Справа № 345/6452/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.

Справа № 2846/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 06
лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправною відмови у
призначенні пенсії,

В С Т А Н О
В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області (далі - УПФ) в якому, з
врахуванням заяви про доповнення
позовних вимог, просив визнати
протиправною відмову відповідача у
призначенні пенсії та зобов'язати його
призначити йому пенсію за віком на
пільгових умовах згідно п.«з» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) з
08.10.2013 із зарахуванням до його
пільгового стажу, що дає право на
призначення такої періоду роботи на
посаді водія міського пасажирського
транспорту з 12.11.1980 по 17.05.1982 та з 25.05.1982
по 01.06.1992.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у
зазначені вище періоди працював на
посаді водія міського пасажирського
транспорту, що підтверджується окрім
іншого судовими рішеннями, а тому має
право на призначення пенсії на
пільгових умовах відповідно до п.«з»
ст.13 Закону №1788-ХІІ. Зазначає, що
відповідачем протиправно відмовлено
йому у підтверджені пільгового стажу
та призначенні пенсії, чим порушено
його право на таку, яке гарантовано
Конституцією України.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 06
лютого 2014 року в справі №345/6452/13-а
заявлений адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову. У
поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що позивачем не представлено
уточнюючих довідок, чи інших
документів які б підтверджували роботу
на посаді водія міського пасажирського
транспорту у встановленому порядку, а
тому такий немає права на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач в письмовому запереченні на
апеляційну скаргу вважає постанову
суду першої інстанції обґрунтованою,
прийняту з врахуванням всіх обставини
справи та такою, що відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Просить апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
доведеним є факт роботи позивача на
посаді водія міського пасажирського
транспорту, а тому у нього є право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що у зв'язку з
досягненням 55-ти річного віку позивач
08.10.2013 звернувся до відповідача із
заявою, в якій просив призначити йому
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до п.«з» ст.13 Закону №1788-ХІІ,
з огляду на наявність необхідного
трудового стажу на посаді водія
міського пасажирського транспорту.

Листом від 28.10.2013 №9298/03 УПФ фактично
відмовив у призначенні пільгової
пенсії позивачу з посиланням на те, що
ним не додано документи які
підтверджують стаж роботи на вказаній
посаді, а тому робота в цей період на
пільгових умовах не підтверджується і
відсутній достатній трудовий стаж для
призначення пільгової пенсії.

Не погодившись з такою відмовою УПФ,
позивач звернувся до суду із цим
адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.«з» ч.1 ст.13 Закону
№1788-ХІІ (в редакції чинній на час
виникнення спірних відносин), на
пільгових умовах право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, мають водії
міського пасажирського транспорту
(автобусів, тролейбусів, трамваїв) і
великовагових автомобілів, зайнятих у
технологічному процесі важких і
шкідливих виробництв, чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи 25
років, в тому числі на зазначеній
роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ №637 від
12.08.1993р. (далі - Порядок №637), основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що
Законом №1788-ХІІ та Порядком №637
затверджено, що основним документом, що
підтверджує трудовий стаж для
призначення пенсії - є трудова книжка.
Якщо її немає, або в ній відсутні
свідчення, що визначають право на
пільгову пенсію, можуть бути
витребувані уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Відповідно до записів в трудовій
книжці, позивач працював з 12.11.1980 по
31.05.1992 водієм ІІ та І класу, з 01.06.1992 по
13.04.1994 водієм міського пасажирського
транспорту на цьому ж підприємстві.

Також, у відповідності до рішення
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 26
квітня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05
червня 2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 липня 2013 року (а.с.15, 25-34),
встановлено наступне.

12.11.1980 позивач прийнятий на посаду
водія ІІ класу і зарахований в
автоколону №1 на автобус ЛіАЗ-677.

З 18.05.1982 по 24.05.1982 у зв'язку із втратою
водійського посвідчення переведений
на посаду слюсаря ІІ розряду на
комплекс поточного ремонту в бригаду
№9 автопідприємства. Згідно наказу від
19.05.1982 №76 був переведений з 25.05.1982 на
попередню посаду на якій працював
(водія ІІ класу) до 01.04.1990, коли йому
присвоєно І клас водія. З 01.04.1990 по 31.05.1992
працював водієм І класу.

З 01.06.1992 по 13.04.1994 працював водієм
міського пасажирського транспорту.

Слід зазначити, що вказані обставини
відповідачем не заперечуються та не
спростовано.

Також, у вищенаведених судових
рішеннях, було встановлено, що характер
праці та робота у спірні періоди
позивача на посаді водія в автоколоні
№1 бригади №2 на автобусах ЛіАЗ-677 та
Ікарус-280 була призначена для виключно
міських пасажирських перевезень,
зокрема до зупинки «Шахта», що
підтверджується показами свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Судами також зазначено, що у
відповідності до наказу по
підприємству від 30.06.1992 №116-к водії
автоколони №1 (до якої входив і
позивач), здійснюють перевезення
пасажирів по місту Калуш, що додатково
підтверджує його роботу водієм
міського пасажирського транспорту.

Зазначені вище судові рішення набрали
законної сили та у встановленому
порядку не скасовані, доказів
протилежного відповідачем не надано.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому, на підставі повно та всебічно
встановлених обставин у справі, з
урахуванням вимог вищевказаних
нормативно-правових актів, апеляційний
суд приходить до переконання, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що записи у
трудовій книжці та наявні в матеріалах
справи докази, зокрема судові рішення,
підтверджують стаж роботи позивача
водієм міського пасажирського
транспорту, не менше 12 років і шість
місяців, що дає останньому право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд,
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції щодо наявності у
позивача права на призначення пенсії
на пільгових умовах відповідно до п.«з»
ст.13 Закону №1788-ХІІ із зарахуванням до
пільгового трудового стажу спірних
періодів роботи, оскільки він досяг
віку і має трудовий стаж, які визначені
у даній нормі Закону, що
підтверджується трудовою книжкою та
судовими рішеннями, що набрали
законної сили та підтверджують такий
його стаж роботи.

Відтак, апеляційний суд зазначає, що
оскільки позивач звернувся до
відповідача за призначенням пенсії за
віком на пільгових умовах пізніше 3
місяців з дня досягнення пенсійного
віку, то така повинна бути йому
призначена з дня звернення за такою,
тобто з 08.10.2013.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області залишити без задоволення, а
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 06
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін