Справа № 2а/0370/778/11
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2011-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року Справа № 2а/0370/778/11

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кириченку О.О.,

за участю представників позивача
Марцюнюк І.І., Королюк Н.В.,

представників відповідача Бесарабчук
Л.В., Радчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
управління Держкомзему у
Ківерцівському районі Волинської
області до управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі про
визнання протиправними та скасування
розпорядження про усунення порушень,
вимоги про сплату боргу та рішень в
частині утримання страхових внесків і
накладення штрафних санкції,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року управління
Держкомзему у Ківерцівському районі
Волинської області звернулося в суд з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі (далі
по тексту - УПФ України в
Ківерцівському районі) про визнання
протиправними та скасування акту про
результати позапланової перевірки №7
від 28.02.2011 року, розпорядження про
усунення порушень №842/03-25 від 09.03.2011
року, вимоги про сплату боргу №242 від
09.03.2011 року та рішень №№ 98, 99 та 100 від
09.03.2011 року в частині утримання
страхових внесків і накладення
штрафних санкції.

Позов мотивовано тим, що відповідачем
була проведена перевірка позивача з
питань дотримання вимог законодавства
щодо нарахування, обчислення та сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів та надання
достовірних відомостей до органів
Пенсійного фонду за період з 01.05.2000 року
по 31.12.2010 року, про що складено
відповідний акт №7 від 28.02.2011 року.
Зазначають, що за актом перевірки
встановлено порушення правильності
нарахування та сплати страхових
внесків із заробітної плати начальнику
управління ОСОБА_5 у зв'язку з виходом
на пенсію, який був звільнений наказом
Державного комітету України №431-кт від
30.07.2009 року з 01 серпня 2009 року, і
відповідно 03 серпня 2009 року Головне
управління Держкомзему у Волинській
області оголосило наказ Держкомзему
України та направило для виконання в
управління Держкомзему в
Ківерцівському районі. Вказують на те,
що нарахування та виплата суми
компенсації за невикористану
відпустку ОСОБА_5 проводилась вже після
його звільнення, а тому не були
нараховані на цю компенсацію страхові
внески, які утримуються до Пенсійного
фонду, оскільки він вже не був у
трудових відносинах з управлінням
Держкомзему і вважався
незастрахованою особою. Відповідно до
законодавства страхові внески
справляються тільки із застрахованих
осіб. Оскільки 01.08.2008 року був неробочий
день - субота, ОСОБА_5 не працював
жодного робочого в серпні 2009 року, тому
у відповідача не було правових підстав
для винесення оскаржуваних актів.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 20.04.2011 року
провадження у цій справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування акту про
результати позапланової перевірки №7
від 28.02.2011 року закрито, оскільки даний
акт не тягне за собою ніяких обов'язків
для позивача, а лише стверджує факт
проведення перевірки та опис виявлених
порушень.

Представники позивача Марцюнюк І.І.,
Королюк Н.В. в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали з підстав
викладених у позові. По суті пояснили,
що ОСОБА_5 згідно табеля обліку
робочого часу, в місяці серпні 2009 року
жодного дня на роботу не виходив (не
працював), оскільки він був звільнений,
наказ про звільнення йому був
оголошений 03.08.2009 року, а на 1 та 2 число
припали вихідні неробочі дні (субота та
неділя). У зв'язку з цим, на суму
компенсації за невикористану
відпустку ОСОБА_5 страхові внески не
нараховувались та не утримувались.
Підтвердили, що всі належні ОСОБА_5
виплати були видані. Вважають, що
розпорядження про усунення порушень
№842/03-25 від 09.03.2011 року, вимога про
сплату боргу №242 від 09.03.2011 року та
рішення №№ 98, 99 та 100 від 09.03.2011 року в
частині утримання страхових внесків і
накладення штрафних санкції є такими,
що суперечать чинному законодавству,
тому просять їх визнати в цій частині
протиправними та скасувати.

Представники відповідача Бесарабчук
Л.В., Радчук А.А. позов не визнали.
Пояснили, що відповідно до наказу
Головного управління Держкомзему у
Волинській області про звільнення
ОСОБА_5, йому було нарахована
компенсація за 50 днів невикористаної
відпустки в сумі 5679,50 грн. за період
роботи з 02.06.2008 року по 03.08.2009 року
включно. Оскільки день звільнення - 03
серпня 2009 року є останнім робочим днем
ОСОБА_5, а також те, що сума компенсації
нарахована за 03.08.2009 року, вважають, що
така компенсація є базою для
нарахування страхових внесків. Однак,
позивачем на згадану компенсацію не
було проведено нарахування страхових
внесків. За результатами проведеної
перевірки позивачу було проведено
донарахування страхових внесків за
серпень 2009 року в розмірі 33,2% суми
фактичних витрат на оплату праці, що
становить 1941,37 грн. У зв'язку з цим, УПФ
України в Ківерцівському районі на
підставі статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» було прийнято рішення про
усунення порушень, винесено вимогу про
сплату боргу та прийняті рішення про
застосування фінансових санкцій №№98,
99 і 100. Вважають, що так як компенсація
за невикористану відпустку
відноситься до фонду оплати праці в
складі податкової заробітної плати, як
вид за невідпрацьований час, тому
нарахування страхових внесків
здійснюється на загальних підставах.
Просять відмовити в позові повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову, з наступних
підстав.

Частиною 1 статті 6 КАС України
передбачено, що кожному гарантується
право на захист його прав, свобод та
інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дії чи
бездіяльності.

Відповідно до довідки відділу
статистики у Ківерцівському районі
серії АБ №19990/42 управління Держкомзему
у Ківерцівському районі є юридичною
особою.

З дослідженого судом Положення про
управління Держкомзему у
Ківерцівському районі Волинської
області вбачається, що воно є
територіальним органом Держкомзему і
підзвітне та підконтрольне відповідно
головному управлінню Держкомзему у
Волинській області та Держкомзему.
Управління у своїй діяльності
керується Конституцією України,
законами України, постановами ВР
України, актами Президента України і КМ
України, наказами Держкомзему,
головного управління Держкомзему у
Волинській області. Управління є
юридичною особою.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року N 1058-IV в редакції від
23.12.2010, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин (далі - Закон №
N1058-IV) Пенсійний фонд є органом, який
здійснює керівництво та управління
солідарною системою, провадить збір,
акумуляцію та облік страхових внесків,
призначає пенсії та підготовляє
документи для її виплати, забезпечує
своєчасне і в повному обсязі
фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

В пункті 6 частини 2 статті 64 Закону
№1058-IV передбачено, що одним із
обов'язків Пенсійного фонду є
здійснення контролю за дотриманням
страхувальниками і застрахованими
особами пенсійного законодавства.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку
оформлення результатів перевірок, що
здійснюються органами Пенсійного
фонду України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України від 01.12.2008
року №21-1 (далі - Порядок №21-1) органи
Пенсійного фонду України здійснюють
планові та позапланові заходи
державного контролю шляхом проведення
перевірок.

Згідно з пунктами 2.3 - 2.5 Порядку №21-1, за
результатами перевірки в разі
виявлення порушень вимог
законодавства складається акт. Акт - це
документ, який стверджує факт
проведення перевірки з питань
дотримання чинного законодавства
платниками страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Акт повинен містити
систематизований виклад виявлених під
час перевірки фактів порушень норм
законодавства щодо нарахування та
сплати страхових внесків та інших
платежів, а також щодо формування та
надання відомостей про застрахованих
осіб, детальний опис виявлених
порушень з посиланням на відповідну
вимогу законодавства, а також
невиконання платником законних вимог
посадових осіб органів Пенсійного
фонду України, які проводили перевірку.

Судом встановлено, що на підставі
направлення начальника УПФ України в
Ківерцівському районі №7 від 25.02.2011
року завідувачем сектору по
контрольно-перевіряючій роботі за
нарахування і сплатою платежів Радчук
А.А. та провідним спеціалістом сектору
по контрольно-перевіряючій роботі за
нарахування і сплатою платежів
Трофімовою С.І. була проведена
позапланова перевірка управління
Держкомзему в Ківерцівському районі з
питань дотримання вимог законодавства
щодо нарахування, обчислення та сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів та надання
достовірних відомостей до органів
Пенсійного фонду за період з 01.05.2000 року
по 31.12.2010 року, про що складено акт №7
від 28.02.2011 року. З цього акту вбачається,
що перевіркою встановлено
приховування (заниження) фонду оплати
праці за серпень 2009 року в сумі 5679,50
грн., з якої утримуються страхові
внески, а нарахування та утримання
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснювалось з
порушенням вимог чинного
законодавства. Так, відповідно до
наказу Головного управління
Держкомзему у Волинській області №37-к
від 03.08.2009 року про звільнення ОСОБА_5 з
01.08.2009 року йому була нарахована та
виплачена сума компенсації за
невикористану відпустку в розмірі 5679,50
грн., проте нарахувань та утримань
страхових внесків на цю суму
компенсації не було проведено, чим
порушено статтю 19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пункт 3.5 Порядку №21-1, у разі відмови
платника (посадової особи) від
підписання акта посадовими особами
органу Пенсійного фонду вноситься до
такого акта відповідний запис.

В акті позапланової перевірки №7
внесено відмітку про те, що
представники управління Держкомзему в
Ківерцівському районі від підпису акта
відмовилися.

Відповідно до пункту 3.7 Порядку 21-1, за
наявності в акті перевірки
донарахованих сум страхових внесків
платнику протягом п'яти робочих днів з
дня завершення перевірки надається
(надсилається) розпорядчий документ
про усунення порушень. Розпорядчим
документом є вимога, форма якої
передбачена додатками 9 або 10 до
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 N 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за N
64/8663.

Згідно з частиною 3 статті 106 Закону
України N 1058-IV територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

На недоїмку нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу
(частина 3 статті 106 Закону України
№1058-IV).

Відповідно до пунктів 3, 4 та 7 частини 9
статті 106 Закону України №1058-IV,
виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі
фінансові санкції:

- за приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у
триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу) (п.3);

- за донарахування територіальним
органом Пенсійного фонду або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми (п.4);

- за несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків, передбачених цим Законом, -
штраф у розмірі 50 відсотків сум
несплачених або своєчасно не сплачених
авансових платежів (п.7).

Так, на підставі акту позапланової
перевірки №7 від 28.02.2011 року УПФ України
в Ківерцівському районі 09.03.2011 року
позивачу винесено вимогу про сплату
боргу №Ю 242 У, відповідно до якої
позивач у десятиденний строк
зобов'язаний сплатити недоїмку зі
сплати страхових внесків в сумі 2164,58
грн. Разом з цим, 09.03.2011 року
відповідачем було прийнято
розпорядження про усунення порушень за
результатами проведення позапланової
перевірки, яке як вбачається з відмітки
на нього позивачем отримане 11.03.2011 року.

Крім того, 09 березня 2011 року УПФ України
в Ківерцівському районі були винесені
рішення про застосування фінансових
санкцій, зокрема:

- №98 - за заниження страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески в
сумі 5700,84 грн.

- №99 - за донарахування органом
Пенсійного фонду сум своєчасно не
обчислених та несплачених страхових
внесків в сумі 2310,44 грн.;

- №100 - за неповну сплату авансових
платежів із страхових внесків в
розмірі 3103,01 грн.

З досліджених судом поштових
повідомлень про вручення
рекомендованих поштових відправлень
вбачається, що вимога про сплату боргу
та рішення про застосування фінансових
санкцій уповноваженою особою
управління Держкомзему у
Ківерцівському районі були отримані 11
березня 2011 року.

Твердження позивача про те, що
вимога про сплату боргу, розпорядження
про усунення порушень та рішення про
застосування фінансових санкцій є
незаконними, до уваги судом не
приймається та спростовується
наступним.

З преамбули Закону України N 1058-IV
вбачається, що цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

У відповідності до статті 1 Закону
України N 1058-IV страхувальники - це
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону сплачують
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 14 Закону України
№ N 1058-IV страхувальниками є
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Зважаючи на вищевикладене, управління
Держкомзему у Ківерцівському районі
являється платником страхових внесків
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, оскільки є юридичною
особою, яка зареєстрована в органах
Пенсійного фонду як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктами 4 та 6 частини 2 статті
17 Закону N 1058-IV страхувальник
зобов'язаний подавати звітність
територіальним органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом та
нараховувати, обчислювати і сплачувати
у встановлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
N 1058-IV страхові внески до солідарної
системи нараховуються, зокрема, для
роботодавця - на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці», виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 року №21-1 (далі - Інструкція
№21-1) розміри страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюються відповідно
до Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» за ставками, зокрема,в 2009
році 33,2% суми фактичних витрат на
оплату праці.

Наказом Державного комітету
статистики України від 13.01.2004 року №5
затверджено Інструкцію зі статистики
заробітної плати. Так, пунктом 1.3 цієї
Інструкції передбачено, що до фонду
оплати праці включаються нарахування
найманим працівникам у грошовій та
натуральній формі (оцінені в грошовому
вираженні) за відпрацьований та
невідпрацьований час, який підлягає
оплаті, або за виконану роботу
незалежно від джерела фінансування цих
виплат. Фонд оплати праці складається
з: фонду основної заробітної плати;
фонду додаткової заробітної плати;
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат. Разом з цим,
відповідно до підпункту 2.2.12 пункту 2.2
вищеназваної Інструкції, до складу
фонду додаткової заробітної плати
входить оплата за невідпрацьований час
(оплата, а також суми грошових
компенсацій у разі невикористання
щорічних (основної та додаткових)
відпусток та додаткових відпусток
працівникам, які мають дітей, у
розмірах, передбачених
законодавством).

Проаналізувавши вищевикладені
нормативно-правові акти, суд вважає,
суми компенсації за невикористану
відпустку відносяться до фонду оплати
праці в складі додаткової заробітної
плати, а страхові внески відповідно до
Закону N1058-IV до солідарної системи
нараховуються, зокрема, для
роботодавця - на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат. Отже, роботодавець повинен
нараховувати та сплачувати страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з сум компенсації
за невикористану відпустку, оскільки
такі суми входять до складу оплати
праці, і з них повинні утримуватись
страхові внески на загальних
підставах, так як компенсація є базою
для нарахування внесків.

При цьому, судом спростовується
посилання позивача на те, що страхові
внески за серпень 2009 року на нараховану
та виплачену компенсацію за
невикористану відпустку ОСОБА_5 в сумі
5679,50 грн. не нараховувались, оскільки
він у серпні 2009 року жодного дня не
працював.

З наказу Головного управління
Держкомітету у Волинській області від
03.08.2009 року №37-к «Про звільнення
ОСОБА_5.» вбачається, що цим наказом
оголошено наказ Державного комітету
України із земельних ресурсів від
30.07.2009 року №431-кт про звільнення ОСОБА_5
з 01 серпня 2009 року з посади начальника
управління Держкомзему у
Ківерцівському районі в зв'язку з
виходом на пенсію. В пункті 3.2 наказу
зазначено про те, що провести
розрахунок із ОСОБА_5 та виплатити
компенсацію за 30 календарних днів
щорічної основної відпустки за період
роботи з 02.06.2008 року по 01.06.2009 року, 5
календарних днів щорічної основної
відпустки за період роботи з 02.06.2009 року
по 03.08.2009 року (із розрахунку 2,5 дні за
календарний місяць) та 15 днів
додаткової відпустки за стаж державної
служби за 2009 рік.

Отже, з викладеного вбачається, що
днем звільнення ОСОБА_5 є 03 серпня 2009
року, і цей день, вважається останнім
його робочим днем, а компенсація, яка
виплачена йому охоплює день - 03 серпня
2009 року включно.

Стаття 83 Закону України «Про оплату
праці» визначає, що у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки.

Відповідно до статті 47 КЗпП України
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу провести розрахунок з
працівником і видати йому трудову
книжку. Власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

В частині 1 статті 116 КЗпП України
передбачено, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

З аналізу вищеназваних норм КЗпП
України вбачається, що власник повинен
провести розрахунок з працівником в
день звільнення, тобто виплати усі
суми, що належать працівнику від
установи.

З досліджених судом
розрахунково-платіжної відомості №8 за
серпень 2009 року та особового рахунку №1
по ОСОБА_5 за 2009 рік вбачається, що
ОСОБА_5 в серпні 2009 року була нарахована
компенсації за невикористану
відпустку в сумі 5679,50 грн..

Частиною 6 статті 20 Закону N 1058-IV
передбачено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для страхувальників,
зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14
цього Закону є календарний місяць.

Судом встановлено, що позивачем в
серпні 2009 року ОСОБА_5 було нарахована
сума компенсації за невикористану
відпустку, проте страхові внески на цю
суму позивачем не нараховувались та не
утримувались.

Враховуючи те, що позивачем не
здійснювалось нарахування та
утримання страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з суми компенсації за
невикористану відпустку, тому УПФ
України в Ківерцівському районі в
межах наданих повноважень та з
дотриманням вимог чинного
законодавства України на підставі акту
перевірки №7 від 28.02.2011 року правомірно
прийняті розпорядження про усунення
порушень №842/03-25 від 09.03.2011 року, вимога
про сплату боргу №242 від 09.03.2011 року та
рішення про застосування фінансових
санкцій №№ 98, 99 та 100 від 09.03.2011 року в
частині утримання страхових внесків та
накладення штрафних санкцій на суму
компенсації.

Частиною 1 статті 11 КАС України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи наданні ними суду
своїх доказів у і доведенні перед судом
їх переконливості, а відповідно до
частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач надав суду належні та
допустимі докази в підтвердження
обґрунтованого винесення
розпорядження про усунення порушень
№842/03-25 від 09.03.2011 року, вимоги про
сплату боргу №242 від 09.03.2011 року та
рішень про застосування фінансових
санкцій №№ 98, 99 та 100 від 09.03.2011 року в
частині утримання страхових внесків та
накладення штрафних санкцій на суму
компенсації.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3
статті 2 КАС України, надаючи оцінку
діям та рішенням суб'єкта владних
повноважень, які є предметом
оскарження, суд перевіряє чи прийняті
(вчинені) вони на підстави, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі і в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
Законами України.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд вважає, що
викладені в позовній заяві посилання
управління Держкомзему в
Ківерцівському районі є
необґрунтованими, а відтак судом не
встановлено підстав для визнання
протиправними та скасування
розпорядження про усунення порушень
№842/03-25 від 09.03.2011 року, вимоги про
сплату боргу №242 від 09.03.2011 року та
рішень про застосування фінансових
санкцій №№ 98, 99 та 100 від 09.03.2011 року в
частині утримання страхових внесків та
накладення штрафних санкцій на суму
компенсації, які винесені УПФ України в
Ківерцівському районі.

Зважаючи на вищевикладене суд
відмовляє в позові.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі статтей 1, 14, 17, 19, 20,
58, 64, 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статтей 47, 116 Кодексу
Законів про працю України, Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року №21-1, Порядку
оформлення результатів перевірок, що
здійснюються органами Пенсійного
фонду України, затвердженого
постановою Пенсійного фонду України
від 01.12.2008 року №21-1, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову управління Держкомзему у
Ківерцівському районі Волинської
області до управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі про
визнання протиправними та скасування
розпорядження про усунення порушень
№842/03-25 від 09.03.2011 року, вимоги про
сплату боргу №242 від 09.03.2011 року та
рішень про застосування фінансових
санкцій №№ 98, 99 та 100 від 09.03.2011 року в
частині утримання страхових внесків та
накладення штрафних санкцій на суму
компенсації, відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
виготовлена в повному обсязі 25 квітня
2011 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич