Справа № 808/4902/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року 14 год. 15 хв. Справа №
808/4902/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Недашківської К.М., розглянув в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області про
скасування запису в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області (далі іменується -
відповідач), в якому позивач просить
суд скасувати запис в Єдиному
державному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна щодо
квартири АДРЕСА_1; тип обтяження -
заборона (архівний запис);
реєстраційний номер обтяження 2138418;
зареєстрований 30.06.2005 11:16:19 за №2138418
реєстратором: Приватний нотаріус
ОСОБА_2

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані
тим, що позивач не зумів здійснити
відчуження належної йому на праві
власності квартири, оскільки став
відомий факт наявності у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна запису (архівного
запису) щодо заборони на відчуження
нерухомого майна. Позивач звертався до
начальника Головного управління
юстиції Запорізької області зі
скаргою, однак останній повідомив, що
вирішити питання щодо скасування
помилкового запису стосовно обтяження
можливе лише у судовому порядку.

Ухвалою судді від 04.08.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час і місце розгляду справи, у
судове засідання, не прибув, проте
подав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, у судове засідання
також не прибув, проте подав до суду
письмові заперечення проти позову, в
яких також просив суд провадити
розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - приватний нотаріус
ОСОБА_2, належним чином повідомлена про
дату, час і місце розгляду справи, у
судове засідання не прибула, проте у
письмових поясненнях просила суд
провадити розгляд справи за її
відсутності.

Керуючись приписами статті 122 КАС
України, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження за відсутності
представників сторін, на підставі
наявних у матеріалах справи доказів,
зміст та обсяг яких достатній для
вирішення спору по суті.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12
та статті 41 КАС України, у зв'язку з
неявкою в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу не здійснювалось.

За приписами статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу від 23.03.2004 (посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4;
реєстраційний номер 891), предметом
якого являвся продаж нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 89,27
кв.м. (а.с. 7).

Право власності на вказане нерухоме
майно зареєстроване за позивачем
02.04.2004, що вбачається зі змісту Витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно №3253090 від 02.04.2004 (дата
прийняття рішення про реєстрацію права
власності: 02.04.2004) (номер запису: 35992 в
книзі: 224) (а.с. 8).

Проте, у 2014 році позивачу стало відомо
про існування заборони на відчуження
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 89,27 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
наявний запис (архівний запис) щодо
заборони, зареєстрований 30.06.2005 за
№2138418 реєстратором: Приватним
нотаріусом ОСОБА_2, на підставі
договору застави від 27.02.2003 (а.с. 13).

Позивач звернувся до Начальника
Головного управління юстиції у
Запорізькій області зі скаргою від
29.04.2014 щодо проведення за фактом
наявності в Реєстрі запису про
обтяження перевірки (а.с. 9).

За результатами розгляду скарги,
заступником начальника Головного
управління юстиції у Запорізькій
області надано письмову відповідь від
08.06.2014, в якій зазначено наступне:
наказом Головного управління юстиції у
Запорізькій області №612/05-0 від 23 грудня
2012 року нотаріальна діяльність
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
була припинена з 02 січня 2013 року на
підставі її заяви. Враховуючи
вищезазначене, витребувати пояснення
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
не вважається можливим. Документи, на
підставі яких була вчинена нотаріальна
дія, зазначена у зверненні, були
витребувані із архівних документів
Державного нотаріального архіву
Головного управління юстиції.
Перевіркою, проведеною Головним
управлінням юстиції у Запорізькій
області встановлено, що 23 березня 2004
року за реєстровим №891 приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4
посвідчений договорів купівлі-продажу
нерухомого майна, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_1. При посвідченні
вищезазначеного договору приватним
нотаріусом були витребувані всі
документи, передбачені на час вчинення
нотаріальної дії чинним
законодавством. Перед вчиненням
нотаріальної дії нотаріусом були
здійснені заходи, передбачені пунктом
38 та пунктом 47 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
№20/5, яка діяла на час вчинення
нотаріальної дії, що підтверджується
Довідкою з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Витягом з Державного реєстру застав
рухомого майна про податкову заставу.
Крім цього, відділом нотаріату
Головного управління юстиції
витребувані пояснення приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 З даних
пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_2
було встановлено, що в Алфавітній книзі
обліку заборони відчуження жилих
будинків і арештів, накладених на жилі
будинки за 2003 рік та Реєстрі для
реєстрації заборон відчуження жилих
будинків (частин будинків) та квартир
за 2003 рік, які зберігаються у
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
запис щодо накладення заборони на
відчуження нерухомого майна,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке
належить ОСОБА_3, відсутній. Також
повідомляємо, що наказом Міністерства
юстиції України «Про затвердження
Порядку використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна» Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна» від 14.12.2012
№1844/5, дія Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
припинена. З 01 січня 2013 року
запроваджено нову систему державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, створення якої
передбачено Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».
Враховуючи вищезазначене на
сьогоднішній день жоден нотаріус не
має можливості скасувати запис щодо
обтяження майна ОСОБА_3, оскільки
відповідно до вимог статті 46-1 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус тільки
під час вчинення нотаріальних дій з
нерухомим майном має доступ та
користується Державним реєстром
речових прав на нерухоме майно. Під час
користування Державним реєстром
речових прав на нерухоме майно,
нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на
якого покладені функції державного
реєстратора прав, керується Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядком надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженим постановою Кабінету
міністрів України від 17.10.2013 №868.
Вимогами пункту 74 Порядку передбачений
перелік документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи зазначене, вирішити питання
щодо скасування помилкового запису
стосовно обтяження на нерухоме майно,
яке належить ОСОБА_1, можливо лише у
судовому порядку.

Зі змісту даної відповіді заступника
начальника Головного управління
юстиції у Запорізькій області
вбачається, що за фактом наявності
запису в Єдиному реєстрі було
проведено перевірку, та зроблено
висновок, що даний запис є помилковим.

З метою з'ясування всіх обставин по
справі, судом залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
приватного нотаріуса ОСОБА_2, яка
надала письмові пояснення про те, що
документи за 2003 рік (Алфавітна книга
обліку інших договорів (в тому числі
договорів застави); справа 2-10 (інші
договори, в тому числі договори
застави)) знаходяться на зберіганні в
Державному нотаріальному архіві
Запорізької області за адресою: місто
Запоріжжя, бульвар Центральний,
будинок №20. Також повідомила, що в
Реєстрі для реєстрації заборон
відчуження житлових будинків, квартир
та іншого нерухомого майна, та арештів,
накладених судовими та слідчими
органами за 2003 рік, та в Алфавітній
книзі обліку заборон відчуження
житлових будинків, квартир та іншого
нерухомого майна за 2003 рік, які не були
передані на зберігання Державному
нотаріальному архіву Запорізької
області, не значиться громадянка
ОСОБА_3, як особа, на майно якої
накладено арешт, та майно - квартира
АДРЕСА_1, на яке накладено заборону
відчуження чи арешт.

Ухвалою суду від 02.09.2014 витребувано у
Державного нотаріального архіву
Запорізької області (бульвар
Центральний, будинок №20, місто
Запоріжжя) наступні документи: витяг з
Алфавітної книги інших договорів (в
тому числі договорів застави) за 2003 рік,
справа №2-10, стосовно договору застави
б/н від 27.02.2003 (об'єкт застави - житлова
квартира за адресою: АДРЕСА_1),
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_2

На адресу суду надійшов лист «Про
надання копій нотаріальних
документів» від 11.09.2014, відповідно до
якого завідувач Державного
нотаріального архіву Запорізької
області повідомив наступне: надати
витребувані документи неможливо через
їх відсутність; Справа: Алфавітна книга
обліку інших договорів за 2003 рік -
відсутня (а.с. 41).

Тобто, у даному випадку, оформлення
права власності за позивачем на
нерухоме майно (02.04.2004) відповідно до
договору купівлі-продажу (23.03.2004)
відбулось задовго до того, як до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна було внесено
запис (архівний запис) про заборону
(реєстраційний номер обтяження 2138418;
зареєстровано: 30.06.2005).

За приписами пункту 1.5 Наказу
Міністерства юстиції України
«Положення про Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна»
від 09.06.1999 №31/5 (у редакції, чинній на
момент внесення запису до Єдиного
реєстру) (далі іменується - Положення
№31/5), реєстраторами Реєстру заборон
(далі - Реєстратор) є: державні
нотаріальні контори, державні
нотаріальні архіви, приватні
нотаріуси, які уклали відповідні
договори з Адміністратором і мають
повний доступ до Реєстру заборон через
комп'ютерну мережу; державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України та його
регіональні філії.

Реєстратори приймають заяви про
реєстрацію обтяження об'єкта
нерухомого майна від державних
нотаріальних контор та приватних
нотаріусів, які не є Реєстраторами,
посадових осіб виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад, судів
та слідчих органів та постанови про
арешт майна боржника органів державної
виконавчої служби та інших осіб,
визначених цим Положенням; уносять та
вилучають записи до (з) Реєстру заборон
про заборони, арешти щодо нерухомого
майна; отримують (видають) витяги з
Реєстру заборон.

Пунктом 2.1 Положення №31/5 передбачено,
що підставами для внесення до Реєстру
заборон відомостей про накладення
(зняття) заборони та арештів на об'єкти
нерухомого майна є накладення (зняття)
державною нотаріальною конторою або
приватним нотаріусом - Реєстратором
заборони відчуження на об'єкти
нерухомого майна.

При цьому, відповідно до пункту 2.6
Положення №31/5, до Реєстру заборон
уносяться такі відомості про
обтяження: дані про підстави
виникнення обтяження: назва
документа, його номер та дата, повне
найменування органу, що накладає
обтяження; дані про особу, щодо майна
якої встановлено обтяження; дані про
об'єкт обтяження: ідентифікаційні
номери об'єкта нерухомого майна та
відомості про його місцезнаходження.

Пунктом 2.7 Положення №31/5 передбачено,
що реєстратор після реєстрації
(вилучення) обтяження об'єкта
нерухомого майна виготовляє два
примірники витягу про реєстрацію в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, один з яких
протягом двох робочих днів надсилає на
адресу особи, яка подавала відповідну
заяву чи постанову, а другий залишає у
своїй справі.

З матеріалів справи вбачається, що на
нерухоме майно, право власності на яке
зареєстровано за позивачем у 2004 році,
зареєстровано заборону у 2005 році, при
цьому у Відомостях з реєстру вказано
власника ОСОБА_3, тобто запис про
обтяження (заборону) внесено до Реєстру
протиправно.

Пунктом 4 Наказу Міністерства юстиції
України №1844/5 від 14.12.2012 «Про
затвердження Порядку використання
даних Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна» з 01 січня 2013 року припинено
доступ державних нотаріальних контор,
державних нотаріальних архівів,
приватних нотаріусів до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек, а реєстраторів бюро технічної
інвентаризації - до Реєстру прав
власності на нерухоме майно, а тому
позовні вимоги щодо зобов'язання
Гайсинської державної нотаріальної
контори вилучити з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна запису про заборону не
підлягають задоволенню.

При цьому, відповідно до Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року №401/2011,
Державна реєстраційна служба України є
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади з питань
реалізації державної політики у сферах
державної реєстрації актів цивільного
стану, державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно, державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян, інших
громадських формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності,
яка, крім інших функцій, здійснює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно відповідно до закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про
протиправність внесеного до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна запису щодо заборони
(архівний запис) на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1.

Виходячи з наведених положень
нормативно-правових актів, суд
приходить до висновку, що скасування
запису внесеного до Єдиного реєстру
заборон про заборону (архівний запис)
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
належить до повноважень реєстраційної
служби - відповідача.

Суд зазначає, що саме зобов'язуючи
відповідача скасувати запис внесений
до Єдиного реєстру про заборону на
нерухоме майно, суд своїм рішенням
відновлює порушені права позивача.

Відповідно до статті 55 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом.

За приписами статті 41 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до статті 8 Закону України
№1952-IV, орган державної реєстрації прав:
1) проводить державну реєстрацію прав
та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації; 2) забезпечує ведення
Державного реєстру прав; 3) надає
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; 4) забезпечує облік
безхазяйного нерухомого майна; 5)
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 20.03.1952, кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

За правилами частини 2 статті 11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За правилами частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним запис в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна щодо квартири
АДРЕСА_1; тип обтяження: заборона
(архівний запис); реєстраційний номер
обтяження - 2138418, зареєстрований 30
червня 2005 року.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області скасувати
запис в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
щодо квартири АДРЕСА_1; тип обтяження:
заборона (архівний запис);
реєстраційний номер обтяження - 2138418,
зареєстрований 30 червня 2005 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 суму сплаченого
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 (вісім) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська