Справа № 1407/2-а-1626/11
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
1407/2-а-1626/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Ротар Марина Миколаївна

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Зуєвої Л.Є.

розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Вознесенську Миколаївської області
на постанову Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 25 березня 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську Миколаївської області
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни", -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2011 року позивач звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Вознесенську
Миколаївської області про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги "дітям війни" за
період з 09 серпня 2010 року по день
ухвалення судового рішення.

За результатами розгляду
адміністративного позову
Вознесенським міськрайонним судом
Миколаївської області від 25 березня 2011
року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції встановив, що позивач є
отримувачем пенсії за віком та
ветераном війни, та отримує пенсію на
підставі Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», оскільки позивач
надав перевагу вказаному вище Закону,
тому на нього не розповсюджуються
пільги та соціальні гарантії,
передбачені Законом України «Про
соціальний захист дітей війни».

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є отримувачем пенсії за віком
та ветераном війни і на нього
розповсюджуються пільги та соціальні
гарантії, передбачені Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Позивач вважає, що відповідно до статті
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», він належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни», а відтак, відповідно до статті 6
вказаного закону відповідач повинен
був нараховувати та виплачувати йому
щомісячне підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції вважає,
правильним висновок суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для задоволення позову, з
наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Крім того, відповідно до пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
особам, які мають право на пільги
відповідно до цього Закону та Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
пільги надаються за їх вибором згідно з
одним із зазначених законів.

Отже, чинним законодавством не
передбачена можливість застосовувати
одночасно положення Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту». Підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до положень
вказаних законів провадиться за
вибором заявника лише згідно з одним із
законів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу, на те, що доводи
апеляційної скарги не відповідають
змісту та суті ухваленого рішення суду,
у зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального та
процесуального права не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205,
ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний
суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську Миколаївської області
залишити без задоволення, постанову
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 25 березня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Л.Є. Зуєва