Справа № 2а-1204/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа №
31743/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова на
постанову Сихівського районного суду
м.Львова від 18 липня 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
як особі, що постраждала від
Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

22 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, яким просила
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова провести перерахунок і
виплату основної та додаткової пенсії,
та щомісячну компенсацію за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи згідно ст.ст.50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 16.02.2011 р.

Постановою Сихівського районного суду
м.Львова від 18 липня 2011 року позовну
заяву задоволено. Постановлено визнати
дії управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова в
частині відмови у здійсненні
перерахунку та виплати пенсії та
належної компенсації ОСОБА_1
відповідно до ст.ст. 50, 52, 54 з
урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеної абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 16.02.2011 року. - протиправними.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної пенсії, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
компенсації за втрату годувальника
відповідно до ст.ст. 50, 52, ч. 4 ст. 54 з
урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеної абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 16.02.2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова, вважає її такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову в цій частині
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. На обґрунтування
вимог апеляційної скарги зазначає, що
відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно цим Законом та не
може застосовуватись при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням (серія НОМЕР_1
від 06.12.2007р.) Внаслідок захворювання,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, позивачу встановлена IІІ
група інвалідності, що підтверджується
довідкою ЛВА-1 №457325, ОСОБА_1 є вдовою
померлого ліквідатора аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть якого
пов'язана з аварією на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_2 від 09.09.2010 р.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. ст. 54, 50 Закону № 796-ХІІ
розмір державної пенсії для позивача
не може бути нижчим 6 мінімальних
пенсій за віком, а розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, 50%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у
справі № 1 -28/2008 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону № 796-ХІІ.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Суд вважає безпідставними доводи
відповідача про те, що після прийняття
Конституційним Судом України
зазначеного рішення, не прийнято
нормативно-правового акта про
відновлення дії, зокрема, ст. ст. 50, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції, яка діяла до
внесення змін до даних норм, а тому
порядок обчислення розмірів пенсій
особам, на яких поширюється дія цього
Закону, є неврегульованим.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення п. 28
Розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. ст. 50, 54
вказаного Закону, з дня прийняття
даного рішення діє його попередня
редакція.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, вірним є висновок
суду першої інстанції, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
слід застосовувати не постанову
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» від 16 липня 2008
року № 654, оскільки остання істотно
звужує обсяг встановлених законом прав
позивача, а ч. 1 ст. 50, ч.1 ст.52 та ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом із тим, у відповідності до ст. 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Враховуючи позовні вимоги, положення
ст.ст. 99, 100 КАС України та вищезазначені
норми Закону, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком та щомісячної
компенсації в разі втрати годувальника
в розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. ст. 50, 52, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
підлягають задоволенню починаючи з 16
лютого 2011 року.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова залишити без
задоволення.

Постанову Сихівського районного суду
м.Львова від 18 липня 2011 року по справі
№1204/11 за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
як особі, що постраждала від
Чорнобильської катастрофи - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук