Справа № 826/12661/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Спекл"до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі ГУ Міндоходів у м.
Києвіпровизнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 14.08.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спекл" звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 14.08.2014.

У судовому засіданні 06.10.2014 був
допитаний свідок, ОСОБА_1, яка в порядку
статті 141 Кодексу адміністративного
судочинства України була приведена до
присяги, зі змістом статей 384, 385
Кримінального кодексу України була
ознайомлена.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.

Позивачу було нараховане податкове
зобов'язання за результатами
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання своєчасності та
повноти нарахування і сплати податку
на додану вартість при
взаємовідносинах з ТОВ "Українська
компанія "Модус", ТОВ "ТК Фіона", ТОВ
"Лед-Тек" за період з 01.01.2014 по 30.04.2014.
Підставою для нарахування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість є висновок податкового органу
про відсутність фактичного здійснення
операцій між позивачем та
контрагентами ТОВ "Українська компанія
"Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ "Лед-Тек".

Позивач, не погоджуючись з такими
висновками податкового органу,
зазначає, що у період, який перевірявся
податковим органом, мав фінансово -
господарські відносини з
контрагентами ТОВ "Українська компанія
"Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ "Лед-Тек",
які за твердженням позивача мали
реальний характер, та за якими було
отримано товар та послуги використані
ним у власній господарській діяльності
та з метою отримання прибутку, а
документи бухгалтерського та
податкового обліків за цими операціями
були оформлені у відповідності до
вимог податкового законодавства.

Також позивач посилався на факт того,
що відповідачем перевірку було
призначено з порушенням законодавчо
встановлених строків.

У судове засідання 06.10.2014 представник
позивача не прибув, через канцелярію
суду 03.10.2014 подав заяву в якій просив
розглядати справу за його відсутності.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, у судовому засіданні надав
письмові заперечення, у яких просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач обґрунтовує тим, що за
результатами проведеної перевірки
позивача було встановлено відсутність
фактичного здійснення операцій між
позивачем та контрагентами ТОВ
"Українська компанія "Модус", ТОВ "ТК
Фіона" та ТОВ "Лед-Тек" з огляду на факти
викладені в актах №
265/20-33-22-01-07/38161150 від 31.03.2014, №
244/20-23-22-01-05-/38258286 від 31.03.2013 та №
4347/15-53-22-3/39070777 від 01.08.2014. Також
відповідач посилався на матеріали
кримінального провадження № 0000262.

У судовому засіданні 06.10.2014 представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, заслухавши у судовому
засіданні представника відповідача та
свідка ухвалив продовжити розгляд
справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві на підставі наказів № 796 від
07.07.2014 та № 826 від 14.07.2014 була проведена
позапланова виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спекл" з питань
дотримання своєчасності та повноти
нарахування і сплати податку на додану
вартість при взаємовідносинах з ТОВ
"Українська компанія "Модус", ТОВ "ТК
Фіона", ТОВ "Лед-Тек" за період з 01.01.2014 по
30.04.2014.

За результатами перевірки складено акт
№ 3837/26-56-22-01-03/25397547 від 23.07.2014 відповідно
до якого перевіркою документально не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин з ТОВ
"Українська компанія "Модус" та ТОВ "ТК
Фіона", їх вид, обсяг, якість та
розрахунки за період з 01.01.2014 по 30.04.2014 в
результаті чого встановлено порушення
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України внаслідок
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 252974,00 грн.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спекл" до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві були
подані заперечення на акт
№3837/26-56-22-01-03/25397547 від 23.07.2014.

11.08.2014 Державною податковою інспекцією
у Подільському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві складено висновок №
77/26-56-22-01-03/25397547 відповідно до якого
вирішено внести зміни до висновків
акту перевірки № 3837/26-56-22-01-03/25397547 від
23.07.2014 в частині питань дотримання
своєчасності та повноти нарахування і
сплати податку на додану вартість при
взаємовідносинах з ТОВ "ЛЕД-ТЕК". Листом
№ 6385/10/26-56-22-01-12 від 11.08.2014 Товариство з
обмеженою відповідальністю "Спекл"
повідомлено про результати розгляду
заперечень на акт № 3837/26-56-22-01-03/25397547 від
23.07.2014.

14.08.2014 на підставі акту №
3837/26-56-22-01-03/25397547 від 23.07.2014 прийнято
податкове повідомлення - рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 1 036
806,00 грн. у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на 345
602,00 грн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спекл" не
погоджуючись з податковим
повідомленням - рішенням № від
14.08.2014, вважаючи його протиправним та
таким, що підлягає скасуванню
звернулось з відповідним позовом до
суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципами адміністративного
судочинства є змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було
перевірено чи мали операції між
позивачем та контрагентами ТОВ
"Українська компанія "Модус", ТОВ "ТК
Фіона" та ТОВ "Лед-Тек" реальний
товарний характер, можливість
здійснення таких операцій з
урахуванням оперативності проведення
операцій та віддаленості контрагентів
один від одного, подальше використання
позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що
наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до закону
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для
відшкодування податку на додану
вартість в подальшому, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції. Також, судом
було зобов'язано позивача та
відповідача надати всі наявні докази
на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ "ТК Фіона" за договором № 02/04-13 від
04.04.2013 предметом якого є виготовлення
та здійснення постави поліграфічної
продукції відповідно до замовлень -
специфікацій.

На підтвердження факту отримання
продукції за зазначеним договором
позивачем надано суду його копії та
копії замовлень - специфікацій,
прибуткових ордерів, видаткових
накладних.

Позивач в періоді щодо якого
проводилась перевірка мав
правовідносини з ТОВ "Українська
компанія "Модус" за наступними
договорами:

- № 01/11-12-13 від 01.11.2013 відповідно до
якого виконавець зобов'язується надати
послуги з розробки для замовника
програмного забезпечення (ПЗ) та надати
інші послуги у сфері інформатизації;

- № 0312-12 від 03.12.2012 відповідно до якого
виконавець зобов'язується виконати за
завданням замовника роботи, а замовник
зобов'язується оплатити роботи в
порядку та на умовах передбачених
договором;

- № 05-12-13 від 05.12.2013 відповідно до якого
виконавець здійснює надання послуг з
виконання за завданням замовника робіт
(перелік яких визначено в замовленнях).

На підтвердження факту виконання робіт
та надання послуг за зазначеними
договорами позивачем надано суду копії
зазначених договорів з додатками та
копії актів про прийняття послуг,
замовлень - специфікацій, актів
приймання - передачі продукції, актів
приймання - передачі результатів робіт,
актів виконання робіт (надання послуг),
актів про виконання робіт.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ "Лед-Тек" :

- за договором № 0304/14 від 03.04.2014
предметом якого є виготовлення та
здійснення постави поліграфічної
продукції відповідно до замовлень -
специфікацій;

- за договором поставки № 11-04-14 від
11.04.2014 предметом якого є здійснення
поставки товару;

- договором № 2702/14 від 27.02.2014 предметом
якого є надання послуг з розробки
програмного забезпечення та надання
інших послуг у сфері інформатизації.

Факт виконання робіт за зазначеним
договором підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями договорів,
замовлень - специфікацій, прибуткових
ордерів, видаткових накладних,
замовлень, актів про надання послуг.

На підтвердження факт здійснення
оплати ТОВ "Українська компанія "Модус",
ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ "Лед-Тек" за надані
послуги та поставлений товар позивачем
надано суду банківські виписки.

Відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АА № 766376 від
17.01.2013 основними видами діяльності
позивача за КВЕД-2010 є : "22.29 Виробництво
інших виробів із пластмас", "17.29
Виробництво інших виробів з паперу та
картону", "46.90 Неспеціалізована оптова
торгівля", "63.11 Оброблення даних,
розміщення інформації на веб - вузлах і
пов'язана з ними діяльність", "73.11
Рекламні агентства", "91.01
Функціонування бібліотек та архівів", а
отже отримані від ТОВ "Українська
компанія "Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ
"Лед-Тек" товари та послуги були
використані позивачем у власній
господарській діяльності та з метою
отримання прибутку.

Також позивачем на підтвердження факту
наявності складських приміщень надано
суду копії договорів оренди № 0206/1 від
02.06.2011та № 418 від 01.04.2011.

Щодо факту здійснення транспортування
продукції отриманої від ТОВ
"Українська компанія "Модус", ТОВ "ТК
Фіона" та ТОВ "Лед-Тек" позивач зазначив
про те, що відповідно до умов укладених
договорів відповідне транспортування
здійснювалось за рахунок
постачальника, та фізичні властивості
виготовленої продукції за договорами
№0312-12 від 03.12.2012, № 05-12-13 від 05.12.2013 та №
02/04-13 від 04.04.2013, а саме невеликий розмір,
надавали виконавцям можливість
здійснювати її поставку власними
силами без залучення транспортних
компаній.

Відповідачем доказів, які б
спростовували пояснення позивача та
наданні ним докази суду не надано.
Зокрема, відповідачем не надано
доказів того, що ТОВ "Українська
компанія "Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ
"Лед-Тек" не відобразили у своїй
податковій звітності операції з
позивачем, а також, що ним не було
сплачено податок на додану вартість з
вказаних операцій. Відтак,
відповідачем не спростовано доводів
позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які доводять
реальність господарських операцій між
позивачем та контрагентами ТОВ
"Українська компанія "Модус", ТОВ "ТК
Фіона" та ТОВ "Лед-Тек".

Щодо посилань відповідача на акти про
неможливість проведення зустрічної
звірки № 265/20-33-22-01-07/38161150 від 31.03.2014, №
244/20-23-22-01-05-/38258286 від 31.03.2013 та №
4347/15-53-22-3/39070777 від 01.08.2014 суд зазначає
наступне.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
затверджених наказом державної
податкової адміністрації України №236
від 22.04.2011 у разі встановлення фактів,
що не дають змогу провести зустрічну
звірку суб'єкта господарювання,
зокрема у зв'язку із зняттям з обліку,
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання та/або його посадових
осіб за місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання (далі -
Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, неявки для підписання,
відмови від писання Довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) (додаток 4) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

Таким чином, акт про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання складається не за
результатами проведення зустрічної
звірки чи перевірки суб'єкта
господарювання, а у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, з огляду на що
зазначений акт може бути лише носієм
інформації щодо наявності фактів, які
унеможливлюють проведення зустрічної
звірки та не може містити інформацію
щодо фінансово - господарських
відносин суб'єктів господарювання.

Таким чином, акти № 265/20-33-22-01-07/38161150 від
31.03.2014, № 244/20-23-22-01-05-/38258286 від 31.03.2013 та №
4347/15-53-22-3/39070777 від 01.08.2014, не можуть бути
належними доказами на підтвердження
допущення позивачем порушення норм
податкового законодавства при
взаємовідносинах з контрагентами ТОВ
"Українська компанія "Модус", ТОВ "ТК
Фіона" та ТОВ "Лед-Тек".

Посилання відповідача на факти
встановлені при розслідування
кримінального провадження № 0000262
не приймаються судом до уваги з огляду
на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті
70 Кодексу адміністративного
судочинства України обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

З урахуванням положень частини
четвертої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
в питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою, належним
доказом для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, є вирок
суду в кримінальній справі ухвалений
щодо цієї особи.

Відповідачем будь-яких доказів щодо
винесення вироку відносно осіб,
причетних до діяльності позивача або
його контрагентів ТОВ "Українська
компанія "Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ
"Лед-Тек" суду не надано не було, як і не
було, як і не було зазначено про
наявність відповідного факту.

Допитана судовому засіданні ОСОБА_1,
інспектор який безпосередньо
проводила перевірку, не заперечувала
факт надання позивачем до перевірки
первинних документів, однак вказала
про те, що відповідні документи не були
проаналізовані в акті оскільки
позивачем не було надано до перевірки
їх належним чином засвідчені копії.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що інших доказів
та обґрунтувань, крім зазначених, на
підтвердження відсутності у позивача
прав на формування податкового кредиту
та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за
фінансово - господарськими відносинами
з контрагентами ТОВ "Українська
компанія "Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ
"Лед-Тек" за період щодо якого
проводилась перевірка суду не надано
та не зазначено про причини
неможливості їх надання, суд дійшов
висновку про те, що господарські
операції між позивачем та
контрагентами ТОВ "Українська компанія
"Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ "Лед-Тек"
мали реальний товарний характер.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Реальність та товарність
господарських операцій між позивачем
та контрагентами ТОВ "Українська
компанія "Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ
"Лед-Тек" в ході судового розгляду
справи судом було встановлено, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у
позивача було право на формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по операціях з
контрагентами ТОВ "Українська компанія
"Модус", ТОВ "ТК Фіона" та ТОВ "Лед-Тек".

Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до частини
другої статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД
проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено,
що у разі якщо національні органи за
відсутності будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи у зловживанні,
пов'язаним зі сплатою ПДВ, який
нараховується у ланцюгу поставок, або
вказівок на обізнаність про таке
порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки для отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві № від 14.08.2014.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов