Справа № 804/16556/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 804/16556/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року у справі № 804/16556/13-а за
позовом дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» в особі
філії «П'ятихатський райавтодор»
дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Дніпропетровській області в особі
П'ятихатського відділення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Дніпропетровській області про
скасування податкової вимоги,-

в с т а н о
в и В:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року задоволено позов
Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» в особі
філії «П'ятихатський райавтодор»
дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», а саме
скасовано податкову вимогу
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Дніпропетровській області від 29.07.2013р.
№1032-20 про сплату податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями у
сумі 2041,13грн.

Постанова суду мотивована відсутністю
у підприємства податкового боргу, що б
могло бути правовою підставою для
направлення платнику податкової
вимоги. Крім цього, з огляду на
заперечення податкової служби, суд
вказав на те, що спірну податкову
вимогу не можливо визнати відкликаною,
оскільки її направлено позивачу після
з'ясування обставин, які свідчать про
відсутність на особовому рахунку
платника податкової заборгованості.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Верхньодніпровська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування обставин
справи, просила скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично
обґрунтована тим, що судом першої
інстанції скасовано податкову вимогу,
яка на час розгляду справи не існувала,
оскільки було відкликана, у зв'язку з
наданням підприємством уточнюючих
розрахунків із земельного податку, на
підставі яких знято податкові
зобов'язання по земельному податку. З
цих підстав, заявник апеляційної
скарги вказує на те, що судом
необґрунтовано задоволено
адміністративний позов, оскільки на
дату прийняття рішення предмет спору
був відсутність. Необґрунтованість
судового рішення, по суті спірних
правовідносин, призвела до
необґрунтованого стягнення з
Державного бюджету судового збору у
розмірі 1720,0грн.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що ДП «Дніпропетровський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» 01.02.2013 року до податкового
органу подано податкові декларації з
плати за землю на 2013 рік по
Грушуватській сільській раді,
Саївській сільській раді,
П'ятихатській міській раді.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України
податкове зобов'язання, яке самостійно
визначене платником податків,
оскарженню не підлягає.

Згідно із п.287.3 ПК України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Отже, з огляду на подані декларації, у
позивача існував обов'язок щомісячно
сплачувати земельний податок за
земельні ділянки.

Встановлені обставини справи також
свідчать про те, що до 30.06.2013 року
підприємством щомісячно сплачувались
податкові зобов'язання по земельному
податку в розрізі сільських рад, проте
з 30.06.2013 року (за травень) сплати
припинено.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Таким чином, суми самостійно
узгоджених позивачем податкових
зобов'язань, не сплачені у встановлені
законом строки, набули статусу
податкового боргу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

29.07.2013р. Верхньодніпровською ОДПІ
сформована податкова вимога №1032-20 на
суму податкового боргу (земельний
податок) у розмірі 2041,13грн.

Отже, з огляду на зазначені норми права,
з огляду на встановлений факт не сплати
позивачем самостійно узгоджених
податкових зобов'язань, податкова
служба, станом на 29.07.2013р., мала право
винести податкову вимогу.

В той же час, встановлені обставини
справи свідчать про те, що з посиланням
на вимоги пп.283.1.4 п.283.1 ст.283 ПК України
(Земельні ділянки, які не є об'єктом
оподаткування), позивачем до ДПІ,
протягом 29-31.07.2013р., надіслано уточнюючи
податкові декларації про зменшення сум
раніше нарахованих зобов'язань, а саме:

1) по Лихівській селищній раді:

- за 2011 рік - від 30.07.2013 року № ;

- за 2012 рік - від 30.07.2013 року № ;

2) по Грушуватській сільській раді:

- за 2011 рік - від 30.07.2013 року № ;

- за 2012 рік - від 31.07.2013 року № ;

- за 2013 рік - від 29.07.2013 року № ;

- за 2013 рік - від 29.07.201 3 року № ;

3) по Саївській сільській раді:

- за 2011 рік - від 30.07.2013 року № ;

- за 2012 рік - від 31.07.2013 року № ;

- за 2013 рік - від 29.07.2013 року № ;

- за 2013 рік - від 29.07.2013 року № ;

4) по П'ятихатській міській раді:

- за 2011 рік - від 30.07.2013 року № ;

- за 2012 рік - від 31.07.2013 року № ;

- за 2013 рік - від 29.07.2013 року №
.

Вказані уточнюючи розрахунки прийнято
податковою службою та на їх підставі
знято нарахування податкової
заборгованості та поновлено переплату
по особовому рахунку позивача.

Не дивлячись на це, сформована
відповідачем податкова вимога від
29.07.2013р. №1032-20, була направлена на
адресу підприємства 31.07.2013р.

Зазначену податкову вимогу позивач
оскаржував в адміністративному поряду.
За наслідками розгляду скарг Головним
управлінням Міндоходів у
Дніпропетровській області,
Міністерством доходів і зборів України
повідомлено підприємство про те, що
вказана податкова вимога, в силу
приписів ст..60 ПК України, вважається
відкликаною, з огляду на відсутність у
платника податків податкового боргу.

Встановивши обставини справи, які
свідчать про обставини виникнення
податкових зобов'язань (шляхом подання
декларацій), їх зменшення (шляхом
подання уточнюючих розрахунків),
направлення податкової вимоги,
оскарження цієї вимоги в
адміністративному порядку, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
оскаржена податкова вимога є чинною на
час розгляду справи, у зв'язку з чим
ухвалив рішення про її скасування.

Вказуючи на чинність податкової
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що по-перше: така підстава, які
відсутність у платника податків
податкового боргу, серед підстав
вважати податкову вимогу відкликаною
(п.60.1 ст.60 ПК України) відсутня. По-друге:
податкову вимогу направлено 31.07.2013р.,
тобто після зняття нарахованої
податкової заборгованості та
поновлення переплати по особовому
рахунку позивача. В третє: в порядку
адміністративного оскарження вказану
вимогу не було скасовано органами
доходів і зборів вищого рівня.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Так, пунктом 60.1 статті 60 Податкового
кодексу України визначено підстави, за
наявності яких податкова вимога
вважається відкликаною.

Однією з таких підстав, у відповідності
до п.60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України, є те, що
сума податкового боргу самостійно
погашена платником податків або
органом стягнення.

У відповідності до пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК
України погашення податкового боргу -
зменшення абсолютного значення суми
такого боргу, підтверджене відповідним
документом.

Як зазначено вище, зменшення значення
податкового боргу, у спірному випадку,
відбулося на підставі поданих
позивачем уточнюючих розрахунків.

Отже, податковий борг позивача було
погашено ним самостійно шляхом подання
уточнюючих розрахунків, і саме цей
розрахунок можливо визнати
підтверджуючим документом у розумінні
пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України.

Таким чином, у зв'язку з поданням
позивачем уточнюючих розрахунків, у
зв'язку із зняттям нарахованої
податкової заборгованості та
поновлення переплати по особовому
рахунку позивача, що свідчить про
погашення податкового боргу, податкова
вимога вважається відкликаною.

Посилання суду першої інстанції на те,
що податкову вимогу було направлено
31.07.2013р., не може свідчити про її
чинність, з огляду на зазначені
підстави для її відкликання, а
правомірність чи неправомірність дій
ДПІ щодо направлення зазначеної
податкової вимоги 31.07.2013р., не було
предметом спору у цій справі.

Не може погодитись суд апеляційної
інстанції і з висновками суду першої
інстанції щодо чинності податкової
вимоги, з огляду на не скасування її в
порядку адміністративного оскарження,
оскільки, як вбачається з рішень
органів доходів і зборів, прийнятих за
результатами розгляду скарг позивача,
вказану податкову вимогу не було
скасовано у зв'язку з її відкликанням
до направлення скарг.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
скасовано податкову вимогу, яка в силу
закону вважається відкликаною, тобто
скасовано вимогу, яка на час розгляду
справи не існувала.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції ухвалено
рішення з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і є
підставою для скасування постанови та
прийняття нової постанови про відмову
у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року по справі № 804/16556/13-а -
скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову дочірнього
підприємства «Дніпропетровський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» в особі філії «П'ятихатський
райавтодор» дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст постанови
виготовлено 31.10.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк