Справа № 810/5459/13-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2014 року
Справа № 810/5459/13-а
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Харченко С.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «В-ЛОГ»до
проБроварської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області скасування податкового
повідомлення- рішення,
ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «В-ЛОГ» звернулось до
суду з позовом про скасування
податкового повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю «В-ЛОГ»
зменшено розмір задекларованого ним
від'ємного значення податку на додану
позивача, прийнято відповідачем з
порушенням норм матеріального права та
не відповідає вимогам закону, висновки
податкового органу відносно факту
вчинення підприємством правопорушення
є помилковими, а тому вказане рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.
Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що посадові особи
Броварської об`єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством України, оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
прийнято контролюючим органом
правомірно, у зв`язку з чим позовні
вимоги задоволенню не підлягають.
В судове засідання, призначене на 5
вересня 2014 року, представники сторін не
з'явились, були своєчасно та належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового розгляду справи.
Матеріали справи містять заяви сторін
про розгляд справи за їх відсутності,
що відповідно до приписів статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для здійснення
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову з огляду на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «В-ЛОГ»
(ідентифікаційний код 34901857)
зареєстроване в якості юридичної особи
21.03.2007 та перебуває на податковому
обліку в Броварській об`єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
У квітні 2013 року посадовою особою
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 та статті 79 Податкового
кодексу України проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку з питань дотримання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «В-ЛОГ» вимог
податкового законодавства при
здійснені фінансово-господарських
операцій з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» за лютий
За результатами перевірки складено акт
від 05.04.2013 № 220/22-5/34901857
(далі - акт перевірки), в якому
зафіксовано, що Товариством з
обмеженою відповідальністю «В-ЛОГ» під
час декларування податкових
зобов'язань за господарською операцією
з придбання у його контрагента -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» послуг не
дотримано вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6
статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті
200 та пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту за лютий
При перевірці правильності
декларування позивачем власних
податкових зобов`язань за наведений
вище звітний період контролюючим
органом прийнято до уваги відомості,
отримані від інших органів доходів і
зборів, про господарську діяльність
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демстрой».
Зокрема, податковий орган зважав на
податкову інформацію про характер
взаємовідносин Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» з іншими
суб`єктами господарювання -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Термінал-Торг» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Алусто», які мають
За таких обставин, відповідач вважає,
що договір, за яким Товариство з
обмеженою відповідальністю «Демстрой»
зобов'язалось надати позивачу послуги,
фінансово-господарські документи та
податкову звітність складено
сторонами правочину без фактичного
здійснення господарської операції, а
лише з метою незаконного одержання
податкової вигоди у вигляді формування
податкового кредиту на користь
Крім того, висновок про відсутність у
позивача права на включення до складу
податкового кредиту за лютий 2012 року
грн., сплаченого у складі ціни
придбаних у його контрагента послуг,
податковий орган обґрунтовує також
порушенням порядку заповнення
податкової накладної від 15.02.2012 №
3 на суму 450000,00 грн., у тому числі ПДВ -
обмеженою відповідальністю «Демстрой»
за результатами виконання правочину
(відсутній підпис особи, яка склала
податкову накладну).
Внаслідок недотримання позивачем
вимог наведених вище правових норм під
час визначення ним об`єкту
оподаткування податком на додану
вартість, у тому числі формування
платником податків частини від`ємного
значення податку на додану вартість,
яка включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, податковий орган дійшов
висновку про невідповідність
(завищення) від`ємного значення суми
податку на додану вартість за лютий 2012
На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення - рішення від 16.04.2013 №
підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України здійснено
коригування у сторону зменшення
задекларованого позивачем розміру
від`ємного значення податку на додану
Не погоджуючись із рішенням, прийнятим
Броварською об'єднаною державною
податковою інспекцією Київської
області Державної податкової служби,
позивач оскаржив його до суду.
Позивач зазначає, що твердження
податкового органу стосовно вчинення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «В-ЛОГ» податкового
правопорушення є помилковими, оскільки
визначення ним сум податкового кредиту
здійснено у відповідності до вимог
податкового законодавства,
господарську операцію з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Демстрой»
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності.
Позивачем, з метою спростування
доводів відповідача, подано суду
первинні фінансово - господарські
документи, що складені на виконання
наведеного вище правочину.
Досліджуючи інформацію, що викладена в
акті перевірки, та документи, подані
позивачем, судом встановлено наступне.
Господарські правовідносини позивача
з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Демстрой», за
результатами яких позивачем
сформовано податковий кредит за лютий
процесі виконання укладеного ними
договору від 21.12.2011 № 211211 про
приєднання до зовнішньої мережі
енергопостачання. За умовами
наведеного вище договору Товариство з
обмеженою відповідальністю «Демстрой»
як розпорядник зовнішньої мережі 10,0 кВ
довжиною 3500 м, проведеної від РП 10 кВ на
ПС 35/10 кВ ПС "Требухів" (Київська
область) до ПЛ № 139 РП № 33 (провулок
Димерський, 1, с. Красилівка,
Броварський район, Київська область),
зобов`язалось надати за плату дозвіл на
приєднання вводу позивача до вказаної
мережі, а позивач зобов`язався
здійснити передоплату у розмірі 450000,00
грн. на банківський рахунок його
10.02.2012 позивачем на підставі
виставленого Товариством з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» рахунку -
фактури від 09.02.2012 № СФ-020912-1
перераховано на банківський рахунок
його контрагента грошові кошти у
розмірі 450000,00 грн. (копія
платіжного доручення від 10.02.2012 № 15).
На підтвердження сум податку на додану
вартість, що була сплачена позивачем у
складі ціни послуг, Товариством з
обмеженою відповідальністю «Демстрой»
виписано податкову накладну від 15.02.2012
№ 3 на суму 450000,00 грн., у тому числі
З метою доведеності суду обставин, що
свідчать про виконання сторонами
правочину власних господарських
зобов`язань та про наявність зв`язку
між фактом придбання позивачем послуг
із його господарською діяльністю,
представником позивача подано суду
копію акту № 211211 здачі - прийняття
робіт щодо приєднання вводу до мережі
енергопостачання, складеного
сторонами правочину 20.08.2012, копії
рахунків за активну електроенергію,
виставлених Броварським районним
підрозділом Публічного акціонерного
товариства "Київобленерго", та докази
оплати за спожиту активну
Під час дослідження поданих позивачем
суду документів судом встановлено, що
твердження податкового органу
стосовно відсутності підпису особи,
яка від імені Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» склала
податкову накладну від 15.02.2012 № 3 на
суму на суму 450000,00 грн., у тому числі ПДВ
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
Так, Податковий кодекс України
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Кодексу, податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.
В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1
статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податок на додану вартість належить до
загальнодержавних податків, які
нараховуються та сплачуються
відповідно до норм розділів V цього
Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1
статті 180 розділу V Податкового кодексу
України, для цілей оподаткування
податком на додану вартість платником
податку є будь-яка особа, що
провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього
Кодексу встановлено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту
14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового
кодексу України передбачено, що при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3 статті
202 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до пункту 201.7 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України).

В силу приписів пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу).

Згідно з приписами пункту 201.2 статті 201
Податкового кодексу України, форма та
порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби.

Пунктом 16 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 № 1379 на виконання вимог
статті 201 Податкового кодексу України
та чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
всі складені примірники (оригінал і
копія) податкової накладної
підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця.

Обов`язок платника податку - продавця
товарів (виконавця робіт, послуг)
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою податкову накладну
визначено також пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України.

Абзацом 9 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту (абзац 11 пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України).

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); 2) фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; 3) наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності; 4)
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
зазвичай супроводжують операції
певного виду та підтверджують їх
фактичне виконання; 5) наявності у
покупця належним чином оформленої
податкової накладної.

Відсутність хоча б одного з наведених
елементів, навіть за наявності певних
первинних документів, виключає
можливість формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість.

Як вже зазначалось судом вище,
податкова накладна від 15.02.2012 № 3, за
результатами отримання якої позивачем
сформовано податковий кредит за лютий
2012 року на суму 75000,00 грн., не містить
підпису особи, яка уповноважена від
імені Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демстрой»
здійснювати постачання послуг.

Обставин, що свідчать про подання
платником податків разом з декларацією
з податку на додану вартість за лютий
2012 року заяви зі скаргою про видачу
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Демстрой»
непідписаної податкової накладної
позивачем суду не наведено, належних
документальних доказів на
підтвердження цих обставин не надано.

Відтак, твердження податкового органу
стосовно порушення порядку заповнення
цієї накладної, що не дає позивачу
права на включення податку на додану
вартість у сумі 75000,00 грн. до
податкового кредиту, суд, виходячи із
приписів пункту 198.6 статті 198, пунктів
201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу
України, вважає цілком обґрунтованими.

Водночас, висновки відповідача про
відсутність факту отримання позивачем
послуг від його контрагента судом
до уваги не приймаються, оскільки: такі
висновки ґрунтуються виключно на
відтвореній в акті перевірки
інформації щодо господарського
діяльності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» з іншими
суб`єктами господарювання, тобто
стосуються осіб, які не беруть участь у
даній справі; в дійсності факт надання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Демстрой» позивачу
послуг та їх використання у
господарській діяльності податковим
органом не перевірявся.

Частиною першою статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що у ході перевірки
позивачем подано податковому органу
податкову накладну, що оформлена з
порушенням вимог статті 201 Податкового
кодексу України, а отже і не
підтверджує задекларований ним
податковий кредит за лютий 2012 року у
сумі 75000,00 грн., зважаючи на те, що
доказів використання позивачем права
на подання в порядку, визначеному цією
статтею, заяви зі скаргою на
постачальника, яка є підставою для
включення наведеної вище суми податку
до складу податкового кредиту,
позивачем суду не надано, суд дійшов
висновку, що податкове
повідомлення-рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби від
16.04.2013 № , яким здійснено
коригування у сторону зменшення
задекларованого позивачем розміру
від`ємного значення податку на додану
вартість на суму 75000,00 грн., є цілком
правомірним.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд дійшов висновку,
що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень, а доказів
понесення ним інших витрат, пов'язаних
з розглядом справи, суду не надано,
судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.