Справа № 872/17323/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2014 рокусправа № 808/5557/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року

по справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новаторінвест" до
Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Новаторінвест" (далі
- ТОВ "Новаторінвест") 17.06.2013 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби (далі - ДПІ
в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя), в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення форми "В4" №
/5027 від 01.06.2013 року, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
податку на додану вартість на суму 5572
грн.; визнати протиправними дії
відповідача щодо визнання правочинів,
укладених позивачем з ТОВ "Альтаір
Альфа Плюс" та ТОВ "Технопромгруп"
фіктивними та в частині не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин з платниками
податків з ТОВ "Альтаір Альфа Плюс" за
період березень 2012 року, та ТОВ
"Технопромгруп" за період з травня по
вересень 2012 року, внаслідок чого
завищено суму податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за квітень
2012 року на загальну суму 642 грн. по
контрагенту-покупцю ТОВ "Завод Будмаш";
завищено суму податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за вересень
2012 року по контрагенту - покупцю ТОВ
"ВКФ "Лідер Стой-Панель" на загальну
суму 17319 грн.

Відповідач заперечував проти позову,
просив суд в задоволенні позову
відмовити.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року позовні вимоги задоволені
частково, визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення форми "В4" №
/5027 від 01.06.2013 року, в іншій частині
позову відмовлено, на користь позивача
стягнені судові витрати у розмірі 114,71
грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя подано апеляційну скаргу, в
якій відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
позивача ТОВ "Новаторінвест" з питань
документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків ТОВ "Альтаір Альфа Плюс" за
період березень 2012 року, ТОВ
"Технопромгруп" за період з травня по
вересень 2012 року, за результатами якої
17.05.2013 року складено акт №135/22-1421/34535234.

Перевіркою виявлено порушення
позивачем п.14.1.36, п.14.1.181 ст.14, п.44.1 п.44.3,
пп.44.6 ст.44 п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200, ст.201 ПК
України, а саме:

завищено суму податкового кредиту у
перевіряємому періоді на загальну суму
14340 грн., який сформований від
контрагентів постачальників ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс" за березень 2012
року, ТОВ "Технопромпродукт" за період з
травня по вересень 2012 року, що призвело
до заниження позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного періоду (р.18
податкової декларації з ПДВ) на
загальну суму 9450 грн.; завищення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного періоду (р.21 податкової
декларації з ПДВ) на загальну суму 5572
грн.; завищення залишку від'ємного
значення попереднього періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного періоду (р.21
податкової декларації з ПДВ) на
загальну суму 19226 грн.;

ТОВ "Новаторінвест" не підтверджено
реальності здійснення господарських
відносин з платниками податків ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс", ТОВ
"Технопромгруп" за перевірений період,
внаслідок чого завищено суму
податкових зобов'язань з ПДВ за квітень
2012 року на загальну суму 642грн. по
контрагенту-покупцю ТОВ "Завод Будмаш";
завищено суму податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за вересень
2012 року по контрагенту - покупцю ТОВ
"ВКФ "Лідер Стой-Панель" на загальну
суму 17319 грн.

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача ґрунтується на
отриманих від інших податкових органів
актах перевірки контрагентів ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс", ТОВ
"Технопромгруп" щодо фіктивності їх
діяльності.

На підставі акту перевірки ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "В4" №
/5027 від 01.06.2013 року, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
податку на додану вартість на 5572 грн.,у
тому числі за травень 2012 року в сумі
682грн., липень 2012 року в сумі 2260грн.,
вересень 2012 року в сумі 2630грн.

Позивач не погодився з діями
відповідача щодо визнання правочинів,
укладених з контрагентами ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс" та ТОВ
"Технопромгруп" фіктивними та в частині
не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин з
тими ж контрагентами , а також з
винесеним відповідачем податковим
повідомленням - рішенням, та оскаржив
зазначені дії та податкове
повідомлення - рішення в судовому
порядку.

Відповідно до п. 14.1.181, п. 14.1.18 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу; бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пп. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними. У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
передбачено ст.200 ПК України.

Згідно приписів п.200.1.ст.200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200
цього Кодексу).

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
по-перше, бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченні одержувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких товарів
послуг або до Державного бюджету
України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового зобов'язання
включеного до податкової декларації за
попередній період за отрима ні від
нерезидента послуги одержувачем
товарів, послуг; по-друге залишок
від'ємного значення попе редніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відно сяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Пунктом 200.6 ст. 200 ПК України
передбачено, що платник податку може
самостійно прийняти рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звіт них
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених п. 200.4 ст.200 цього
Кодексу. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не врахо вується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

З вищенаведеного слідує, що від'ємне
значення попередніх періодів може бути
заявлено платником у складі сум
бюджетного відшкодування або включене
до податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Судом першої інстанції встановлено, та
матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ "Новаторінвест" з контрагентом ТОВ
"Технопромгруп" укладені договори
поставки обладнання №9/12 від 21.05.2012
року, №15/12 від 26.07.2012 року, №19/12 від
16.08.2012 року, №21/12 від 05.09.2012 року,
контрагентом ТОВ "Альтаір Альфа Плюс"
6.03.2012 року здійснена поставка товару
позивачу без укладання письмового
договору, виконання умов поставки
товарів підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими згідно вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №
996-XIV(далі Закон № 996-XIV), а саме:
податковими накладними із зазначенням
найменування товару, кількості, суми (в
т.ч. ПДВ)., видатковими накладними,
рахунками-фактурами, картками рахунку,
банківськими виписками тощо.

Зазначені вище договори були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, а саме: контрагенти
позивача здійснили поставку товару, а
позивач прийняв товар, здійснив його
оплату на користь контрагентів
відповідно до платіжних документів, що
свідчить про реальність укладених
позивачем з контрагентами правочинів.

Викладене свідчить, що позивачем
правомірно віднесено до податкового
кредиту перевіреного періоду суму ПДВ
по придбанню товаро-матеріальних
цінностей від ТОВ "Альтаір Альфа Плюс"
за березень 2012 року, ТОВ
"Технопромпродукт" за період з травня
по вересень 2012 року.

Відповідно до п.п.4.6.6 п.4.6 розділу 4
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України №1492 від
25.11.2011 року (далі Порядок) , залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
(податкового) періоду.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Новаторінвест" з дотриманням приписів
Порядку подано до податкового органу
затвердженої форми податкові
декларації з ПДВ за період з травня по
вересень 2012 року, де в рядку 21
податкових декларацій позивачем
правомірно відображено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного періоду на
загальну суму 5572 грн., у тому числі в
податковій декларації з ПДВ за травень
2012 року в сумі 682грн., за липень 2012 року в
сумі 2260грн., за вересень 2012 року в сумі
2630грн.

Приймаючи до уваги викладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду пер шої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення форми "В4" №
/5027 від 01.06.2013 року, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
податку на додану вартість на 5572 грн. - є
обґрунтованим та вірним.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що згідно чинного
податкового законодавства акт
перевірки є виключно носієм доказової
інформації про виявлені податковим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
платниками податків, обов'язковим
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу.

Викладені у ньому податковим органом
факти та висновки, в тому числі щодо
нікчемності договорів, не можна
розглядати як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для платника
податків певні правові наслідки,
регулює ті чи інші відносини і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин, а тому є вірним висновок суду
першої інстанції, що висновки акту
перевірки не підлягають оскарженню в
судовому порядку.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
114,71 грн.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції по справі.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова