Справа № П/811/3269/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2014 року
Справа № П/811/3269/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів Черниш О.А., Кравчук О.В.,
Нагібіної Г.П., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Секретаріату Кабінету
Міністрів України про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Кабінету
Міністрів України про визнання
протиправними дій, зобов'язання
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що ним
04.06.14 до структурного підрозділу
відповідача - Секретаріату Кабінету
Міністрів України - подано запит на
інформацію, у якому він на підставі
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" просив надати доступ до
інформації про прийняту Кабінетом
Міністрів України Постанову про
реалізацію арештованого майна, яке
важко зберігати, або утримання його
значною мірою покладається на державу
(про реалізацію речових доказів,
зберігання яких під час досудового
слідства ускладнено). На свій
інформаційний запит позивач отримав
відповідь Секретаріату Кабінету
Міністрів України від 16.06.14 про те, що
запитана постанова оформляється
відповідно до регламентних вимог.
Оскільки надана відповідь не
задовольнила інформаційний запит
позивача, він повторно 24.06.14 звернувся
до Секретаріату Кабінету Міністрів
України з інформаційним запитом, у
якому просив надати доступ до
інформації про прийняту Кабінетом
Міністрів України Постанову. На цей
інформаційний запит позивач отримав
відмову у його задоволенні, оскільки
Секретаріат Кабінету Міністрів
України надіслав його розробнику
постанови - Міністерству внутрішніх
справ України, крім того, повідомивши,
що ця постанова є актом з обмеженим
доступом. Між тим, МВС України,
розглянувши переадресований йому
запит, листом від 15.07.14 повідомило
позивача, що 16 травня 2014 року на
засіданні Кабінету Міністрів України
прийнято постанову Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Порядку
реалізації речових доказів у
кримінальному провадженні, зберігання
яких стороною обвинувачення через
громіздкість або з інших причин
неможливе без зайвих труднощів, та
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 19 листопада 2012
року №1104", з доопрацюванням та
оформленням відповідно до
регламентних вимог, після чого МВС
України спільно з Міністерством
юстиції України та іншими
заінтересованими органами дану
постанову допрацьовано та 3 липня 2014
року надіслано її до Кабінету
Міністрів України. Позивач, не
погоджуючись з наданими відповідачем
відповідями, стверджуючи, що той
протиправно відмовив у задоволенні
його інформаційних запитів, просить
суд:
1) визнати протиправними дії Кабінету
Міністрів України, пов'язані з
розглядом інформаційних запитів
позивача від 04.06.14 та від 24.06.14;
2) зобов'язати Кабінет Міністрів
України повторно розглянути
інформаційні запити позивача від 04.06.14
та від 24.06.14 в порядку, визначеному
Законом України "Про доступ до
публічної інформації";
3) зобов'язати Кабінет Міністрів
- надати копію тексту проекту постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Порядку реалізації
речових доказів у кримінальному
провадженні, зберігання яких стороною
обвинувачення через громіздкість або з
інших причин неможливе без зайвих
труднощів, та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 19 листопада 2012 року №1104", який було
подано на розгляд засідання Кабінету
Міністрів України 16.05.14;
- вказати номер та правильну повну
назву постанови Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Порядку
реалізації речових доказів у
кримінальному провадженні, зберігання
яких стороною обвинувачення через
громіздкість або з інших причин
неможливе без зайвих труднощів, та
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 19 листопада 2012
року №1104", прийняту 16.05.14;
- зазначити, де розміщено офіційний
текст постанови Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Порядку
реалізації речових доказів у
кримінальному провадженні, зберігання
яких стороною обвинувачення через
громіздкість або з інших причин
неможливе без зайвих труднощів, та
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 19 листопада 2012
року №1104" від 16.05.14;
- надати копію тексту постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Порядку реалізації
речових доказів у кримінальному
провадженні, зберігання яких стороною
обвинувачення через громіздкість або з
інших причин неможливе без зайвих
труднощів, та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 19 листопада 2012 року №1104" від 16.05.14.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
Ухвалою суду від 07.10.14 замінено
неналежного відповідача - Кабінет
Міністрів України - на належного -
Секретаріат Кабінету Міністрів
Представник відповідача у судове
засідання не прибув, просив розглядати
справу без його участі. У наданих до
суду письмових запереченнях позов не
визнав, стверджуючи, що 16 травня 2014 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову "Про затвердження Порядку
реалізації речових доказів у
кримінальному провадженні, зберігання
яких через громіздкість або з інших
причин неможливо без зайвих труднощів"
та доручено МВС разом з Мін'юстом та
іншими заінтересованими органами
оформити її відповідно до регламентних
вимог. На час підготовки відповіді
ОСОБА_1 на його запити на інформацію від
04.06.14 та 24.06.14 запитувана постанова
Уряду не була оформлена головним
розробником відповідно до
регламентних вимог, про що було
поінформовано позивача. Посилаючись на
те, що відповідач при розгляді запитів
на інформацію позивача діяв в межах та
у спосіб, встановлений Законом України
"Про доступ до публічної інформації",
просив суд у задоволенні позову
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 04.06.14 звернувся до Секретаріату
Кабінету Міністрів України з запитом
на інформацію, у якому просив надати
доступ до інформації про прийняту
Кабінетом Міністрів України Постанову
про реалізацію арештованого майна, яке
важко зберігати, або утримання його
значною мірою покладається на державу
(про реалізацію речових доказів,
зберігання яких під час досудового
слідства ускладнено). Точну назву
неможливо зазначити через відсутність
тексту даного документу та офіційному
сайті Кабінету Міністрів України. У
зв'язку з цим просив зазначити, де
розміщено офіційний текст вказаного
акту, до відповіді надати копію тексту
постанови, у разі, якщо на час надання
відповіді Кабінетом Міністрів України
вищезазначена Постанова не приймалася
- надати проект вказаного акту. (а.с. 13)
На вказаний запит заявника листом
директора Департаменту інформації та
комунікацій з громадськістю
Секретаріату Кабінету Міністрів
України №17-14/657 від 16.06.14 повідомлено, що
запитана постанова оформляється
відповідно до регламентних вимог. (а.с.
ОСОБА_1 24.06.14 звернувся до Секретаріату
Кабінету Міністрів України з новим
запитом на інформацію, у якому,
посилаючись на неповноту наданої
відповіді, просив надати доступ до
інформації про прийняту Кабінетом
Міністрів України Постанову про
реалізацію арештованого майна, яке
важко зберігати, або утримання його
значною мірою покладається на державу
(про реалізацію речових доказів,
зберігання яких під час досудового
слідства ускладнено). Точну назву
неможливо зазначити через відсутність
тексту даного документу та офіційному
сайті Кабінету Міністрів України. У
зв'язку з цим просив зазначити, де
розміщено проект Постанови, до
відповіді додати копію тексту проекту
Постанови, вказати дату прийняття
постанови, її номер та правильну повну
назву, зазначити, де розмішено
офіційний текст вказаного акту, до
відповіді надати копію тексту
Постанови (в разі оформлення постанови
Кабінету Міністрів України відповідно
до регламентних вимог). (а.с. 15).
На цей запит листом директора
Департаменту інформації та
комунікацій з громадськістю
Секретаріату Кабінету Міністрів
України №17-14/743 від 04.07.14 заявника
повідомлено, що запитувана постанова
оформляється відповідно до
регламентних вимог. Головним
розробником зазначеного рішення Уряду
є МВС. Згідно з пунктом 1 постанови
Кабінету Міністрів від 25.05.11 №583
"Питання виконання Закону України "Про
доступ до публічної інформації" в
Секретаріаті Кабінету Міністрів
України, центральних та місцевих
органах виконавчої влади" Секретаріат
Кабінету Міністрів не є розпорядником
інформації за запитами стосовно
інформації інших державних органів
України, а також щодо інформації, яка
може бути отримана шляхом
узагальнення, аналітичної обробки
даних або яка потребує створення в
інший спосіб. Повідомлено заявнику, що
його запит відповідно до частини 3
статті 22 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" листом від 04.07.14
за №8542/0/2-14 надіслано до МВС для
розгляду та інформування. (а.с. 16 - 17)
Крім того, Міністерство внутрішніх
повідомило ОСОБА_1 про опрацювання його
запиту, вказавши, що на виконання
пункту 1 статті 1 Указу Президента
України від 13.05.14 №467/2014 "Про деякі
заходи щодо захисту майнових інтересів
держави" та вимог статті 100 (Зберігання
речових доказів і документів та
вирішення питання: про них)
Кримінального процесуального кодексу
України 16 травня 2014 року на засіданні
Кабінету Міністрів України прийнято
постанову Кабінету Міністрів України
"Про затвердження Порядку реалізації
речових доказів у кримінальному
провадженні, зберігання яких стороною
обвинувачення, через громіздкість або
з інших причин неможливе без зайвих
труднощів, та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 19 листопада 2012 р. №1104" з
доопрацюванням та оформленням
відповідно до регламентних вимог.
Міністерством внутрішніх справ
спільно з Міністерством юстиції та
іншими заінтересованими органами
доопрацьовано постанову Кабінету
Міністрів України з урахуванням
результатів обговорення на засіданні
Уряду та листом МВС від 3 липня 2014 р.
Міністрів. Після опрацювання постанови
Уряду в Секретаріаті Кабінету
Міністрів (внесення поправок,
пов'язаних з приведенням у
відповідність до правил
нормопроектувальної техніки,
редагування тексту постанови) її
остаточну редакцію буде подано на
підпис Прем'єр-міністрові України.
Повідомлено, що відповідно до
параграфа 3.1 Регламенту Кабінету
Міністрів України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.07.07 №950, датою видання акта
Кабінету Міністрів України є дата його
прийняття на засіданні Кабінету
Міністрів, тексти актів Кабінету
Міністрів України розміщуються на
офіційному веб-сайті Кабінету
Міністрів та публікуються в офіційних
виданнях - Офіційному віснику України
та/або газеті "Урядовий кур'єр".
Постанова Кабінету Міністрів набирає
чинності з дня її офіційного
опублікування, якщо інше не
передбачено такою постановою, але не
раніше дня її опублікування. (а.с. 18-19)

Стверджуючи про неповноту та
недостовірність наданої Секретаріатом
Кабінету Міністрів України інформації,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що
порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес, визначає Закон України "Про
доступ до публічної інформації" (надалі
- Закон).

Відповідно до статті 1 Закону публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону доступ до
інформації забезпечується шляхом: 1)
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Відповідно до частини 1, 2 статті 19
Закону запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Частиною 1 статті 12 Закону передбачено,
що суб'єктами відносин у сфері доступу
до публічної інформації є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

При цьому, згідно з пунктом 1 частини 1
статті 13 Закону розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються зокрема суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
14 Закону розпорядники інформації
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також у разі
потреби перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 2 статті 22 Закону передбачено,
що відповідь розпорядника інформації
про те, що інформація може бути
одержана запитувачем із
загальнодоступних джерел, або
відповідь не по суті запиту вважається
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону
розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 23 Закону
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1)
відмову в задоволенні запиту на
інформацію; 2) відстрочку задоволення
запиту на інформацію; 3) ненадання
відповіді на запит на інформацію; 4)
надання недостовірної або неповної
інформації; 5) несвоєчасне надання
інформації; 6) невиконання
розпорядниками обов'язку
оприлюднювати інформацію відповідно
до статті 15 цього Закону; 7) інші
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації, що порушили
законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судом установлено, що спір виник у
зв'язку зі зверненням позивача до
Секретаріату Кабінету Міністрів
України з запитами про надання
публічної інформації стосовно
прийнятої на засіданні Кабінету
Міністрів України 16 травня 2014 року
постанови Уряду та незгодою позивача з
отриманими відповідями на свої запити.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України
"Про Кабінет Міністрів України"
передбачено, що Кабінет Міністрів
України на основі та на виконання
Конституції і законів України, актів
Президента України, постанов Верховної
Ради України, прийнятих відповідно до
Конституції та законів України, видає
обов'язкові для виконання акти -
постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України
нормативного характеру видаються у
формі постанов Кабінету Міністрів
України.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 50 цього
Закону проекти актів Кабінету
Міністрів України готуються
міністерствами, іншими центральними
органами виконавчої влади, державними
колегіальними органами, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями.

Проекти актів Кабінету Міністрів
України вносяться на розгляд Кабінету
Міністрів України міністерствами,
центральними органами виконавчої
влади (крім тих, діяльність яких
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
відповідного члена Кабінету Міністрів
України), державними колегіальними
органами, місцевими державними
адміністраціями. Проекти актів
Кабінету Міністрів України можуть
також вноситися в установленому
порядку на розгляд Кабінету Міністрів
України Прем'єр-міністром України,
Першим віце-прем'єр-міністром України,
віце-прем'єр-міністрами України.

Проекти актів Кабінету Міністрів
України, внесені на його розгляд,
реєструються Секретаріатом Кабінету
Міністрів України. Зареєстровані
проекти актів Кабінету Міністрів
України вносяться до бази даних
електронної комп'ютерної мережі. Їх
оприлюднення на офіційному веб-сайті
Кабінету Міністрів України
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 Закону
України "Про Кабінет Міністрів України"
постанови та розпорядження Кабінету
Міністрів України приймаються на
засіданнях Кабінету Міністрів України
шляхом голосування більшістю голосів
від посадового складу Кабінету
Міністрів України, визначеного
відповідно до статті 6 цього Закону.
Якщо проект рішення отримав підтримку
рівно половини посадового складу
Кабінету Міністрів України і за цей
проект проголосував Прем'єр-міністр
України, рішення вважається прийнятим.

Після підписання акта Кабінету
Міністрів України внесення до його
тексту будь-яких змін, у тому числі
виправлення орфографічних і
стилістичних помилок, здійснюється в
порядку, передбаченому частиною першою
цієї статті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону
України "Про Кабінет Міністрів України"
Секретаріат Кабінету Міністрів
України здійснює організаційне,
експертно-аналітичне, правове,
інформаційне та матеріально-технічне
забезпечення діяльності Кабінету
Міністрів України.

Секретаріат Кабінету Міністрів
України забезпечує підготовку та
проведення засідань Кабінету
Міністрів України та діяльність
Прем'єр-міністра України, Першого
віце-прем'єр-міністра України,
віце-прем'єр-міністрів України та
міністрів України, які не очолюють
міністерства. Секретаріат здійснює
контроль за своєчасним поданням
органами виконавчої влади проектів
законів, проектів актів Кабінету
Міністрів України, інших документів
для підготовки їх до розгляду
Кабінетом Міністрів України.

Секретаріат Кабінету Міністрів
України забезпечує відповідно до
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" розгляд та надання
відповідей на запити, що надходять до
Кабінету Міністрів України.

Положенням про Секретаріат Кабінету
Міністрів України, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.09 №850, передбачено, що
Секретаріат Кабінету Міністрів
України є постійно діючим органом, що
забезпечує діяльність Кабінету
Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 25.05.11 №583 "Питання
виконання Закону України "Про доступ до
публічної інформації" в Секретаріаті
Кабінету Міністрів України,
центральних та місцевих органах
виконавчої влади" Секретаріат Кабінету
Міністрів України: 1) є розпорядником
інформації, якою володіє Кабінет
Міністрів України, зокрема інформації:
яка отримана або створена в процесі
здійснення Кабінетом Міністрів
України своїх повноважень та яка
перебуває у володінні Секретаріату
Кабінету Міністрів України; яка
отримана або створена Секретаріатом
Кабінету Міністрів України під час
забезпечення діяльності Кабінету
Міністрів України та яка перебуває у
володінні Секретаріату Кабінету
Міністрів України; 2) не є розпорядником
інформації за запитами на інформацію:
стосовно інформації інших державних
органів України, органів влади інших
держав, міжнародних організацій;
стосовно інформації, яка може бути
отримана шляхом узагальнення,
аналітичної обробки даних або яка
потребує створення в інший спосіб.

Відповідно до наказу Керівника
Секретаріату Кабінету Міністрів
України від 24.02.12 №23 до Переліку видів
інформації, розпорядником якої є
Секретаріат Кабінету Міністрів
України, включено зокрема інформацію
про діяльність Кабінету Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.07.07 №950 затверджено Регламент
Кабінету Міністрів України, який
встановлює порядок проведення
засідань Кабінету Міністрів України,
підготовки та прийняття рішень,
визначає інші процедурні питання його
діяльності.

Параграфом 1 Регламенту визначено, що
Кабінет Міністрів є колегіальним
органом, який здійснює свої
повноваження шляхом прийняття рішень
на засіданнях.

Згідно з пунктом 4 параграфу 22
Регламенту рішення за результатами
розгляду проектів актів законодавства
приймаються у порядку, встановленому
пунктами 2 і 3 параграфу 55-1 цього
Регламенту.

Главою 7 розділу 4 Регламенту
унормовано порядок розгляду проектів
актів Кабінету Міністрів, зокрема,
розгляд на засіданні урядового
комітету (параграф 55) та розгляд на
засіданні Кабінету Міністрів (параграф
55-1).

Відповідно до пунктів 1-5 параграфу 55-1
Регламенту розглянутий на засіданні
урядового комітету та завізований
Першим віце-прем'єр-міністром,
Віце-прем'єр-міністром проект акта
Кабінету Міністрів включається до
порядку денного чергового засідання
Кабінету Міністрів. До проекту акта
крім матеріалів, поданих головним
розробником, та експертного висновку
Секретаріату Кабінету Міністрів
додаються витяг з протоколу засідання
урядового комітету і довідка про
розбіжності щодо проекту акта, якщо їх
не врегульовано після розгляду
урядовим комітетом.

Акт Кабінету Міністрів приймається,
якщо за результатами розгляду на
засіданні до нього не висловлено
зауважень.

Не ставиться на голосування рішення
про прийняття акта Кабінету Міністрів,
щодо якого під час обговорення на
засіданні членами Кабінету Міністрів
висловлено зауваження і пропозиції.
Такий проект повертається головному
розробникові для доопрацювання та
повторного внесення в установленому
порядку на розгляд Кабінету Міністрів.
Якщо строк доопрацювання не визначено,
проект вноситься не пізніше ніж через 10
днів після розгляду на засіданні.

Прийняті акти Кабінету Міністрів
Прем'єр-міністр підписує на засіданні
Кабінету Міністрів. Акт, прийнятий
Кабінетом Міністрів з поправками,
оформляється у визначений ним строк.

Після підписання акта Кабінету
Міністрів внесення до його тексту
будь-яких змін, у тому числі
виправлення орфографічних та
стилістичних помилок, здійснюється
шляхом прийняття відповідного рішення
на засіданні Кабінету Міністрів.

Суд погоджується з доводами позивача
про неповноту відповіді №17-14/657 від
16.06.14, наданої на інформаційний запит
від 04.06.14, оскільки відповідач на цей
запит не надав ні тексту проекту
запитаної постанови Уряду, винесеної
на розгляд на засіданні Кабінету
Міністрів України, що відбулося 16.05.14,
ні тексту прийнятої на цьому засіданні
постанови.

Також суд вважає, що, з огляду на те, що
16.05.14 на засіданні Кабінету Міністрів
України запитувана постанова була
прийнята, тому інформація щодо цієї
постанови має знаходитися у володінні
Кабінету Міністрів України. Відтак,
саме Секретаріат Кабінету Міністрів
України є розпорядником публічної
інформації щодо цієї постанови, а тому
у нього не було передбачених пунктом 1
частини 1, частиною 3 статті 22 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" підстав для відмови у
задоволенні запиту позивача від 24.06.14
та направлення цього запиту до
розробника проекту постанови -
Міністерства внутрішніх справ України.
Отже, суд погоджується з доводами
позивача, що відповідь відповідача
№17-14/743 від 04.07.14 про направлення запиту
позивача від 24.06.14 про надання
публічної інформації стосовно
прийнятої на засіданні Кабінету
Міністрів України 16.05.14 постанови Уряду
до іншого суб'єкта владних повноважень
є неправомірною відмовою у задоволенні
запиту на інформацію.

Воднораз, суд відхиляє доводи позивача
про необґрунтоване віднесення
відповідачем запитуваної інформації
до інформації з обмеженим доступом,
позаяк у відповіді відповідача №17-14/743
від 04.07.14 відсутнє посилання на такі
обставини, як підставу для відмови у
задоволенні запиту.

Частиною 1 статті 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 1 статті 6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Вирішуючи позов в частині вимоги про
визнання неправомірними дій
відповідача, пов'язаних з розглядом
інформаційних запитів позивача, суд
виходив з того, що такі дії є способом
реалізації наданої суб'єкту владних
повноважень компетенції та являють
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Таким чином,
вимога позивача в цій частині не
підлягає задоволенню через те, що
обраний позивачем спосіб захисту не
відповідає об'єкту порушеного права.

Оскільки спір виник у зв'язку з
незгодою позивача з відповідями на
запити на інформацію від 04.06.14 та 24.06.14,
та у зв'язку з доведеністю у ході
розгляду справи фактів невиконання
відповідачем обов'язку по наданню
достовірної, точної та повної
інформації на ці запити, що призвело до
порушення права позивача на доступ до
публічної інформації, гарантований
йому Законом України "Про доступ до
публічної інформації", суд вважає, що
способом відновлення порушеного права
позивача є зобов'язання відповідача
повторно розглянути запити на
інформацію від 04.06.14 та 24.06.14, а тому
задовольняє позов у цій частині.

Позовні вимоги про зобов'язання
відповідача надати копію тексту
проекту запитуваної постанови
Кабінету Міністрів України, який було
подано на розгляд засідання Кабінету
Міністрів України 16.05.14, вказати номер
та правильну повну назву цієї
постанови, прийнятої 16.05.14, зазначити,
де розміщено її офіційний текст, та
надати позивачу копію тексту цієї
постанови, за своєю суттю зводяться до
зобов'язання відповідача повторно
розглянути запити позивача на
інформацію від 04.06.14 та 24.06.14, що
задоволено судом, тому не потребує
додаткового вирішення. Відтак, у
задоволенні позовних вимог у цій
частині позивачу слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Зважаючи на часткове задоволення
позовних вимог, позивачу належить
присудити з Державного бюджету України
пропорційно до задоволених позовних
вимог судовий збір у розмірі 73, 08 грн.
Відповідачем витрати, передбачені ч.2
ст.94 КАС України, не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Секретаріат Кабінету
Міністрів України повторно розглянути
запити на інформацію ОСОБА_1 від 04.06.14 та
24.06.14.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету
України судовий збір у сумі 73, 08 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Судді
О. А. Черниш

О.В. Кравчук

Г.П. Нагібіна