13-6633 від 10.04.2014 та
Додатку № 6 (Специфікації) від 12.03.2014.

Також, як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
декларант стосовно додатково
витребуваних митницею Міндоходів
документів за декларацією №
112020000/2014/001011 від 23.04.2014 повідомив, що:

- договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, відсутній, оскільки саме
завод-виробник відповідальний за
фінансове врегулювання та поставку
продукції, з яким безпосередньо
підприємство уклало контракт
купівлі-продажу;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом) не здійснюються, оскільки
підприємство співпрацює із
заводом-виробником;

- закупівля товару виробника
відбувається за прямими поставками за
контрактом купівлі-продажу (без
залучення посередницьких організацій);

- товар, ввезений підприємством, не
є об'єктом біржових торгів.

Окрім того, позивачем було надано
додаткові документи та відомості, які
підтверджують заявлену митну вартість
та обраний метод її визначення, а саме:
лист № ВТФ/20/1-200 від 24.04.2014 та лист №
ВТФ/20/1-201 від 24.04.2014, товарну накладну №
13-6631 від 10.04.2014, товарну накладну № 13-6632
від 10.04.2014, товарну накладну № 13-6633 від
10.04.2014, товарну накладну № 13-6634 від
10.04.2014, товарну накладну № 13-6635 від
10.04.2014, що підтверджують факт
відвантаження продукції за цінами
вказаними у додатках (специфікаціях) до
контракту.

Також декларант повідомив митний орган
про те, що ним надані всі наявні в нього
документи, інші документи надаватися
не будуть.

Щодо додатково поданих товарних
накладних № 13-6631, № 13-6632, № 13-6633, № 13-6634,
№ 13-6635 від 10.04.2014, Запорізькою митницею
Міндоходів в Рішенні про коригування
митної вартості товарів № 112020000/2014/000004/2
від 25.04.2014 зазначено, що в товарних
накладних в графі «основание»
зазначено «Контракт» але не зазначено
реквізити (дата, номер)
зовнішньоекономічного контракту між
ТОВ «Челябінський тракторний завод -
Уралтрак» та ПМВКП «Ассоль».

Проте, у відповідних товарних
накладних в графі «Основание» окрім
Контракту також вказані і його
реквізити та номер відповідного
Додатку (Специфікації) до контракту у
відповідній графі, а саме:

- товарна накладна № 13-6633 від 10.04.2014
за контрактом № 804/51496379/14007 від 12.02.2014,
Додаток № 6 (Специфікація);

- товарна накладна № 13-6634 від 10.04.2014
за контрактом № 804/51496379/14007 від 12.02.2014,
Додаток № 7 (Специфікація).

У кожній з зазначених товарних
накладних також міститься інформація
щодо товару, яка відповідає інформації
в митній декларації № 112020000/2014/001011 від
23.04.2014 та документам, поданим до митного
оформлення (а.с. 56-61).

Відносно посилання відповідача, що
декларантом не надані каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару та
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, ПМВКП «Ассоль»
повідомило, що прайс-листи не
передбачені політикою підприємства,
про що також було зазначено в листі
заводу-виробника № ВТФ/20/1-201 від 24.04.2014
(а.с. 42), який подавався до митного
органу на вимогу щодо надання
додаткових документів, та надано лист
ВТФ/20/1-200 від 24.04.2014 щодо знижок, наданих
ПМВКП «Ассоль» (а.с. 41).

З урахуванням викладених обставин
справи, суд приходить до висновку, що на
вимогу митного органу та згідно
Митного кодексу України, щодо поставки
«запасні частини до бульдозера Б10М» за
контрактом № 804/51496379/14007 від 12.02.2014
надані усі необхідні документи для
визначення митної вартості товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів (метод 1) та надано обґрунтовані
пояснення з підстав не надання
додатково витребуваних документів, у
зв'язку з чим вважає, що ПМВКП «Ассоль»
на вимогу Запорізької митниці
Міндоходів надані всі документи,
можливість надання яких об'єктивно
існувала у позивача на час
витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, у разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу
України, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Так, у Рішенні про коригування митної
вартості товарів від 25.04.2014 №
112020000/2014/000004/2 зазначено, що заявлена
декларантом митна вартість не може
бути визнана у зв'язку з відсутністю
інформації щодо вартості ідентичних та
подібних (аналогічних) товарів. Метод
визначення митної вартості на основі
віднімання вартості не може бути
застосований тому, що у декларанта
немає даних щодо ціни одиниці товару,
по якій найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
території України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах (витрати на виплату
комісійних, сум прибутку й загальних
витрат, до яких належать прямі й
непрямі витрати, пов'язані зі збутом
зазначених товарів, витрати на
навантажувально-розвантажувальні
роботи, транспортування, страхування і
т.п.). Метод визначення митної вартості
на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий тому, що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів, тобто
немає калькуляції виробника за
вартістю товарів, обсягу прибутку та
загальних витрат, що дорівнює сумі, яка
звичайно відображається при продажу
товарів того ж класу або виду, що й
оцінювані товари, які виготовляються
виробниками у країні виробництва для
експорту в Україну; загальних витрат
при продажу в Україну з країни
вивезення товарів того ж класу або
виду, тобто витрат на завантаження,
розвантаження та обробку оцінюваних
товарів, їх транспортування до місця
ввезення на митну території України, на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну. Митну вартість
товарів, що імпортуються, визначено із
застосуванням резервного методу,
згідно наявної у митного органу
інформації, з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами й
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно наявної у
органу доходів і зборів інформації,
щодо раніше визнаних (визначених)
митних вартостей за методом 1-6 (з
розрахунку 124,83 рублів РФ/кг для товару
№ 7 та 245,43 рублів РФ/кг для товару № 13)
за МД № 125130005/2014 від 27.03.2014 та МД №
125130009/2014/655626 від 07.02.2014.

При визначені митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо вартості товару та
застосовано метод № 6.

Відповідно до частини 2 статті 55
Митного кодексу України прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
крім іншого, наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування. Згідно з
пунктом 2.1 Правил заповнення рішення
про коригування митної вартості
товарів, затверджених Наказом
Міністерства фінансів України № 598 від
24.05.2012, посилання на використання
цінової бази Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби у
Рішенні допускається тільки при
визначенні митної вартості відповідно
до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з
обов'язковим зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо. У
випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Проте в Рішенні Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 112020000/2014/000004/2 від
25.04.2014 не зазначено який саме товар було
використано в якості джерела
інформації, які числові значення
митної вартості таких товарів,
відсутні обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
відсутнє її коригування, не зазначені
факти, які вплинули або повинні були
вплинути на таке коригування, щодо
обсягів, умови поставки, фактурної
вартості, країни походження, методи
визначення митної вартості тощо.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що відповідачем не надано
переконливих доказів, які
підтверджують правомірність прийняття
оскаржуваного Рішення щодо
коригування митної вартості та Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України.

З дій відповідача та прийнятих рішень
не вбачається наявність потреби
витребування у позивача даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товару, наявність виникнення у нього
об'єктивних обставин та обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності поданих
декларантом відомостей про митну
вартість товару та/або неправильності
обрання позивачем методу визначення та
обчислення митної вартості товару.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою органу доходів і зборів
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи органу
доходів і зборів.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом не дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, у зв'язку з чим Рішення
про коригування митної вартості
товарів за резервним методом №
112020000/2014/000004/2 від 25.04.2014 прийняте
необґрунтовано та всупереч вимогам
діючого законодавства, а відтак
позовні вимоги в частині визнання його
протиправним та скасування підлягають
задоволенню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заявлені позивачем вимоги щодо
зобов'язання відповідача провести
митне оформлення товару, що
імпортується за основним методом -
методом визначення митної вартості
товарів - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), суд вважає такими,
що не підлягають задоволенню виходячи
з наступних підстав.

Згідно з положеннями Митного кодексу
України, питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

У зв'язку з чим, у разі визнання
протиправними та скасування рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару, суд не вправі
підміняти митний орган, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позову.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи, що при подачі
адміністративного позову позивачем
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору за майновий спір (а.с. 132)
та ставку судового збору за немайновий
спір (а.с. 2), відповідно до частини 3
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» присудженню на користь позивача
підлягає сума судового збору у розмірі
182 грн. 70 коп.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 112020000/2014/000004/2 від
25.04.2014.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Приватного малого
виробничо-комерційного підприємства
«Ассоль» з Державного бюджету України
судові витрати у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша