Справа № 826/14792/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування податкових
25 вересня 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Центренерго»
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - центральний
офіс з обслуговування великих
платників (далі по тексту - відповідач)
в якому просить визнати протиправним
та скасувати податкове повідомлення -
рішення від 21 липня 2014 року №
та від 19 вересня 2014 року № .

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 вересня 2014 року відкрито провадження
в адміністративній справі № 826/14792/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 08 жовтня 2014 року, яке
відкладалось на 09 жовтня 2014 року у
зв'язку з необхідністю отримання
додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 08 жовтня 2014
року представник позивача підтримав
адміністративній позов, просив його
задовольнити. Представника
відповідача заперечив проти позову,
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на
підставі підпунктів 20.1.4, 20.1.8 пункту 20.1
статті 20, та враховуючи підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, наказу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників від 29 травня 2014 року
№ 522 проведено виїзну позапланову
документальну перевірку Публічного
акціонерного товариства «Центренерго»
з питань нарахування та сплати до
бюджету податку на прибуток, та
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість по проведеним
фінансово - господарським
взаємовідносинам з ТОВ «ТБК «Фаворі -
Строй» () за період з 01
січня 2013 року по 01 березня 2014 року, за
результатом якої складено акт
перевірки від 04 липня 2014 року №
27/28-10-41-10/22927045.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено порушення ПАТ
«Центренерго» вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6
статті 198, пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за жовтень 2013 року на
загальну суму 23623,08 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - центральний офіс з
обслуговування великих платників від 21
липня 2014 року № позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
23623,08 грн. за основним платежем.

За результатом адміністративного
оскарження, податкове повідомлення -
рішення Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - центральний
офіс з обслуговування великих
платників від 21 липня 2014 року №
залишено без змін, скаргу позивача - без
задоволення. Зобов'язано
Міжрегіональне головне управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
застосувати штрафні санкції
відповідно до вимог пункт 123.1 статті 123
Податкового кодексу України (копія
рішення Державної фіскальної служби
України від 12 вересня 2014 року №
3287-16/99-99-10-01-15 міститься в матеріалах
справи).

Податковим повідомленням - рішенням
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - центральний офіс з
обслуговування великих платників від 19
вересня 2014 року позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 5905,75 грн. за
штрафними санкціями.

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятим на його
підставі податковими повідомленнями -
рішеннями й мотивує позовні вимоги тим,
що відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«ТБК «Фаворі - Строй» ().

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 04 липня 2014 року №
27/28-10-41-10/22927045.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «ТБК «Фаворі -
Строй» (), обставини
використання придбаних товарів, послуг
у власній господарській діяльності
позивача, встановити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ
«ТБК «Фаворі - Строй» (Виконавець) та
ПАТ «Центренерго» (Замовник) укладено
договір на закупівлю робіт від 18 жовтня
2013 року № 17/30, за умовами якого
виконавець зобов'язується у 2013 році
виконати на свій ризик роботи, що
зазначені у Додатках до цього договору,
Замовник прийняти та оплатити роботи.

Пунктами 1.2, 1.5 цього Договору
встановлено, що закупівля по даному
договору здійснюється для організації
проведення ремонтних робіт на
Вуглегірській ТЕС, які виникли
внаслідок аварії (пожежі), що сталося 29
березня 2013 року і Виконавець
зобов'язаний виконувати роботи,
визначені договором, зі свого
матеріалу своїми засобами, якщо інше не
встановлено Додатком 1 до Договору.

Відповідно до пункту 3.1 ціна цього
Договору зазначена у Додатку № 1 та № 3
до Договору. Загальна вартість робіт: 542
236,45 грн. у т.ч. ПДВ 90 372,74 грн. Умови
розрахунків з Виконавцем за виконані
роботи: 40% передоплата, залишок
протягом 15 календарних днів з моменту
підписання Акту виконаних робіт.
Результатом робіт є: виконаний
капітальний ремонт несучих
конструкцій покрівлі котельного
відділення головного корпуса 1 черги
Вуглегірської ТЕС.

На підставі рахунку від 18 жовтня 2013
року № 1 ПАТ «Центренерго» здійснено
попередню оплату за Договором №17/30 від
18.10.2013 року (роботи з капітального
ремонту покрівлі котельного
відділення головного корпусу 1 черги
Вуглегірської ТЕС) на загальну суму 216
894,58 грн. (ПДВ 36 149,10грн.). Платіжне
доручення від 29 жовтня 2013 року №
3267.

На виконання умов Договору ТОВ «ТБК
«Фаворі - Строй» надано акт приймання
передачі виконаних будівельних робіт
№ 1 від 30 грудня 2013 року на загальну
суму 23623,08 грн., Договірну ціну,
локальний кошторис № 2-1-1.

28 січня 2014 року ТОВ «ТБК «Фаворі -
Строй» платіжним дорученням № 48
повернуто ПАТ «Центренерго» частину
раніше сплачених коштів по договору №
17/30 від 18 жовтня 2013 року на суму 75156,09
грн. ПДВ 12526,02 грн.

