Справа № 552/6208/14-а
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№552/6208/14-а
Провадження № 2-а/552/208/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової
О.А.,

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Косенко І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Полтаві в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС
України в Полтавській області,
інспектора ДПС ВДАІ м.Полтави
Сергієнка Дмитра Володимировича про
скасування постанови у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів про скасування
постанови у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності.

В поданій до суду заяві посилався на те,
що 23 вересня 2014 року був зупинений
інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ
м.Полтави Сергієнком Д.В., який
повідомив, що позивач, керуючи
автомобілем «Форд Сієрра», державний
номерний знак НОМЕР_1, по вул.Половка у
м.Полтаві проїхав перехрестя з
вул.Червонофлотською на заборонний
сигнал світлофору, чим порушив вимоги
пунктів 8.7.3 (е), 8.10 ПДР. За вказаним
фактом відносно позивача інспектор
склав адміністративний протокол, в
якому зазначалось, що позивач вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КпАП України. Також
інспектор виніс постанову про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності,
згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та піддав
його адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі 425 грн.

В поданій до суду позовній заяві
ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова
працівником ДАІ винесена незаконно та
з порушенням процесуальних норм, а
також на те, що правопорушення ним не
вчинялось, просив суд скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення ПС1
№679673 від 23 вересня 2014 року про
притягнення його до адміністративної
відповідальності та закрити
провадження по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав позовні вимоги,
посилаючись на викладені в заяві
обставини.

Представник відповідача УДАІ УМВС
України в Полтавській області Косенко
І.В. в судовому засіданні проти позову
заперечила, посилаючись на наявність
доказів вчинення позивачем
правопорушення. В задоволенні позову
просила відмовити.

Відповідач Сергієнко Д.В. в судове
засідання не з'явився, звернувшись до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності.

Враховуючи наявність у справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача Сергієнка Д.В.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
зібрані по справі докази, приходить до
наступних висновків.

Як встановлено дослідженими по
справі доказами, 23 вересня 2014 року
ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд
Сієрра», державний номерний знак
НОМЕР_1, по вул.Половка у м.Полтаві
проїхав перехрестя з
вул.Червонофлотською на заборонний
сигнал світлофору, чим порушив вимоги
пунктів 8.7.3, 8.10 ПДР.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122, яка передбачає
відповідальність за проїзд на
заборонний сигнал світлофора.

Вчинення позивачем даного
правопорушення підтверджується
матеріалами адміністративної справи, в
тому числі відеозаписом
правопорушення.

Посилання позивача на те, що вказаний
відеозапис не фіксує на який саме
сигнал світлофора він проїхав, а тому
не може бути доказом у справі, суд до
уваги не бере.

При цьому суд оцінює всі докази в їх
сукупності.

Так, з відеозапису чітко вбачається, що
на перехрестя вулиць Половка та
Червонофлотської автомобіль «Форд
Сієрра», державний номерний знак
НОМЕР_1 виїхав через 12 секунд після
того, як автомобілям, що рухалися по
вул.Червонофлотській, увімкнувся
зелений сигнал світлофора.

Як вбачається з інформації, наданої
Комунальним підприємством «Полтавська
міська шляхово-експлуатаційна
дільниця» від 05 листопада 2014 року №806,
режим роботи світлофорного об'єкта на
перехресті вулиць Половка -
Червонофлотська у м.Полтаві станом на 23
вересня 2014 року був наступний:

по вул.Половка - фази №1: зелений - 39 сек.,
жовтий - 3 сек., червоний - 27 сек.,

вул.Червонофлотська - фази №2: зелений -
27 сек., жовтий 3 сек., червоний - 39 сек.

При перемиканні зеленого сигналу
світлофору на червоний сигнал
миготіння зеленого сигналу 3 сек.

Також як вказано в наведеній
інформації, у вказаний період даний
світлофорний об'єкт працював в
звичайному режимі, ремонтних робіт не
проводилось (а.с.24).

Суд також бере до уваги, що в протоколі
про адміністративне правопорушення
серії АА2 №459540 ОСОБА_1 зазначив, що з
порушенням не згоден, відеодокази
надані на засобах, не відповідаючих
наказу №111 від 07.03.2009. Але при цьому він
не вказав, що рухався на дозволяючий
сигнал світлофора (а.с.4).

Крім того вказаний вище відеозапис в
повній мірі відповідає змісту
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 №459540, що
згідно ст.251 КУпАП є доказом у справі.

Аналізуючи наведені докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що позивач рухався на
заборонний сигнал світлофора.

Також непрямим доказом протиправної
поведінки позивача є той факт, що він
декілька разів змінював свої пояснення
по суті правопорушення.

Так, в позовній заяві він зазначив, що
рухався на зелений сигнал світлофора
(а.с.1).

Надаючи пояснення в судовому
засіданні, позивач зазначив, що рухався
на дозволяючий сигнал світлофора, але
на який точно - не вказував. Зазначав, що
можливо світлофор взагалі не працював
чи був пошкоджений, а можливо на ньому
була встановлена додаткова секція з
зеленою стрілкою, що дозволяла рух.

В останньому засіданні позивач
зазначив, що на під'їзді до перехрестя
склалася така дорожня обстановка за
участю дітей, що гралися біля проїжджої
частини, та позашляховика, який рухався
безпосередньо за автомобілем позивача,
подавав йому сигнали та блимав світлом
фар, що позивач просто був вимушений
продовжити рух, і на перехресті
повернув праворуч.

Наведене може свідчити про намагання
позивача уникнути адміністративної
відповідальності за вчинене
правопорушення.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на те, що даний відеозапис не є належним
доказом у справі, оскільки згідно ст.251
КУпАП доказами в справі про
адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Таким чином факт вчинення позивачем
наведеного порушення Правил
дорожнього руху в повній мірі знайшов
своє підтвердження в судовому
засіданні.

У зв'язку з вчиненням ОСОБА_1
адміністративного правопорушення
інспектором ДПС Сергієнком Д.В.
винесено постанову серії ПС1 №679673 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України,
якою піддано адміністративному
стягненню у виді штрафу у розмірі 425
грн.

Відповідно до ст. 280 КпАП України
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

На думку суду дані обставини
інспектором при винесенні постанови
враховані.

При складенні адміністративного
протоколу та при винесенні постанови
відносно ОСОБА_1 інспектор діяв в межах
своїх повноважень, з метою, з якою ці
повноваження надані, та у визначений
спосіб.

Посилання позивача на те, що інспектор
ДПС Сергієнко Д.В. не мав права складати
протокол про адміністративне
правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та
виносити постанову про притягнення
його до адміністративної
відповідальності, на законі не
ґрунтуються.

Так, ст.255 КУпАП визначені особи, що
мають право складати протоколи про
адміністративні правопорушення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що у справах про адміністративні
правопорушення, розгляд яких
віднесено до відання органів,
зазначених у статтях 222 - 244-18 цього
Кодексу, протоколи про правопорушення
мають право складати уповноважені на
те посадові особи цих органів.

Згідно ст.222 КУпАП органи
внутрішніх справ (міліція) розглядають
справи про адміністративні
правопорушення, перелік яких у ній
зазначений, в тому числі про порушення
правил дорожнього руху, правил, що
забезпечують безпеку руху транспорту,
передбачених частинами першою і
другою статті 122 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 2 вказаної норми
передбачено, що від імені органів
внутрішніх справ (міліції) розглядати
справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення за
адміністративні правопорушення,
передбачені частинами першою, другою,
четвертою і п'ятою статті 121, статтями
121-1, 121-2, частинами першою і другою
статті 122, мають право працівники
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України, які мають
спеціальні звання.

Таким чином суд приходить до висновку,
що інспектор ДПС Сергієнко Д.В., що має
спеціальне звання сержанта міліції,
під час складення протоколу про
адміністративне правопорушення та
винесення постанови про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності діяв в межах наданих
йому законом повноважень.

Адміністративне стягнення інспектором
призначено в межах санкції,
передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.

Пояснення позивача про те, що
інспектором при складенні протоколу та
винесенні постанови допущені
порушення його прав, в судовому
засіданні свого підтвердження не
знайшли.

Посилання позивача на те, що він
звертався до інспектора з клопотанням
про надання йому можливості
скористатися правовою допомогою,
належними та допустимими доказами не
підтверджується. Не зазначав позивач
такого клопотання і в своїх поясненнях,
які надавав в протоколі про вчинення
адміністративного правопорушення.

На час розгляду справи позивач свого
ставлення до вчиненого правопорушення
не змінив, не розкаюється, належних
висновків для себе не зробив.

Тому підстави для скасування або зміни
постанови відсутні, в задоволенні
позову необхідно відмовити.

Судові витрати за розгляд справи суд
вважає за можливе віднести за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УДАІ
УМВС України в Полтавській області,
інспектора ДПС ВДАІ м.Полтави Ропавки
Олега Олександровича про визнання
протиправними дій інспектора ДПС,
визнання незаконною та скасування
постанови у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності -
відмовити.

Судові витрати у справі віднести за
рахунок держави.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий /підпис /
О.А.Самсонова

06.11.2014