Справа № 804/10421/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представників позивача
Єпіфанової Ю.О., Савенка О.О.,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольська
зернова компанія» до Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень - рішень, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікопольська
зернова компанія» (далі - ТОВ «НЗК»,
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Нікопольська ОДПІ, відповідач), в якому
- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
про визначення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі 7 685
478, 78 грн., в тому числі 5 123 652, 52 грн. за
основним платежем, 2 561 826, 26 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нікопольської ОДПІ від 04.02.2014 р. №
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 361 793, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Нікопольською ОДПІ було проведено
перевірку з питання дотримання вимог
податкового законодавства в частині
повноти нарахування та сплати податку
на додану вартість при здійсненні
реалізації товарів не власного
виробництва за межі митної території
України за періоди травень, липень,
серпень, вересень 2013 року, за
результатами якої складено акт №
71/151/31337984 від 15.01.2014 р., в якому
зафіксовані висновки про заниження
підприємством ПДВ на 5 123 652, 52 грн. (в т.ч.
за березень 2013 р. - 213 206,7 7 грн., травень
2013 р. - 199 159, 92 грн., червень 2013 р. - 220 318, 91
грн., липень 2013 р. - 650 520, 74 грн., серпень
2013р. - 294 968, 95 грн., вересень 2013 р. - 712 071, 09
грн., жовтень 2013 р. - 2 297 106, 38 грн.,
листопад 2013 р. - 536 299, 76 грн.). Позивач
вважає зазначені податкові
повідомлення-рішення протиправними та
такими, що підлягають скасуванню, з
наступних підстав. Позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит по операціях з придбання олії
соняшникової нерафінованої у ТОВ
«Сталь». Податковим органом
безпідставно проведено порівняння
фактурної вартості експортованого
товару і зроблено помилковий висновок
про відсутність зв'язку з
господарською діяльністю проведених
операцій з купівлі олії соняшникової
та подальшої реалізації на експорт за
ціною нижче від ціни придбання. Крім
того ТОВ «НЗК» здійснювало закупівлю
олії соняшникової та продаж її на
експорт не тільки в 2012-2013 рр. а й на
протязі останніх п'яти років починаючи
з грудня 2008 р., тому така діяльність не є
невластивою для позивача. До перевірки
позивачем надано належним чином
оформлені первинні документи, які
підтверджують факт реального
виконання договору з ТОВ «Сталь», тому
висновки контролюючого органу про
вчинення позивачем порушень
податкового законодавства не є
обґрунтованими та не можуть бути
покладені в основу спірних податкових
повідомлень-рішень. Представники
позивача в судових засіданнях
підтримали позовні вимоги в повному
Представником відповідача 04.08.2014 року
до суду подані заперечення проти
адміністративного позову, в яких
відповідач зазначає, що не
погоджується з позовними вимогами та
просить відмовити в задоволенні позову
в повному обсязі. Представник
відповідача свою позицію обґрунтовує
тим, що ТОВ «НЗК» здійснено операції з
реалізації на експорт продукції
невласного виробництва (олія
соняшникова нерафінована) у періоді з
01.05.2013 р. по 30.09.2013 р. на підставі
вантажно-митних декларацій на фактурну
вартість 31728155, 79 грн. у кількості 5497, 16
т.; постачальником товару було ТОВ
«Сталь». При порівнянні фактурної
вартості реалізованого товару по ВМД
із сукупною сумою ціни, сплаченої за
дану продукцію на території України та
митних послуг, фінансовий результат
від проведених операцій на експорт - це
збиток у загальній суму 7020315, 03 грн. сума
придбання склала 38748470, 82 грн., а сума
реалізації - 31728155, 79 грн. Отже,
перевіркою встановлено, що ТОВ «НЗК»
здійснювало операцію з експорту
товару, яка не мала під собою мети
отримання доходу, а була направлена на
подальшу мінімізацію сплати ПДВ. За
висновками контролюючого органу,
наявність у позивача належно
оформлених документів не є підставою
для формування податкового кредиту,
оскільки платником не доведено
об'єктивність та поважність причин
продажу товарів за ціною, нижчою від
ціни придбання. З огляду на зазначене,
представник відповідача наголошував
на безпідставності та
необґрунтованості позовних вимог.
Представник відповідача в судових
засіданнях просив суд у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази по справі
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд доходить висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «НЗК»
зареєстровано Нікопольською районною
державною адміністрацією
Дніпропетровської області 05.07.2001 р.,
перебуває на обліку в Нікопольській
ОДПІ. Основними видами діяльності
позивача за КВЕД-2010 є: складське
господарство; оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням і
кормами для тварин; оптова торгівля
молочними продуктами, яйцями,
харчовими оліями та жирами; інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту; надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
В період з 20.12.2013 р. по 09.01.2014 р.
Нікопольською ОДПІ було проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку позивача з питання
дотримання вимог податкового
законодавства в частині повноти
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
реалізації товарів не власного
виробництва за межі митної території
України за періоди травень, липень,
серпень, вересень 2013 р., за результатами
якої складено акт № 71/151/31337984 від 15.01.2014
В акті перевірки зазначається про
порушення ТОВ «НЗК» вимог п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України). Висновок зроблений на
підставі того, що ТОВ «НЗК» при
реалізації на експорт олії
соняшникової нерафінованої у складі
фактурної вартості не враховані
витрати, понесені у зв'язку з
придбанням даної сільгосппродукції на
території України та реалізацією її в
подальшому на експорт. При реалізації
на експорт за перевіряємий період
продукції сукупною вагою нетто 5 391 546
кг та сукупною фактурною вартістю 31 728
155, 79 грн., тільки витрати на придбання
олії соняшникової нерафінованої в
сукупній вартості 5407, 16 т у ТОВ «Сталь»
склали 38 748 470, 82 грн. (32 290 392, 31 грн. + 6 458
978, 51 грн.). Внаслідок зазначеного
Відповідачем зроблено висновок про те,
що реалізація олії соняшникової
нерафінованої без врахування в ціні
продажу всіх понесених витрат дають
підстави стверджувати, що купівля олії
соняшникової нерафінованої та їх
подальша реалізація на експорт за
ціною нижчою від ціни придбання не була
зумовлена характером виробничої або
іншої господарської діяльності
перевіряємого підприємства, оскільки
не мала на меті отримання доходу від
цих операцій, а отже не пов'язана з його
господарською діяльністю. Крім того в
акті перевірки зазначено, що
діяльність з реалізації на експорт
придбаної сільгосппродукції є
невластивою для перевіряємого
підприємства, оскільки основним видом
діяльності ТОВ «НЗК» є складське
За висновками акту перевірки №
71/151/31337984 від 15.01.2014 р. відповідачем
встановлено порушення ТОВ «НЗК» п.198.3
ст.198 ПК України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість за
перевіряємий період на 5 123 652, 52 грн., в
т.ч., за березень 2013 р. - 213 206, 77 грн.,
травень 2013 р. - 199 159, 92 грн., червень 2013 р. -
220 318, 91 грн., липень 2013 р. - 650 520, 74 грн.,
серпень 2013 р. - 294 968, 95 грн., вересень 2013 р.
- 712 071, 09 грн., жовтень 2013 р. - 2 297 106, 38 грн.,
листопад 2013 р. - 536 299, 76 грн. та завищення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 19
декларації) за березень 2013 р. на суму 361
Не погодившись з висновками акту
перевірки, позивачем 24.01.2014 р. подано до
Нікопольської ОДПІ заперечення до акту
позапланової невиїзної документальної
На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було винесено податкові
повідомлення-рішення:
суму грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість у сумі 7 685 478,
78 грн., в тому числі 5 123 652, 52
грн. - за основним платежем та 2 561 826, 26 -
за штрафними (фінансовими) санкціями
зменшено розмір суми від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 361 793, 00 грн.17.02.2014 р.
позивачем направлено до ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області скаргу № 62
на податкові повідомлення-рішення
Рішенням
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області від 14.04.2014 р. № 2178/10/04-36-10-08-09
скарга платника податків залишена без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін.

25.04.2014 р. ТОВ
«НЗК» подано до Міністерства доходів і
зборів України повторну скаргу № 141 на
податкові повідомлення-рішення
Нікопольської ОДПІ, яка рішенням
Міністерства доходів і зборів України
від 17.06.2014 р. № 10696/6/99-99-10-01-15 залишена без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ
«НЗК» (покупець) та ТОВ «Сталь»
(продавець) 12.02.2013 р. укладено
контракт № 168/2-1, за умовами якого
продавець продає, а покупець приймає та
оплачує олію соняшникову нерафіновану,
українського походження, з насіння
врожаю 2012 р. код УКТ ВЄД , наливом,
на умовах цього контракту. Ціна та
кількість товару зазначається у
відповідних специфікаціях, що
підписуються на кожну окрему партію
товару, які є невід'ємною частиною
вказаного контракту. Загальна вартість
контракту складає суму всіх
специфікацій, підписаних у період дії
контракту.

26.03.2013 р. між ТОВ «НЗК» (покупець)
та ТОВ «Сталь» (продавець) укладено
договір № 177/2-1, за умовами якого
продавець зобов'язується поставляти, а
покупець приймати та оплачувати олію
соняшникову нерафіновану та
рафіновану в порядку та умовах,
передбачених цим договором.
Асортимент, ціна та кількість товару
узгоджуються сторонами в об'ємі кожної
партії поставки специфікаціями на
поставку товару, які є невід'ємною
частиною договору.

30.08.2013 р. між ТОВ «НЗК» (покупець)
та ТОВ «Сталь» (продавець) укладено
договір № 42427, предметом якого є
поставка олії соняшникову
нерафінованої та рафінованої, строки,
ціна та інші умови якої передбачені
специфікаціями на поставку товару, які
є невід'ємною частиною договору.

На виконання вказаних договорів ТОВ
«Сталь» поставлено ТОВ «НЗК» олію
соняшникову нерафіновану, що
підтверджується договорами,
специфікаціями, податковими
накладними, видатковими накладними,
платіжними дорученнями.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України
передбачено, що господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Придбаний у ТОВ «Сталь» товар (олія
соняшникова нерафінована) було
реалізовано ТОВ «НЗК» на експорт у
періоді з 01.05.2013 р. по 30.09.2013 р. на
виконання наступних угод.

12.02.2013 р. між ТОВ «НЗК» (продавець) та
Фірмою HETTERINGTON GROUP LTD (покупець) укладено
контракт № 35/216/4, за умовами якого
продавець продає, а покупець приймає та
оплачує олію соняшникову нерафіновану,
українського походження, з насіння
врожаю 2012 р. код УКТ ВЄД , наливом,
на умовах цього контракту. Ціна та
кількість товару зазначається у
відповідних специфікаціях, що
підписуються на кожну окрему партію
товару, які є невід'ємною частиною
вказаного контракту.

30.06.2013 р. між ТОВ «НЗК» (продавець) та
BROOKBAR INVESTMENTS LIMITED (покупець) укладено
контракт № 35/225/4, предметом якого є
поставка олії соняшникової
нерафінованої, українського
походження, з насіння врожаю 2013 р. - 2014 р.
код УКТ ВЄД , наливом, на умовах
цього контракту.

02.09.2013 р. між ТОВ «НЗК» (продавець) та
BROOKBAR INVESTMENTS LIMITED (покупець) укладено
контракт № 35/235/4, за умовами якого
продавець продає, а покупець приймає та
оплачує олію соняшникову нерафіновану,
українського походження, з насіння
врожаю 2012 р. - 2013 р. код УКТ ВЄД ,
наливом, на умовах цього контракту.
Ціна та кількість товару зазначається
у відповідних специфікаціях, що
підписуються на кожну окрему партію
товару, які є невід'ємною частиною
вказаного контракту.

Фактичність виконання вказаних
контрактів підтверджується
специфікаціями, рахунками-фактури,
вантажно-митними деклараціями тощо.

Відповідно до п. 1.2. ст. 1 ПК України
правила оподаткування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначаються цим Кодексом,
крім правил оподаткування товарів
митом, які встановлюються Митним
кодексом України та іншими законами з
питань митної справи.

Згідно ст. 82 Митного кодексу України
(далі - МК України) експорт (остаточне
вивезення) - це митний режим, відповідно
до якого українські товари
випускаються для вільного обігу за
межами митної території України без
зобов'язань щодо їх зворотного
ввезення.

Під час здійснення митного оформлення
товарів, які були вивезенні ТОВ «НЗК»
за межі митної території України в
митному режимі експорту на підставі
зовнішньоекономічних контрактів №
35/216/4 від 12.02.2013 р., № 35/225/4 від 30.06.2013 р., №
35/235/4 від 02.09.2013 р. № 35/216/4 від 12.02.2013 р.
митним органом не було встановлено
порушень діючого законодавства, а тому
ним були здійснені передбачені
законодавством процедури для
завершення митного контролю та митного
оформлення експортних товарів за ВМД №
504010000/2013/001095 від 20.05.2013 р.,
№ 504010000/2013/001494 від 03.07.2013 р., №
504010000/2013/001722 від 05.08.2013 р., №
504010000/2013/001882 від 27.08.2013 р., № 504010000/2013/002071
від 26.09.2013 р., № 504010000/2013/002108 від
29.09.2013 р., № 504010000/2013/002106 від 29.09.2013 р. та
надано дозвіл на їх ввезення за межі
митної території України, що
підтверджується митними деклараціями,
оформленими відповідно до вимог МК
України.

Згідно статті 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податків з вивезення товарів у митному
режимі експорту.

Відповідно до пп. 195.1.1 «а» п. 195.1 ст. 195 ПК
України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з вивезення
товарів за межі митної території
України у митному режимі експорту.

Товари вважаються вивезеними за межі
митної території України, якщо таке
вивезення підтверджене в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, митною декларацією,
оформленою відповідно до вимог Митного
кодексу України.

Зі змісту цієї норми вбачається, що
належно оформлена вантажна митна
декларація є допустимим доказом
вивезення (експортування) товару за
межі митної території України, а відтак
і єдиною підставою для застосування
платником податку на додану вартість
нульової ставки при визначенні
податкових зобов'язань з цього податку
за експортними поставками.

Положеннями ст. 187 ПК України визначено,
що датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно до п. п. 198. 2, 198. 3 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг, дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193. 1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, в якій
зазначаються обов'язкові реквізити
визначенні даною статтею. Податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів, послуг.

Пункт 198.6 ст. 198 ПК України встановлює,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу). У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Будь-яких обмежень щодо віднесення до
складу податкового кредиту вартості
послуг по операціям, які не призвели до
отримання прибутку, стаття 198 ПК
України не містить.

Отже, правомірність формування
платником податку податкового кредиту
визначається фактичним проведенням
операцій платником податку зі своїми
безпосередніми контрагентами, які
оформлені належними документами.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що позивач формував свої
витрати та податковий кредит у
перевіряємому періоді на підставі
первинних документів та податкових
накладних, які відповідають
встановленим для них вимогам,
своєчасно та в межах проведених
господарських операцій. Отже, у суду
відсутні підстави вважати, що позивач
склав свою податкову звітність з
податку на додану вартість без
відповідного підтвердження первинними
документами.

Пунктом 149.1 ст. 149 ПК України визначено,
що податковою базою для цілей цього
розділу визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134 цього
Кодексу, з урахуванням положень статей
135-137 та 138-143 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.134 п. 134 ст. 134 ПК
України, об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138-143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Суд вважає необґрунтованими
твердження представника контролюючого
органу щодо включення суми податку на
додану вартість до складу витрат по
операціях з придбання олії
соняшникової нерафінованої у ТОВ
«Сталь», та, у зв'язку з цим, збитковість
подальших операцій з експорту
вказаного товару, оскільки така
позиція суперечить нормам податкового
законодавства.

Так, відповідно до п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139
ПК України не включаються до складу
витрат суми податку на прибуток, а
також податків, установлених пунктом
153.3 статті 153 та статтею 160 цього
Кодексу; податку на додану вартість,
включеного до ціни товару (роботи,
послуги), що придбаваються платником
податку для виробничого або
невиробничого використання, податків
на доходи фізичних осіб, які
відраховуються із сум виплат таких
доходів згідно з розділом IV цього
Кодексу.

Таким чином, відповідачем безпідставно
враховано у складі собівартості товару
суми податку на додану вартість,
сплаченого постачальнику, що призвело
до неправомірного висновку про
збитковість операції з продажу такого
товару на експорт.

Не може вважатись обґрунтованим і
посилання відповідача на те, що позивач
намагався отримати прибуток не за
рахунок своєї господарської
діяльності, а розраховував отримати
державні кошти шляхом повернення ПДВ з
державного бюджету.

Такий висновок податкового органу не
ґрунтується ні на положеннях чинного
законодавства (яким прямою нормою
визначено базу оподаткування щодо
операцій з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту за нульовою ставкою),
ні на встановлених обставинах у справі
щодо наявності факту декларування
позивачем до бюджетного відшкодування
податку на додану вартість,
підтверджених належними та
допустимими доказами.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, зокрема, є операції платників
податку з вивезення товарів за межі
митної території України.

Операції з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту оподатковуються за
нульовою ставкою. Товари вважаються
вивезеними за межі митної території
України, якщо таке вивезення
підтверджене в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, митною
декларацією, оформленою відповідно до
вимог МК України (пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК
України).

За змістом п. 188.1 ст. 188 ПК України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів.

Відповідно до пп. 14.1.71. п. 14.1 ст. 14 ПК
України звичайна ціна - ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору, якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Якщо не доведено зворотне,
вважається, що така звичайна ціна
відповідає рівню ринкових цін.

Відповідно до п. 39.14 ст. 39 ПК України (в
редакції чинній на момент виникнення
правовідносин) обов'язок доведення
того, що ціна договору (правочину) не
відповідає рівню звичайної ціни,
покладається на орган державної
податкової служби у порядку,
встановленому законом. Під час
проведення перевірки платника податку
орган державної і додаткової служби
має право надати запит, а платник
податку зобов'язаний обґрунтувати
рівень договірних цін або послатися на
норми абзацу першого цього пункту.
Однак доказів виконання податковим
органом вимог зазначеної статті та
направлення позивачу відповідного
запиту під час проведення перевірки
суду надано не було.

Відповідач в акті перевірки зазначив
лише про направлення Нікопольською
ОДПІ на адресу Державного
інформаційно-аналітичного центру
моніторингу зовнішніх товарних ринків
«Держзовнішінформ» листа №
12610/10/10/04-36-22-08 від 05.12.2013 р. про надання
інформації щодо цін на
сільгосппродукцію (олія соняшникова
нерафінована для харчової
промисловості) на внутрішньому та
зовнішньому ринках, проте на момент
реєстрації акту перевірки відповідь не
надходила, до матеріалів справи також
відповідь не надана.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку, що позивачем
було реалізовано олію соняшникову
нерафіновану на експорт за звичайними
цінами в розумінні статті 39 ПК України.

В акті перевірки також зазначено, що
діяльність з реалізації олії є
невластивою для ТОВ «НЗК», основним
видом діяльності якого є складське
господарство. При цьому слід зазначити,
що діюче законодавство не встановлює
здійснення суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
експортних операцій товарів
(продукції) лише власного виробництва.
Так, судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
здійснював закупівлю олії
соняшникової та реалізацію її на
експорт починаючи з 2008 року (витяги з
відповідних актів перевірки позивача,
здійснених Нікопольською ОДПІ,
містяться в матеріалах справи) та
«Оптова торгівля молочними продуктами,
яйцями, харчовими оліями та жирами»
(код 46.33 за КВЕД-2010) є іншим видом
діяльності ТОВ «НЗК», яка вважається
операційною діяльністю підприємства
позивача.

Крім того, судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем безпідставно проведено
порівняння вартості (придбання та
експорту) різної кількості товару. В
акті перевірки наведено перелік
податкових накладних, виданих ТОВ
«Сталь» в адресу ТОВ «НЗК» при
придбанні олії соняшникової, яку було
реалізовано на експорт. Але судом в
ході розгляду справи встановлено, що
придбану у ТОВ «Сталь» олію
соняшникову в кількості 109 тонн
(податкова накладна № 125 від 30.08.2013 р.)
було реалізовано не на експорт, а на
митній території України на підставі
укладеного договору купівлі-продажу №
02/09 від 02.09.2013 р. з ТОВ «Торговий дім
«ЩЕДРО». Таким чином, розрахунок
фінансового результату операцій з
торгівлі олією соняшниковою, наведений
відповідачем в акті перевірки, є
помилковим.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачем не доведено
правомірності прийнятих податкових
повідомлень-рішень всупереч вимогам ч.
2 ст. 71 КАС України, в той час як докази,
якими позивач обґрунтовував свої
вимоги, є законними, допустимими,
обґрунтованими, такими, що
відповідають дійсним обставинам
справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 04.02.2014 р.
№ про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 7 685 478, 78 грн., в тому
числі 5 123 652, 52 грн.
за основним платежем, 2 561 826, 26 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 04.02.2014 р.
№ , яким зменшено розмір суми
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 361 793, 00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольська
зернова компанія» судовий збір у
розмірі 487, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
19 вересня 2014 року.

Суддя О.М.
Неклеса