В свою чергу, ТОВ «ТБК «Фаворі - Строй»
вписано на адресу позивача податкову
накладну від 30 жовтня 2013 року № 14501 на
загальну суму 216894,58 грн. на попередню
оплату за «роботи з капітального
ремонту несучих конструкцій покрівлі
котельного відділення головного
корпусу 1 черги Вуглегірської ТЕС».

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Суд звертає увагу, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит
з податку на додану вартість виникає в
результаті придбання товарів і послуг
з метою використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податку, підстави для формування даних
податкового обліку - відсутні.

Суд наголошує, що позивачем не надано
суду доказів на підтвердження реальної
мети придбання будівельних робіт у ТОВ
«ТБК «Фаворі - Строй», доказів
використання отриманих робіт у власній
господарській діяльності.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 вересня 2014 року у
позивача витребувано дані щодо зв'язку
господарської операції (факту
придбання товарів (робіт, послуг
спорудження оснівних фондів, понесення
інших витрат тощо) з господарською
діяльністю підприємства; письмові
пояснення щодо укладених договорів між
позивачем із
контрагентами-постачальниками
(продавцями) із детальним зазначенням
первинних документів, складених у
результаті взаємовідносин, та мети
придбання товарів (послуг); інші
документи, що підтверджують
взаємовідносини з
підприємствами-контрагентами.

Проте, вищезазначені докази під час
розгляду справи у Окружному
адміністративному суді міста Києва не
надані.

Відповідно до частини 2 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції може
дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження виконання будівельних
та підрядних робіт на об'єктах
замовника безпосередньо контрагентом
ТОВ «ТБК «Фаворі - Строй».

Разом з тим, позивачем не надано до
перевірки документів на підтвердження
факту придбання послуг з метою та в
цілях господарської діяльності.

Матеріали справи не містять доказів,
які свідчили би про реальність
вищезазначених будівельних послуг, про
їх надання, адже матеріали справи не
містять кінченого результату наданих
послуг. Також, вищезазначений перелік
послуг є досить широким та не
вичерпним, а тому встановлення яких
саме послуг замовлялось позивачем не
вбачається можливим.

При цьому, враховуючи навіть отримання
вищезазначених послуг, не вбачається
можливим встановити, яким чином
будівельні послуги використовувались
позивачем у власній господарській
діяльності.

Наявна у матеріалах справи податкова
накладна містять лише загальну назву -
роботи з капітального ремонту несучих
конструкцій покрівлі котельного
відділення головного корпусу 1 черги
Вуглегірської ТЕС, без деталізації
змісту та обсягу таких послуг; не
містять інформації про посаду,
прізвище та ініціали особи, яка їх
підписала, або іншої інформації, що
дала б змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарських операції та наявність у
неї відповідних повноважень, а відтак в
силу наведених вище правових норм такі
документи не є належно оформленими
первинними документами для
підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ.

Матеріали справи не містять копій
товарно-транспортних накладних,
подорожніх листів, довіреностей, які б
свідчили про транспортування та
відвантаження будівельних матеріалів
на об'єкти будівництва.

Також, позивачем не надано копій
перепусток працівників ТОВ «ТБК
«Фаворі - Строй» на об'єкт Замовника,
копій дозвільної документації
позивача на проведення робіт з
капітального ремонту несучих
конструкцій покрівлі котельного
відділення головного корпусу 1 черги
Вуглегірської ТЕС.

Суд звертає увагу, що матеріали справи
не місять доказів наявності у ТОВ «ТБК
«Фаворі - Строй» трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак, з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

Надані позивачем копії податкової
накладної, довідки про вартість робіт
укладених із ТОВ «ТБК «Фаворі - Строй»
не дають змогу ідентифікувати участь
останнього у проведенні робіт
капітального ремонту несучих
конструкцій покрівлі котельного
відділення головного корпусу 1 черги
Вуглегірської ТЕС.

Разом з тим, посилання податкового
органу на пояснення гр. ОСОБА_1 не є
належним доказом факту відсутності
його наміру створювати підприємство в
розумінні ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, помилковою є думка
позивача, що за результатами перевірок
платників податків, призначених в
рамках порушеної кримінальної справи
про злочин, предметом якої є податки,
збори, контролюючий орган визначає
суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення - рішення не
приймає.

Відповідно до пункту 86.9 статті 86
Податкового кодексу України у разі
якщо грошове зобов'язання
розраховується контролюючим органом
за результатами перевірки, проведеної
з обставин, визначених підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Враховуючи, що кримінальне провадження
порушене відносно гр. ОСОБА_1, а не у
відношенні до посадових осіб позивача,
контролюючим органом правомірно
винесено спірні податкові
повідомлення - рішення.

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого органу про порушення
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1
статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 2 Завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірного
податкового повідомлень-рішення з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства «Центренерго» не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
182,70 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 182,70 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 1644,30 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Центренерго» відмовити
повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Центренерго»
() на користь Державного
бюджету України (отримувач коштів -
УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код
38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.
Києві, код банку 820019, р/р 4007, код
класифікації 22030001) судовий збір у
розмірі 1644,30 грн.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник