Справа № 802/3272/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3272/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

04 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 29
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "АКВ
Українське каолінове товариство" до
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Козятинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міністерства
доходів і зборів у Вінницькій області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак на адресу
суду надіслав заяву про розгляд справи
без його участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак на адресу
суду надіслав заяву про розгляд справи
без його участі в порядку письмового
провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
товариство з обмеженою
відповідальністю "АКВ Українське
каолінове товариство" зареєстровано
Козятинською РДА за адресою вул.
Заводська, 1, смт. Глухівці,
Козятинський район, Вінницька область,
.

11.07.2014р. податковим органом проведено
камеральну перевірку ТОВ "АКВ
Українське каолінове товариство" з
питань своєчасності сплати авансових
внесків з податку на прибуток
підприємства, результат якої
відображено в акті від 11.07.2014р. за №
182/1500/33697003. Зокрема, перевіркою
встановлено порушення п. 57.1 ст. 57
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим позивачем несвоєчасно сплачено
авансовий внесок з податку на прибуток
підприємства за квітень 2014р. в розмірі
1/12 від суми рядка 13 податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013р. № від
10.02.2014р..

Не погодившись з висновками вказаного
акту, позивач 16.07.2014р. подав до
податкового органу заперечення. Однак,
листом від 24.07.2014р. податковим органом
позивача поінформовано, що дані
наведені в акті перевірки є
достовірними та не суперечать вимогам
чинного законодавства.

З урахуванням чого, 24.07.2014р. Вінницькою
ОДПІ прийнято податкове повідомлення -
рішення за № , яким визначено
штраф у сумі 2989,26 грн..

Скориставшись наданим правом
адміністративного оскарження, позивач
подав скаргу до Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області від
08.08.2014р., яка рішенням про результати
розгляду первинної скарги від 19.08.2014р.
за № 12803/10/02-32-10-02-11 залишена без
задоволення, а податкове повідомлення -
рішення від 24.07.2014р. - без змін.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
податковим органом протиправно,
необґрунтовано з порушенням норм
чинного законодавства прийнято
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення. Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, надміру
сплачені грошові зобов'язання - суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Положеннями пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17
Податкового кодексу України визначено,
що платник податків має право на залік
чи повернення надміру сплачених, а
також надміру стягнутих сум податків
та зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Базовим податковим (звітним) періодом,
у відповідності до ст. 33 Податкового
кодексу України, є період, за який
платник податків зобов'язаний
здійснювати розрахунки податків,
подавати податкові декларації (звіти,
розрахунки) та сплачувати до бюджету
суми податків та зборів, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, коли
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податку.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України, платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації. У
складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань, що передбачає абз.4 п.57.1 ст.
57 ПК України.

Приписи п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу
України визначають, що джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, що на виконання
встановленого обов'язку, позивачем до
податкового органу подано уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства, якою визначено
авансовий внесок, що підлягає сплаті
щомісячно у березні - грудні 2014р. та
січні - лютому 2015р., у розмірі 433322,00 грн.

Більше того, позивач 20.03.2014р. звернувся
до податкового органу із заявою про
зарахування в оплату щомісячних
авансових внесків за 2014р. переплати з
податку на прибуток в загальній сумі
2595992 грн. Наявність вказаної суми
переплати підтверджується наявними в
матеріалах справи витягом з особового
рахунку платника податку. Окрім того,
позивач здійснював оплату авансових
внесків, що підтверджується платіжними
дорученнями за № 610 від 12.02.2014р. на суму
540000,00 грн., за № 1608 від 18.04.2014р. на суму
260489,00 грн., за № 1650 від 24.04.2014р. на суму
100000,00 грн. та за № 1703 від 29.04.2014р. на суму
30000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що в даному випадку платник
податків скористався правом,
встановленим п.87.1 ст.87 ПК України,
відтак податковий орган зобов'язаний
зарахувати грошові зобов'язання в
цілях сплати авансових внесків з
податку на прибуток, у зв'язку з
відсутністю будь-яких обмежень нормами
ПК України чи іншими нормами
податкового законодавства.

Відповідно до листа Державної
податкової служби України від 01.04.2013р.
№ 4420/6/15-14-15-13, сплата грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків з відповідного
платежу може бути здійснена також за
рахунок надміру сплачених сум такого
платежу (без заяви платника) або за
рахунок помилково та/або надміру
сплачених сум з інших платежів (на
підставі відповідної заяви платника)
до відповідних бюджетів.

Виходячи з вищевикладеного,
зарахування надміру сплачених
грошових зобов'язань платника з
податку на прибуток у сплату
щомісячних авансових внесків може бути
здійснене на підставі поданої
платником відповідної заяви про таке
зарахування.

Окрім того, як свідчить акт перевірки
від 11.07.2014р., авансовий внесок,
граничним терміном сплати якого за
квітень 2014р. є 30.04.2014р., перерахований на
підставі платіжного доручення за № 86
від 14.05.2014р.

Як пояснив представник відповідача в
суді першої інстанції, Козятинською
ОДПІ до управління Державної
казначейської служби України
зазначене платіжне доручення
направлялось для перерахування коштів
з рахунку позивача, на якому наявна
переплата, на його авансовий рахунок.

Однак, суд критично ставиться до
зазначених пояснень, оскільки, як
встановлено вище, таке перерахування
відповідач зобов'язаний здійснити за
заявою платника податків від 20.03.2014р. у
строки, встановлені чинним
законодавством. Більше того, саме
вказані дії відповідача спричинили
несвоєчасне зарахування авансових
внесків платника податків.

Крім того, суд не бере до уваги
пояснення представника відповідача
щодо подання позивачем податкової
декларації за старою формою, оскільки
вказані обставини жодним чином не
впливають на визначення розміру
податкових зобов'язань.

Суд також зазначає, що будь-яких інших
доказів правомірності прийняття
податкового повідомлення - рішення
відповідачем не надано.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Козятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду буде складена в
повному обсязі протягом п'яти днів з
дня закінчення розгляду справи.

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Курко О. П.