Справа № 818/2448/14
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 р.
Справа №818/2448/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання
- Кохан Т.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Федорченко
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа підприємець
ОСОБА_3, звернулася до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах в якому просить
скасувати:

- податкове повідомлення-рішення
від 28.05.2014 року №/28763;

- податкове повідомлення-рішення
від 28.05.2014 року №/28764;

- рішення від 28.05.2014 року
№/28765;

- вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 28.05.2014 року № Ф-1 28769.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
позивач вважає оскаржувані рішення
протиправними та такими що підлягають
скасуванню.

Позивач зазначає, що 12.05.2014 року
отримала акт документальної
позапланової виїзної перевірки
№1667/18-19-17-01//50.

Згідно акту перевірки встановлено що
ФОП ОСОБА_4 порушила вимоги пп. 2 п.291.4
ст.291 Податкового кодексу України, а
саме підприємцем надавались послуги у
сфері бухгалтерського обліку ФОН
ОСОБА_5 Висновок що позивачкою, як
підприємцем, надавались послуги у
сфері бухгалтерського обліку ФОП
ОСОБА_6 не підкріплений жодним належним
доказом. В акті перевірки відсутні
посилання на будь-які первинні
документи, що засвідчують факт
домовленості між позивачкою та ФОП
ОСОБА_6 стосовно надання
бухгалтерських послуг.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив у задоволенні
позовних вимог відмовити з огляду на
наступне.

Причиною донарахування податку на
доходи фізичних осіб стало
неправомірне перебуванням позивача у
2012 - 2013 роках на спрощеній системі
оподаткування, у зв'язку з чим
відбулось заниження задекларованого
оподатковуваного доходу, отриманого
від провадження діяльності.

Позивачем порушено пп.2 п.п. 291.4 ст.291
Податкового кодексу України: «друга
група - фізичні особи-підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, v тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню ...». оскільки позивач у 2012 -
.2013 роках надавав послуги у сфері
бухгалтерського обліку ФОП ОСОБА_6,
який з 01.04.2011р. знаходиться на загальній
системі оподаткування. Таким чином
анулювання свідоцтва платника єдиного
податку ФОП ОСОБА_3 відбувається з 2
кварталу 2012р. так як у 2012р. звітний
період для платників єдиного податку II
групи був квартальний. Під час
проведення перевірки від позивача було
отримано пояснення, де зазначено, що
бухгалтерські послуги вона надавала
ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП
ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_6 Оплата за послуги
становила 200 грн. в місяць.

Суд, заслухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Сумах
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 за період з
1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
валютного та іншого законодавства, про
що складено акт від 8 травня 2014 року
№1667/18-19-17-01//50 (а.с. 9 - 45).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення
від 28.05.2014 №/28763 про збільшення
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
207736,45 грн. (основний платіж 165917,16 грн. та
штрафні санкції 41819,29 грн.);

- податкове повідомлення-рішення
від 28.05.2014 №/28764 про збільшення
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на загальну суму 440147,50
грн. (основний платіж 349398 грн. та
штрафні санкції 90749,50 грн.);

- вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 28.05.2014 №Ф-1-28769 по єдиному
внеску на суму 99017,13 грн.;

- рішення від 28.05.2014 №/28765 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування своєчасно
ненарахованого єдиного внеску в
розмірі 6737,73 грн.

Причиною донарахування позивачу
податків та зборів став висновок
податкового органу про неправомірне
перебуванням позивача у 2012 - 2013 роках на
спрощеній системі оподаткування, у
зв'язку з наданням послуг у сфері
бухгалтерського обліку ФОП ОСОБА_6,
який з 01.04.2011р. знаходиться на загальній
системі оподаткування, в наслідок чого
позивачем порушено пп.2 п.291.4 ст.291, п.164.1
ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177,
п.181.1 статті 181, п.183.1., п.183.2., п.183.10 ст.183,
аб.«б» п.185.1 ст.185., п.187.1 ст.187., п.200.1 ст.200
Податкового кодексу України, п.4 ч.І ст.4,
п.2 ч.І ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.І ст.1, п.11 ст.8, п.2
ст.9 Закону України „Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Суд не погоджується з такими
висновками податкового органу та
вважає, що дані висновки
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п.п.2 п.291.4 ст.291
Податкового кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку, зокрема,
друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:

- не використовують працю найманих
осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Згідно п.299.11 ст.299 Податкового кодексу
України, у разі виявлення відповідним
контролюючим органом під час
проведення перевірок порушень
платником єдиного податку вимог,
встановлених цією главою, анулювання
реєстрації платника єдиного податку
проводиться за рішенням такого органу,
прийнятим на підставі акта перевірки, з
першого числа місяця, наступного за
кварталом, в якому допущено порушення.
У такому випадку суб'єкт
господарювання має право обрати або
перейти на спрощену систему
оподаткування після закінчення
чотирьох послідовних кварталів з
моменту прийняття рішення
контролюючим органом.

З матеріалів справи суд вбачає, що у
період з 1 квітня 2011 року по 31 грудня 2011
року позивач перебував на загальній
системі оподаткування, а в період з 1
січня 2011 року по 31 березня 2011 року та з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року
позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності та
був платником єдиного податку II групи.
Оподаткування доходів проводилось
шляхом сплати єдиного податку.

Судом встановлено, що доказом на який
посилається податковий орган в
підтвердження факту надання ФОП ОСОБА_3
послуг у сфері бухгалтерського обліку
ФОП ОСОБА_6, є пояснення позивачки вх.
№8211/Б від 29 квітня 2014 року, де
зазначено, що бухгалтерські послуги
вона надавала ФОП ОСОБА_7 (рнокпп
НОМЕР_1), ФОП ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_2), ФОП
ОСОБА_9 (рнокпп НОМЕР_3), ФОП ОСОБА_10
(рнокпп НОМЕР_4), ФОП ОСОБА_6 (рнокпп
НОМЕР_5), оплата за послуги становила 200
грн. в місяць (а.с. 84). Як зазначено в акті
перевірки тільки ФОП ОСОБА_6 з 01.04.2011р.
знаходиться на загальній системі
оподаткування.

Суд зазначає, що із вказаного пояснення
неможливо встановити період в який
надавались бухгалтерські послуги
приватним підприємцям. Також під час
перевірки відповідачем не було
встановлено факту договірних відносин
між позивачем та ФОП ОСОБА_5, не було
встановлено факту надходження коштів
від ФОП ОСОБА_5 до позивача за
бухгалтерські послуги. Як вбачається з
матеріалів справи ФОП ОСОБА_5 як
платник податків знаходиться на обліку
в ДПІ у м.Сумах, разом з тим відповідач
на скористався своїм правом відповідно
до п.73.5 ст.73 Податкового кодексу
України та не вжив заходів для
проведення зустрічної звірки з метою
підтвердження господарських відносин
з ФОП ОСОБА_3

Також, допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5 зазначив, що вже
тривалий час перебуває в дружніх
відносинах із сім'єю позивачки, ОСОБА_3
ніяких бухгалтерських послуг йому не
надавала, а так як в податковій
інспекції були черги, лише відносила за
нього до інспекції податкову
звітність, яку він заповнював та
підписував сам. Жодних договорів щодо
надання бухгалтерських послуг він з
ОСОБА_3 не укладав, коштів ОСОБА_3 не
сплачував, а позивач допомагала йому в
зв'язку із дружніми відносинами.

Отже, суд зазначає, що в акті перевірки
відсутні посилання на будь-які
первинні документи, що засвідчують
факт домовленості між позивачем та ФОП
ОСОБА_6 стосовно надання
бухгалтерських послуг, відсутні докази
здійснення господарської операції
щодо надання бухгалтерських послуг ФОП
ОСОБА_5 та отримання дохіду від ФОП
ОСОБА_6 Таким чином, в акті відсутні
будь-які письмові підтвердження
(докази, свідоцтва) певної форми та
змісту про фактичне здійснення
господарської операції або письмове
розпорядження на право її здійснення.

Крім того, відповідно до положень ст.2
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», даний закон не приватних
підприємців не поширюються. Відтак,
позивач не могла надавати
бухгалтерські послуги особі, яка не
веде бухгалтерській облік.

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача викладені в акті перевірки
ґрунтуються на припущеннях, що
суперечить ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно, ч.2. ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Отже суд
приходить до висновку, що податковий
орган не довів суду правомірність
висновків викладених в акті перевірки
та прийнятих на підставі акту
податкових повідомлень - рішень.

Разом з тим, з матеріалів справи суд
вбачає, що рішенням Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 04.08.2014 №11671/Б/18-28-10-03-04-135/160ск,
прийнятого за результатами розгляду
скарги ОСОБА_3, скарга задоволена
частково, податкове повідомлення -
рішення від 28.05.2014 року №/28764
скасоване у частині визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальній сумі 20797,50
грн., у тому числі основний платіж 13980
грн., штрафна санкція 6879,50 грн. Отже,
враховуючи самостійне скасування
податковим органом податкового
повідомлення - рішення в частині
визначення грошового зобов'язання з
ПДВ у загальній сумі 20797,50 грн., суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у м. Сумах про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити
частково.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № /28763 від 28.05.14 року.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № /28764 від 28.05.14 року в
частині визначення грошового
зобов"язання в сумі 335418,00 грн. та
штрафних санкцій в сумі 83870,00 грн.

Скасувати рішення № /28765 від 28.05.14
року.

Скасувати вимогу про сплату боргу №
Ф-128769 від 28.05.14 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 31
жовтня 2014 року.

Суддя
В.О. Павлічек