Справа № 817/2443/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2443/14

22 жовтня 2014 року м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
судді Гломба Ю.О. за участю секретаря
судового засідання Маринич В.М. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Кузьменюк Н.М.

відповідача: представник Довгалюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод мінеральної
води "Маломидська" до
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод мінеральної
води «Маломидська» (далі - «Завод
мінеральної води «Маломидська»)
звернулося до суду з позовом до
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - Костопільська ОДПІ) про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.07.2014 року за
№ та №.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, з підстав
викладених в позовній заяві. В
обґрунтування позову зазначив, що в
травні 2014 року у зв'язку з отриманням
позивачем податкової накладної ПП
«Компанія Алексіс Експрес» №40 від
21.05.2014 року у ТОВ «Завод мінеральної
води «Маломидська» виникло право на
віднесення суми ПДВ 2320,33 грн. до
податкового кредиту, а тому вважає, що
висновок податкового органу про те, що
позивачем безпідставно включено до
податкового кредиту суму ПДВ 2320,33 грн. є
необґрунтованим та недоведеним. Також
стверджував, що товари, придбані
позивачем у травні 2014 року та суми ПДВ у
розмірі 1937,48 грн. яких включені до
податкового кредиту травня 2014 року,
використовувалися позивачем у
господарській діяльності. За таких
обставин вважає, що податкові
повідомлення-рішення від 27.07.2014 року за
№ та № не відповідають
фактичним обставинам, прийняті
всупереч чинному законодавству, а тому
підлягають скасуванню. З таких підстав
просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав з підстав,
викладених в письмових запереченнях
(а.с.90-91). В обґрунтування заперечень
пояснив, що камеральною перевіркою, за
результатами якої складено акт
№310/15/35051305 від 17.07.2014 року, встановлено
порушення ТОВ «Завод мінеральної води
«Маломидська» п.198.6 та п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України, а саме:
безпідставно включено до складу
податкового кредиту суму ПДВ 2320,33 грн.,
згідно податкової накладної ПП
«Компанія Алексіс Експрес» №40 від
21.05.2014 року, так як вказана накладна не
була надана в підтвердження сум
податкового кредиту за травень 2014 року
на запит податкового органу від 25.06.2014
року за №4667/10/17-09-15-01, а також до складу
податкового кредиту травня 2014 року
включені суми ПДВ по товарах,що не
пов'язані з господарською діяльністю
позивача. За таких обставин стверджує,
що платником завищено суму податкового
кредиту за травень 2014 року на 4258 грн.,
завищено суму від'ємного значення за
травень 2014 року на 2241 грн., суму
бюджетного відшкодування завищено на
2017 грн. З таких підстав, вважає
оспорювані податкові
повідомлення-рішення обґрунтованими,
правомірними та такими, що не
підлягають скасуванню, а тому в
задоволенні позову просив відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.04.2007 року ТОВ
«Завод мінеральної води «Маломидська»
зареєстроване як юридична особа, про що
свідчить копія Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та копія
Довідки АА №669980 з Єдиного державного
реєстру підприємців та організацій
України (а.с.8-10). Видами діяльності ТОВ
«Завод мінеральної води «Маломидська»
за КВЕД-2010 є: виробництво
безалкогольних напоїв; виробництво
мінеральних вод та інших вод, розлитих
у пляшки; вирощування пряних,
ароматичних і лікарських культур;
виробництво тари з пластмас; оптова
торгівля напоями; неспеціалізована
оптова торгівля; роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами (а.с.10).

17.07.2014 року головним державним
ревізором-інспектором відділу
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Цвірко-Годицькою Л.А.
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих ТОВ «Завод мінеральної
води «Маломидська» у податковій
звітності з податку на додану вартість,
за результатами якої складено акт
17.07.2014 року №310/15/35051305 (а.с.11-13).

За висновками контролюючого орагну,
ТОВ «Завод мінеральної води
«Маломидська» включено до податкового
кредиту травня 2014 року суми ПДВ за
придбані товари, які не пов'язані з
господарською діяльністю платника.

Згідно із розрахунку до акту перевірки
в основу визначення розміру зменшеного
податкового кредиту (4257,8 грн.) в розрізі
придбаних товарів податковим органом
покладено наступні суми:

- 2320,33 грн. ПДВ, сплачені в сумі
товару (кришка поліетиленова, бутиль ПК
без ручки, насос ручний для води, пакет),
придбаного у ПП «Компанія Алексіс
Експрес» на підставі податкової
накладної №39 від 21.05.2014 року;

- 116,50 грн. ПДВ, сплачені в сумі
товару (пилосос), придбаного у ТОВ
«Епіцентр» на підставі податкової
накладної №8736/22 від 21.05.2014 року;

- 860,33 грн. ПДВ, сплачені в сумі
товару (насадка пінна - 40,83 грн., міні
мийка - 666,5 грн., пилосос - 116,5 грн., фільтр
для води - 36,5 грн.), придбаного у ТОВ
«Епіцентр» на підставі податкової
накладної №8306/22 від 16.05.2014 року;

- 421,49 грн. ПДВ, сплачені в сумі
товару (подушка - 52,8 грн., ковдра вовняна
- 86,65 грн., ковдра евкаліптова - 254,3 грн.
салатник 25 см - 15,67 грн. салатник 16,5 см -
12,07 грн.), придбаного у ТОВ «Епіцентр» на
підставі податкової накладної №8893/22
від 22.05.2014 року;

- 242,15 грн. ПДВ, сплачені в сумі
товару (подушка - 86,4 грн., ковдра
евкаліптова - 155,75 грн.), придбаного у ТОВ
«Епіцентр» на підставі податкової
накладної №9006/22 від 23.05.2014 року;

- 297 грн. ПДВ, сплачені в сумі
товару (подушка - 86,4 грн., ковдра вовняна
- 210,6 грн.), придбаного у ТОВ «Епіцентр»
на підставі податкової накладної №9007/22
від 23.05.2014 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № від 24.07.2014 року, яким ТОВ
«Завод мінеральної води «Маломидська»
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у т.ч. заявленого в
рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 2017
грн. та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1008,50 грн. (а.с.14);

- № від 24.07.2014 року, яким ТОВ
«Завод мінеральної води «Маломидська»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 2241 грн.(а.с.16).

Вказані податкові
повідомлення-рішення ґрунтуються на
висновках податкового органу про
порушення ТОВ «Завод мінеральної води
«Маломидська» п.198.6 та п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України, а саме:
завищення суми бюджетного
відшкодування на 2017 грн. та завищення
суми від'ємного значення (ряд.19) на 2241
грн.

Надаючи правову оцінку податковим
повідомленням-рішенням за № та
№ від 27.07.2014 року, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу
(п. 198.1ст.198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Аналіз вказаної законодавчої норми
дозволяє стверджувати, що податковий
кредит складається не з будь-яких сум
нарахованого податку, а лише з тих сум,
які в подальшому використані в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, за відсутності у платника
податків доказів використання
товарів/послуг для потреб власної
господарської діяльності - отримання
доходу та доказів використання таких
товарів/послуг в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності (направленої на отримання
доходу) витрати, здійснені на отримання
таких товарів/послуг, не повинні
відображатися у складі податкового
кредиту платника податку на додану
вартість.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду /пункт 200.3 статті
200 Податкового кодексу України/.

Відповідно до пункту 200.4 цього ж
Кодексу якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Судом встановлено, що 31.05.2014 року ТОВ
«Завод мінеральної води «Маломидська»
придбано міні-мийку KARCHER К5 на суму 3332,50
грн. разом з аксесуарами до неї, а саме:
фільтром для води на суму 182,50 грн. та
насадкою пінною на суму 204,17 грн., що
підтверджується податковою накладною
№8306/22 від 16.05.2014 року і товарним чеком
№Кнк/RV-0414724 від 16.05.2014 року (а.с.41-42).

Одночасно, долучені до матеріалів
справи документи, а саме: наказ про
введення в експлуатацію основного
засобу, відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів №5/3 від 31.05.2014 року (а.с.51), акт
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від
31.05.2014 року (а.с.52), оборотно-сальдова
відомість по рахунку 117,1521 та 1532 за
травень 2014 року (а.с.57-58,125,128), акт
приймання-здачі відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів від 31.05.2014 року (а.с.53) та
технологічна схема розливу питної
води, погодженої 25.07.2009 року директором
товариства, (а.с.116) свідчать про
подальше використання придбаних
товарів (міні-мийки KARCHER К5, фільтру для
води та насадки пінної) у господарській
діяльності позивача згідно з КВЕД.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
нарахований в ціні придбання вказаних
товарів (міні-мийки, фільтру для води та
насадки пінної) податок на додану
вартість на загальну суму 743,83 грн.
підлягає включенню до податкового
кредиту травня 2014 року та подальшому
відшкодуванню згідно із Податковим
кодексом України, так як витрати
позивача на придбання даних товарів
відповідають критерію економічної
доцільності та цілям господарської
діяльності позивача, тобто є
пов'язаними з господарською діяльністю
ТОВ «Завод мінеральної води
«Маломидська».

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи встановлені в ході судового
розгляду справи обставини в їх
сукупності, суд вважає, що відповідач,
приймаючи податкове
повідомлення-рішення № від 24.07.2014
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, задекларованої за
травень 2014 року, у розмірі 743,83 грн., діяв
не на підставі, не в межах повноважень
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10)своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення № від 24.07.2014
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, задекларованої за
травень 2014 року, у розмірі 743,83 грн. не
відповідає вказаним критеріям
правомірності, є необґрунтованим,
таким, що прийняте без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, тому підлягає
скасуванню, а позов в цій частині -
задоволенню.

Поміж тим, судом також встановлено, що в
травні 2014 року позивачем було придбано
2 пилососи Einhell BT-VC 1250 S згідно з
податковими накладними №8736/22 від 21.05.2014
року, №8306/22 від 16.05.2014 року та товарними
чеками №Кнк/RV-0414724 від 16.05.2014 року,
№Кнк/RV-0432586 від 21.05.2014 року (а.с.41-44).
Відповідно до наказу ТОВ «Завод
мінеральної води «Маломидська» №5/3 від
31.05.2014 року вказані пилососи були
введені в експлуатацію (а.с.51).

Крім того, в травні 2014 року ТОВ «Завод
мінеральної води «Маломидська» було
придбано ковдри, подушки та посуд
згідно з податковими накладними №8893/22
від 22.05.2014 року, №9006/22 від 23.05.2014 року та
№9007/22 від 23.05.2014 року.

На переконання суду, суми ПДВ, сплачені
у вартості вказаних товарів (пилососів,
подушок, ковдр та посуду) в загальному
розмірі 1937,48 грн. не можуть входити до
складу податкового кредиту позивача
травня 2014 року, як такі, що в подальшому
не були використані в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Твердження представника позивача щодо
використання вказаних товарів у
господарській діяльності ТОВ «Завод
мінеральної води «Маломидська», що на
думку позивача, підтверджується актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) інших необоротних
активів, наказами про прийняття на
роботу охоронників №30 від 21.11.2013 року
та №6 від 02.06.2013 року, пропозицією щодо
поліпшення умов праці від 21.02.2014 року,
судом оцінюються критично.

Матеріали справи свідчать,
представником позивача в судовому
засіданні не заперечувалося, що
вказані товари (пилососи, подушки,
ковдри та посуд) використовувалися
лише для поліпшення умов праці
працівників, тобто для внутрішнього
використання та споживання, що в свою
чергу, не пов'язано з безпосереднім
здійсненням ТОВ «Завод мінеральної
води «Маломидська» господарської
діяльності, визначеної згідно з КВЕД,
зокрема, виробництвом безалкогольних
напоїв, мінеральних вод та інших вод,
розлитих у пляшки, вирощуванням пряних,
ароматичних і лікарських рослин,
виробництвом тари з пластмас, оптовою
торгівлею напоями тощо.

Щодо зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, задекларованої за травень 2014
року, на підставі податкової накладної
№40 від 21.05.2014 року розмірі 2320,33 грн., суд
погоджується з такими висновками
податкового органу з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25.06.2014 року з
метою перевірки правильності
формування ТОВ «Завод мінеральної води
«Маломидська» податкового кредиту по
ТОВ «Епіцентр К» Костопільською ОДПІ
позивачу було направлено лист
№4667/10/17-09-15-01 з проханням надати копії
первинних, бухгалтерських та інших
документів, що підтверджують отримання
товару, первинних даних
бухгалтерського обліку щодо
оприбуткування та використання ТМЦ,
первинних документів, що підтверджують
оплату податкового кредиту у травні 2014
року (а.с.26).

Листом №67 від 14.07.2014 року (вх.№1226/10 від
14.07.2014 року) ТОВ «Завод мінеральної води
«Маломидська» надано відповідачу
пакет документів, а саме: копії 17
податкових накладних, копії видаткових
накладних, товарних чеків та актів
виконаних робіт, оборотно-сальдову
відомість по рахунку 631 за травень 2014
року, копії платіжних доручень за
квітень 2014 року в кількості 5 шт.(а.с.27).
Зокрема, по контрагенту позивача ПП
«Компанія Алексіс Експрес» позивачем
було надано наступні накладні:№2 від
05.05.2014 року на загальну суму 650 грн., в
т.ч. ПДВ в розмірі 108,33 грн. та №39 від
21.05.2014 року на загальну суму 13922 грн. в
т.ч. ПДВ в розмірі 2320,33 грн. (а.с.157).

Судом встановлено, представниками
сторін не заперечувалося, що до реєстру
отриманих податкових накладних за
травень 2014 року включено податкову
накладну ПП «Компанія Алексіс Експрес»
№40 від 21.05.2014 року на загальну суму 13922
грн., в т.ч. ПДВ 2320,33 грн.(а.с.117-122) Більше
того, дана накладна №40 від 21.05.2014 року
зареєстрована з Єдиному реєстрі
податкових накладних, що
підтверджується витягом з Єдиного
реєстру податкових накладних №1 від
11.08.2014 року (а.с.29).

В силу вимог п.44.6 ст.46 Податкового
кодексу України у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Матеріали справи свідчать, що на момент
проведення перевірки (17.07.2014 року) у
податкового органу була відсутня
податкова накладна №40 від 21.05.2014 року,
на підставі якої ПДВ в сумі 2320,33 грн.,
віднесено позивачем до податкового
кредиту. При цьому, як вбачається з
копії журналу реєстрації вихідної та
вхідної кореспонденції (а.с.152-154) та
копії поштового конверту з відміткою
дати відправки 23.07.2014 року (а.с.155),
податкова накладна ПП «Компанія
Алексіс Експрес» №40 від 21.05.2014 року
була надіслана позивачу лише 23.07.2014
року та відповідно отримана останнім
24.07.2014 року, тобто після проведення
перевірки (17.07.2014 року).

Враховуючи встановлені обставини, суд
дійшов висновку про порушення ТОВ
«Завод мінеральної води «Маломидська»
п.198.6 ст.198 Податкового кредиту України,
що полягає у віднесенні до податкового
кредиту травня 2014 року суми ПДВ 2320,33
грн. згідно з податковою накладною ПП
«Компанія Алексіс Експрес» №40 від
21.05.2014 року, а тому в задоволенні позову
в цій частині слід відмовити.

Одночасно суд зазначає, що відповідно
до абз. 3 п. 198.6 статті 198 Податкового
кредиту України у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
податкового повідомлення-рішення
№ від 24.07.2014 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, задекларованої за травень 2014
року, у розмірі 743,83 грн.

При зазначених обставинах, вимоги
позивача про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24.07.2014
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, задекларованої за
травень 2014 року, у розмірі 743,83 грн.
правомірні, обґрунтовані і підлягають
до задоволення, а заперечення
відповідача в цій частині суд відхиляє
як безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674,
під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Оскільки судом частково задоволено
адміністративний позов та враховуючи
ту обставину, що адміністративний
позов містить вимоги майнового
характеру, які оплачені позивачем у
розмірі 10% від ставки судового збору,
суд стягує з ТОВ «Завод мінеральної
води «Маломидська» до Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
1333,77 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 24.07.2014 року № в
частині зменшення Товариству з
обмеженою відповідальністю "Завод
мінеральної води "Маломидська" суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, задекларованої за
травень 2014 року, у розмірі 743,83 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю "Завод
мінеральної води "Маломидська" до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1333,77 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Гломб Ю.О.