Справа № 802/3201/14-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 жовтня 2014 р. Справа
№ 802/3201/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі колегії:

головуючого судді Яремчука Костянтина
Олександровича,

cуддів Альчука Максима Петровича,

Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участі секретаря судового засідання
Яковенка Дмитра Олександровича,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача Бодачевського
Р.В.,

представника відповідача 2 Михайленко
Л.В.,

предстанвика третьої особи ОСОБА_5
ОСОБА_6,

у відсутність відповідача 1 та
представника третьої особи
Реєстраційної служби по місту Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича
(відповідач 1), Державної реєстраційної
служби України (відповідач 2), треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів Реєстраційна служба по
місту Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції та
ОСОБА_5

про: визнання протиправним та
скасування рішення, а також
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_2 до державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича,
Державної реєстраційної служби
України, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів Реєстраційна
служба по місту Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції та ОСОБА_5 про
визнання протиправним та скасування
рішення, а також зобов'язання вчинити
дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що 20 серпня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сидорчуком Андрієм
Вікторовичем йому відмовлено у
державній реєстрації права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1, у зв'язку з
наявністю зареєстрованих обтяжень на
це майно.

Позивач вважає рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сидорчука Андрія Вікторовича
№15264603 від 20 серпня 2014 року про відмову
у державній реєстрації права власності
протиправним, в зв'язку із чим його слід
скасувати. Окрім того, на думку
позивача, для повного захисту його прав
та інтересів Державну реєстраційну
службу України слід зобов'язати внести
запис до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про державну
реєстрацію права власності на це майно
за ним.

30 вересня 2014 року позивачм подано до
суду заяву про зміну позовних вимог, у
якій уточнив зміст пункту 2 прохальної
частини позовної заяви, який виклав у
такій редакції: зобов'язати Державну
реєстраційну службу України вчинити
дії щодо реєстрації за ним права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

З урахуванням положень статті 137
Кодексу адміністративного судочинства
України вказана заява прийнята судом
до розгляду.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити з підстав,
що наведені у адміністративному позові
та в заяві про зміну позовних вимог.

Представник Державної реєстраційної
служби України проти позову
заперечувала, посилаючись при цьому на
письмові заперечення, що наявні в
матеріалах справи.

Представник третьої особи ОСОБА_5 також
заперечувала проти позову, посилаючись
при цьому на те, що оскаржене рішення є
обгрунтованим, а тому в задоволенні
позову просила відмовити.

Від державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Сидорчука Андрія Вікторовича до суду
надійшла заява, у якій він просить
розгляд справи здійснювати за його
відсутності. При цьому зазначив, що
заперечує проти адміністративного
позову.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби по місту Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
також не з'явився, хоча про день та час
судового засідання повідомлявся
вчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, а також представника
третьої особи, дослідивши
адміністративну справу, суд встановив
наступне.

З метою реєстрації права власності на
жиловий будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_2 із
відповідною заявою звернувся до
Реєстраційної служби по місту Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції.

На виконання вимог наказу Міністерства
юстиції України від 02 квітня 2013 року
№607/5 «Про заходи щодо взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб» Реєстраційна служба
по місту Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції
надіслала подані документи до
Державної реєстраційної служби
України для прийняття рішення за
результатами розгляду цієї заяви.

20 серпня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сидорчуком Андрієм
Вікторовичем прийнято рішення №15264603
про відмову у державній реєстрації
права власності.

Приймаючи таке рішення, державний
реєстратор виходив з положень абзацу 5
пункту 1 частини 2 статті 9 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", згідно із якими державний
реєстратор перевіряє наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону, а також з положень пункту
5 частини 1 статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
відповідно до яких у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі подання заяви
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна.

Надаючи правову оцінку рішенню, що
оскаржується, суд зважає на таке.

Правовідносини, пов'язані з
проведенням реєстрації прав та їх
обтяжень регулюються Законом України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
(надалі - Закон).

Згідно із статтею 2 Закону державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

В силу положень частини 2 статті 9
Закону державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону передбачено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
24 Закону у державній реєстрації прав та
їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

Виходячи із наведених норм слідує, що
наявність зареєстрованого у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно обтяження (під яким
розуміється заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів)
виключає можливість здійснення
державної реєстрації прав за певною
особою при умові відсутності обставин,
що передбачені частиною 9 статті 15
Закону.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на тому, що законодавець не передбачає
винятків із цього правила (мова йде про
те, на підставі чого зареєстровано
відповідне обтяження).

Відтак, посилання позивача та його
представника на те, що деякі обтяження
внесені до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно з ініціативи
ОСОБА_2 не свідчать про наявність
підстав для їх неврахування під час
розгляду заяви про здійснення
державної реєстрації права власності
за будь-якою особою.

Також відсутні підстави і для
застосування в даному випадку положень
частини 9 статті 15 Закону, до якої
відсилає пункт 5 частини 1 статті 24
Закону, оскільки вказана норма регулює
інші правовідносини, ніж ті, що
становлять предмет даного спору.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про обгрунтованість
рішення, яким позивачу відмовлено у
проведенні державної реєстрації права
власності на житловий будинок,
оскільки в ході судового розгляду
знайшли підтвердження факти існування
на момент розгляду заяви ОСОБА_2 у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно реєстраційних записів
про застосовані обтяження щодо цього
майна (реєстраційний номер обтяження
9061101, тип обтяження - арешт нерухомого
майна, зареєстровано обтяження 16
вересня 2009 року; реєстраційний номер
обтяження 10742459, тип обтяження - арешт
нерухомого майна, зареєстровано
обтяження 24 січня 2011 року;
реєстраційний номер обтяження 11628270,
тип обтяження - арешт нерухомого майна,
зареєстровано обтяження 20 вересня 2011
року; реєстраційний номер обтяження
12259746, тип обтяження - арешт нерухомого
майна, зареєстровано обтяження 12
березня 2012 року).

Відтак, наявність зареєстрованих
обтяжень щодо нерухомого майна, не
знятих на момент розгляду заяви
позивача, свідчить про правомірність
прийнятого рішення №15264603 про відмову у
державній реєстрації права власності.

Посилання позивача як на підставу для
задоволення позовної заяви на
положення пункту 46 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, що затверджене постановою
Кабінету Міністрів України №868 від 17
жовтня 2013 року, жодним чином не
спростовують обгрунтованість рішення,
що оскаржується, адже цією нормою
врегульовано інші правовідносини, що
не є предметом дослідження цієї
адміністративної справи.

З урахуванням встановлених обставин
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі.

З урахуванням положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати відшкодуванню
не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Яремчук
Костянтин Олександрович Судді
Альчук Максим Петрович
Вергелес Андрій Валерійович

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: