Справа № 2а-3524/12/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-3524/12/1370
Львівський окружний адміністративний
суду в складі:
головуючого - судді:
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Комунального підприємства
Львівської обласної ради «Дрогобицьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,-
ОСОБА_3 звернулася у Львівський
окружний адміністративний суд з
позовом до Комунального підприємства
Львівської обласної ради «Дрогобицьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
та просить суд, з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог :
- визнати дії та бездіяльність
Дрогобицького МБТІ протиправними у
зв'язку з відмовою від розгляду та
прийняття рішення поданих позивачем
документів на реєстрацію права
власності, яке перейшло у спадок від
чоловіка, порушенням Конституційних
прав гарантованих ст.13; 41 Конституції
України, невнесених відповідних змін в
державний реєстр прав власності у
відповідності до рішення
Трускавецької міської ради;
- зобов'язати відповідача скасувати
попередній запис в державному реєстрі
прав власності, щодо буд. АДРЕСА_1;
прийняти рішення про реєстрацію права
власності згідно нотаріально
посвідченого договору дарування від
28.11.1979 року зареєстрованого №2663, яке
перейшло позивачу у спадок від
чоловіка ОСОБА_4; видати на руки витяг з
Державного реєстру прав власності про
реєстрацію права власності згідно
нотаріально посвідченого договору
дарування від 28.11.1979 року
зареєстрованого №2663;
- постановити окрему ухвалу в порядку
ст.211 ЦПКУ, якою доручати, прокуратурі
провести перевірку по факту
бездіяльності Дрогобицького МБТІ у
невиконанні рішення Трускавецької
міської ради №73 від 21.03.1985 року,
провести перевірку, щодо факту
провокації до дачі хабара за
реєстрацію права власності, встановити
винних осіб у бездіяльності та
притягнути їх до відповідальності у
відповідності до чинного
законодавства, та доручити прокуратурі
зобов'язати Дрогобицького МБТІ
виконати рішення Трускавецької
міської ради №73 від 21.03.1985 року та
привести державний реєстр прав
власності у відповідність до
законодавства України;
- зобов'язати Дрогобицьке МБТІ
дотримуватись законодавства України
та виконати рішення Трускавецької
міської Ради №73 від 21.03.1985 року щодо
приведення реєстру у відповідність.
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що позивачем подана до
Дрогобицького державного комунального
міжміського бюро технічної
інвентаризації заява про реєстрацію за
нею права власності на ? ідеальних
частин будинку, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Зазначає, що разом із
вищенаведеною заявою нею направлено
правовстановлюючий документ, а саме
договір дарування №2663 від 28 листопада
1979 року, згідно якого ОСОБА_5 - ОСОБА_6
отримав в дар вказане нерухоме майно.
Однак позивачу відмовлено в реєстрації
права власності на нерухоме майно.
Вважає таку відмову незаконною,
оскільки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому він не може
написати та подати заяву до
Дрогобицького державного комунального
міжміського бюро технічної
інвентаризації. Зазаначає, що ОСОБА_2,
як єдиний спадкоємець та
правонаступник померлого вправі
подавати таку заяву. Вважає, що
відповідач протиправно відмовляється
скасувати попередній запис в
Державному реєстрі прав власності щодо
буд.АДРЕСА_1 та відповідно
зареєструвати її право власності
згідно нотаріально посвідченого
договору дарування від 28.11.1979 року
зареєстрованого під №2663.
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2014
року у справі №2а-3524/12/1370 провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Комунального підприємства
Львівської обласної ради «Дрогобицьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій закрито в
частині позовної вимоги щодо визнання
дії та бездіяльності Комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Дрогобицьке міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
протиправними у зв'язку з відмовою від
розгляду та прийняття рішення поданих
документів на реєстрацію права
Позивач та її представник у судове
засідання не з'явилися повторно,
повідомлялися про розгляд справи у
встановленому законом порядку, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення від 07.10.2014 року
та від 16.10.2014 року, що містяться в
матеріалах справи. Відтак враховуючи
вимоги ст. 128 КАС України суд вважає за
можливе розглянути спір за відсутності
позивача та її представника,
враховуючи те, що представником
позивача надавалися пояснення з
приводу заявленого позову у судовому
засіданні 12.06.2012 року. Представник
відповідача проти позову заперечила з
підстав викладених у письмових
запереченнях (а.с.85-86). Просила суд
відмовити у задоволенні позовних
Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
подані ними документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
Щодо позовних вимог про
зобов'язання відповідача скасувати
попередній запис в державному реєстрі
прав власності, щодо буд. АДРЕСА_1;
прийняти рішення про реєстрацію права
власності згідно нотаріально
посвідченого договору дарування від
28.11.1979 року зареєстрованого №2663, яке
перейшло позивачу у спадок від
чоловіка ОСОБА_4; видати на руки витяг з
Державного реєстру прав власності про
реєстрацію права власності згідно
нотаріально посвідченого договору
дарування від 28.11.1979 року
зареєстрованого №2663, зобов'язати
Дрогобицьке МБТІ дотримуватись
законодавства України та виконати
рішення Трускавецької міської Ради №73
від 21.03.1985 року щодо приведення реєстру
у відповідність судом встановлено
наступне.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011 року
у справі № 2а-7800/10/1370 за позовом ОСОБА_3
до Комунального підприємства
Львівської обласної ради «Дрогобицьке
міжміське бюро технічної
інвентаризаціїта експертної оцінки»
про визнання дій та рішення
протиправними у задоволенні позову
ОСОБА_7 до Дрогобицького державного
комунального міжміського бюро
технічної інвентаризації про визнання
дій та рішення протиправними -
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2014 р. у
справі №69500/11/9104 апеляційну скаргу
ОСОБА_3 залишено без задоволення а
постанову у справі №2а-7800/10/1370 за
позовом ОСОБА_3 до Комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Дрогобицьке міжміське бюро технічної
інвентаризаціїта експертної оцінки»
про визнання дій та рішення
протиправними без змін. Відтак,
постанова у справі №2а-7800/10/1370 набрала
законної сили.

Згідно ч. 5 статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Стаття 5 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює, що
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8
Кодексу
адміністративногосудочинстваУкраїни,
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуваннямсудової практики
Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Обов'язковість судових рішень
гарантується, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини,
статтею 6 Конвенції про захист прав і
основоположних свобод. Так у п. 39-41
Рішення Європейського Суду з прав
людини у справі «Хорнсбі проти Греції»
від 19 березня 1997 року визначено, що
право на судовий захист було б
примарним, якби правова система
держави дозволяла, щоб остаточне,
обов'язкове судове рішення залишалося
недіючим на шкоду одній зі сторін.
Важко уявити, що стаття 6, докладно
описуючи надані сторонам процесуальні
гарантії - справедливий, відкритий і
швидкий розгляд, - залишила реалізацію
судових рішень без захисту. Якщо органи
влади відмовляються виконувати чи
затримують виконання судових рішень,
гарантії статті 6, якими користується
особа під час судової стадії розгляду,
втрачають зміст.

Крім того, Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні у справі
"Іммобільяре Саффі проти Італії"
наголошує, що право на звернення до
суду також передбачає практичне
виконання остаточних, обов'язкових для
виконання судових рішень, які в
державах, що поважають принцип
верховенства права, не можуть
залишатися невиконаними на шкоду
стороні у провадженні. Отже, виконання
судового рішення не може
відстрочуватися на незаконних
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що
встановлені в судовому рішенні іншого
суду, яке набрало законної сили (ч.1, ч.4
ст.72 КАС України) є преюдиційними.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, судом враховано
положення ст. 255 КАС України,
відповідно до якої постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Постановою у справі №2а-7800/10/1370
встановлено наступні обставини :

Щодо договору дарування №2663 від 28
листопада 1979 року, судом встановлено,
що згідно ч.ч.1, 2 ст.243 Цивільного
кодексу Української РСР, в
редакціїчинній на час укладеня даного
договору, за договором дарування одна
сторона передає безоплатно другій
стороні майно у власність. Договір
дарування вважається укладеним з
моменту передачі майна обдарованому.

Статтею 244 Цивільного кодексу
Української РСР передбачаено, що
договір дарування на суму понад 500
карбованців, а при даруванні валютних
цінностей - на суму понад 50 карбованців
повинен бути нотаріально посвідчений.
Договір дарування громадянином майна
державній, кооперативній або іншій
громадській організації укладається в
простій письмовій формі. До договорів
дарування нерухомого майна
застосовуються правила статті 227 цього
Кодексу.

Згідно ст.227 Цивільного кодексу
Української РСР, договір купівлі -
продажу жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин. Не
додержання цієї вимоги тягне
недійсність договору (стаття 47 цього
Кодексу). Договір купівлі - продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

З вищенаведеного договору не
вбачається, що такий пройшов
реєстрацію у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів.

Крім цього, факт не реєстрації
вказаного договору підтверджується
свідоцтвами про право особистої
власності на жилий будинок, виданих 08
лютого 1980 року Виконавчим комітетом
Трускавецької міської ради народних
депутатів, згідно яких посвідчується
те, що 65/100 ідеальних частин житлового
будинку з прилежними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_9, а 35/100 ідеальних частин
вказаного житлового будинку належить
ОСОБА_10.

А відтак, вбачається, що перехід права
власності на нерухоме майно від ОСОБА_9
до ОСОБА_4 - ОСОБА_6 згідно договору
дарування №2663 від 28 листопада 1979 року
не відбувся.

Відповідно до ст.48 Цивільного кодексу
Української РСР, недійсною є та угода,
що не відповідає вимогам закону, в тому
числі ущемлює особисті або майнові
права неповнолітніх дітей.

Як вбачається з змісту рішення
Виконавчого комітету Трускавецької
міської ради народних депутатів від 01
березня 1985 року №73, винесеного за
результатами розгляду заяви ОСОБА_4,
останньому рекомендовано вирішити в
судовому порядку питання про право
власності на будинок АДРЕСА_1; питання
щодо реєстрації договору дарування від
28 листопада 1979 року Виконавчий комітет
вправі вирішити лише на підставі
відповідного судового рішення.

Так, згідно рішення Трускавецького
міського суду Львівської області від 17
березня 1994 року у справі за позовом
ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_12 про реальний
розподіл будинку, яке набрало законної
сили, за ОСОБА_4 визначено 36/100 ідеальних
частин будинку АДРЕСА_1.

З вищенаведеного вбачається, що станом
на час смерті ОСОБА_4 та відкриття
спадщини, до документально
підтвердженого спадкового майна
належало, зокрема, лише 36/100 ідеальних
частин будинк у АДРЕСА_1, які позивач
успадкувала і щодо яких зареєструвала
право власності.

Крім цього судом встановлено, що
позивачем не представлено ні суду, ні
відповідачу на час подачі відповідної
заяви, жодних документів, які б
свідчили про перехід в порядку
спадкування до неї права власності на
1/2 ідеальних частин житлового будинку,
що знаходиться в м.Трускавці по
вул.Річки, буд.10.

Позивачем не представлено таких
документів і під час розгляду даної
справи.

Крім цього позивачем не надано доказів
не виконання відповідачем рішення
Трускавецької міської Ради №73 від
21.03.1985р. Не встановлено такого і судом.

Враховуючи встановлені обставини
постановою у справі №2а-7800/10/1370 та
обставини встановлені у даній справі у
суду відсутні підстави для задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача скасувати попередній
запис в державному реєстрі прав
власності, щодо буд. АДРЕСА_1; прийняти
рішення про реєстрацію права власності
згідно нотаріально посвідченого
договору дарування від 28.11.1979 року
зареєстрованого №2663, яке перейшло
позивачу у спадок від чоловіка ОСОБА_4;
видати на руки витяг з Державного
реєстру прав власності про реєстрацію
права власності згідно нотаріально
посвідченого договору дарування від
28.11.1979 року зареєстрованого №2663,
зобов'язати Дрогобицьке МБТІ виконати
рішення Трускавецької міської Ради №73
від 21.03.1985 року щодо приведення реєстру
у відповідність.

Щодо заявленої позивачем вимоги
про постановлення окремої ухвали, то
суд зазначає, що у відповідності до
ст..166 КАС України постановлення
окремої ухвали відноситься до права
суду щодо реагування на порушення норм
права з метою їх усунення, та
відповідно до ст.. 105 КАС України не може
розглядатися судом в якості позовної
вимоги.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 71 КАС України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України
приходить до висновку, про відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову.

У відповідності до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не стягуються.

Керуючисьст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину ухвали.

Повий текст ухвали виготовлено 03
листопада 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.