Справа № 826/6186/13-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/6186/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАВЛАБ» на
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАВЛАБ» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ТОВ «ЗАВЛАБ»
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 03 січня 2013 року № та
№ .

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
липня 2014 року в задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
правомірно сформував податковий
кредит та витрати по операціях з ТОВ
«А.НЕТ».

Під час судового засідання представник
позивача підтримала свою апеляційну
скаргу та просила суд її задовольнити з
підстав, викладених в ній.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
апеляційної скарги та просила суд
відмовити в її задоволенні посилаючись
на те, що судом першої інстанції було
винесене законне і обґрунтоване
рішення, а підстави для його зміни чи
скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу ТОВ «ЗАВЛАБ» залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
липня 2014 року - без змін виходячи із
наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судоми встановлено, що ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«ЗАВЛАБ» з питань правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «А.НЕТ» за
період з 01 січня по 31 грудня 2011 року, про
що складено акт від 13 грудня 2012 року №
566/1-22-70-37164999.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем були винесені податкові
повідомлення-рішення від 03 січня 2013
року № , яким позивачу нараховані
податкові зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 212496 грн. 00 коп. та від
03 січня 2013 року № , яким позивачу
нараховані податкові зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 444460 грн. 00 коп., з яких 355568 грн. 00
коп. - за основним платежем та 88892 грн. 00
коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
податкового органу, ТОВ «ЗАВЛАБ»
звернулося до суду з позовом про їх
скасування.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ
«ЗАВЛАБ» суд першої інстанції виходив
з того, що позивач не надав доказів
фактичного здійснення господарських
операцій з ТОВ «А.НЕТ».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ «ЗАВЛАБ» та ТОВ «А.НЕТ» був
укладений договір купівлі-продажу від
13 липня 2011 року № 37-125. На підставі
документів, складених у зв'язку з
виконанням вказаного договору,
позивачем були сформовані податковий
кредит та витрати.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві вважає такі дії
позивача неправомірними з огляду на те,
що в діяльності ТОВ «А.НЕТ» наявні
ознаки фіктивності. Крім того,
податковий орган виходив з того, що
позивач не надав перевіряючим
документів первинного бухгалтерського
обліку на підтвердження господарської
операції із вказаним контрагентом.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції було зроблено висновок про
те, що в матеріалах справи відсутні
документи, які підтверджують фактичне
здійснення господарської операції, у
зв'язку з чим в задоволенні позову
відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що відповідач фактично
не здійснював перевірку ТОВ «ЗАВЛАБ» і
не досліджував первинних документів
позивача, що стало підставою для
задоволення позову.

Вищий адміністративний суд України
скасував рішення судів першої та
апеляційної інстанції і направив
справу до суду першої інстанції на
новий розгляд, вказавши на
необхідність дослідження питання щодо
реальності здійснення позивачем
господарських операцій з ТОВ «А.НЕТ».

У відповідності до ч. 5 ст. 227 КАС України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

Надаючи правову оцінку податковим
повідомленням-рішенням від 03 січня 2013
року № та № колегія суддів
встановила наступне.

В акті перевірки зазначено, що під час
допиту громадянина ОСОБА_2, який згідно
реєстраційних документів є
засновником та директором вказаної
юридичної особи було встановлено, що
він погодився стати директором
зазначеної юридичної особи за грошову
винагороду, бухгалтерської, податкової
звітності, укладення договорів, зняття
коштів та інших документів не
підписував.

Крім того, до матеріалів справи
приєднано постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 28 вересня 2012
року про закриття кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 у зв'язку з дієвим
каяттям. Згідно вказаної постанови
підсудний визнав свою вину і
підтвердив, що погодився на
перереєстрацію ТОВ «А.НЕТ» на своє ім'я,
усвідомлюючи, що підприємство
створюється без наміру здійснення
господарської діяльності,
передбаченої законодавством, а з метою
прикриття незаконної діяльності, про
що йому було повідомлено
невстановленими слідством особами.

Разом з тим, з тим, самі по собі вказані
відомості, викладені в протоколі
допиту ОСОБА_2 та постанові
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 вересня 2012 року не є
беззаперечним доказом безтоварності
операцій між ТОВ «ЗАВЛАБ» та ТОВ
«А.НЕТ», оскільки такі докази,
відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України, не
звільняють відповідача від
доказування фактичних обставин
здійснення господарської діяльності
ТОВ «А.НЕТ».

У зв'язку з цим встановлені під час
розслідування кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 обставини, згідно ч. 1
ст. 71 КАС України, підлягають доведенню
в межах даної справи в загальному
порядку.

Однак, з огляду на вищевикладені
обставини колегія суддів вважає, що з
метою доведення правомірності своїх
дій щодо формування податкового
кредиту та витрат за операціями з ТОВ
«А.НЕТ», позивач зобов'язаний був
надати суду копії всіх документів, які
підлягали складенню під час виконання
договору купівлі-продажу від 13 липня 2011
року № 37-125.

Такий обов'язок виникає у позивача
також з огляду на наступні норми права.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК
України до витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
належить, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Із вказаних норм права вбачається, що
обов'язковою умовою виникнення права
на формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств, є сплата податку
на додану вартість у ціні придбаного
або виготовленого товару чи послуг та
понесення витрат саме у зв'язку з
отриманням товарів, робіт (послуг).

Таким чином, під час здійснення
контролю за правомірністю формування
платником податку податкового кредиту
та витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
підлягає перевірці фактичне придбання
товару чи отримання послуги.

Формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств, на підставі
правочинів, у межах яких було здійснено
виключно обмін документами первинного
бухгалтерського обліку та
перерахування грошових коштів, чинним
законодавством - не передбачено.

На підтвердження фактичного отримання
товару від ТОВ «А.НЕТ» позивач надав
суду копії договору купівлі-продажу
від 13 липня 2011 року № 37-125, акту звірки
взаєморозрахунків, видаткових
накладних, податкових накладних,
рахунків-фактур, специфікацій.

Також позивач надав суду копії
рахунків на оплату, видаткових
накладних, довіреностей та податкових
накладних, які за твердженням
представника ТОВ «ЗАВЛАБ»
підтверджують подальшу реалізацію
товару, придбаного у ТОВ «А.НЕТ» третім
особам.

Дослідивши вказані документи колегія
суддів дійшла висновку про те, що вони
не підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій між ТОВ
«ЗАВЛАБ» та ТОВ «А.НЕТ».

Так, відповідно до п. 4.1 договору від 13
липня 2011 року № 37-125 товар підлягав
поставці протягом 20 днів після
оформлення замовлення. Однак, докази
оформлення відповідних замовлень до
суду не надані.

Умовами п.п. 4.2 та 5.1 вказаного договору
визначено, що прийом-передача товару
здійснюється на складі ТОВ «ЗАВЛАБ» за
адресою: м. Київ, вул. Рибальська, 2.

Разом з тим, у період перебування у
правовідносинах з ТОВ «А.НЕТ» позивач
орендував у ТОВ «Київський завод
металоконструкцій № 2» за вказаною
адресою нежитлове приміщення під офіс
загальною площею 11,6 кв.м.

Докази оренди за адресою: м. Київ, вул.
Рибальська, 2 складу для зберігання
товарно-матеріальних цінностей в
матеріалах справи - відсутні.

В матеріалах справи також відсутні
документи про прийняття товару на
складський облік.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, документи, що підтверджують
перевезення товару від продавця до
складу покупця також не надані.

Копії рахунків на оплату, видаткових
накладних, довіреностей та податкових
накладних, складених між ТОВ «ЗАВЛАБ»
та контрагентами-покупцями, не
підтверджують реалізацію саме того
товару, що був придбаний у ТОВ «А.НЕТ».

Враховуючи викладене, а також беручи до
уваги встановлені податковим органом
обставини здійснення ТОВ «А.НЕТ» своєї
діяльності, колегія суддів вважає, що
документи, складені між ТОВ «ЗАВЛАБ» та
вказаним контрагентом є неналежними
доказами фактичного здійснення
господарських операцій.

Також колегія суддів враховує те, що
згідно постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 28 вересня 2012
року перереєстрацію ТОВ «А.НЕТ» на
ОСОБА_2 було здійснено у червні 2011 року,
а в липні 2011 року позивач уклав
відповідний договір із вказаною
юридичною особою.

Враховуючи наведене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем не
підтверджено здійснення поставки за
договором купівлі-продажу від 13 липня
2011 року № 37-125.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції винесено
законне і обґрунтоване рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ТОВ «ЗАВЛАБ» та скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у
Святошинському районі м. Києва від ДПІ
у Голосіївському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві від 03 січня 2013 року № та
№ .

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ЗАВЛАБ»
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 11
липня 2014 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ТОВ
«ЗАВЛАБ» залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2014 року - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАВЛАБ» - відмовити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 11
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.