Справа № 2а-6017/09/1170.
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року
Справа № 2а-6017/09/1170.

провадження № 2-кас/811/8/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Дегтярьової С.В.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «БСМ»

до відповідача: Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
міндоходів в Кіровоградській області

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,

Позивач звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідача про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень:

- №000632300/0 від 08.05.2009р., яким позивачеві
визначено податкове зобов'язання за
платежем податок на прибуток
підприємств в розмірі 1 853 052,00 грн., в т.ч.
1 049 925,00 грн. основний платіж та 803 127,00
грн. штрафна санкція;

- №000622300/0 від 08.05.2009р., яким
позивачеві визначено податкове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в розмірі 1 922 866,00 грн., в
т.ч. 961 433,00 грн. основний платіж та 961 433,00
грн. штрафна санкція;

- №000831730/0 від 08.05.2009р., яким
позивачеві визначено податкове
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб в розмірі 1 390,68
грн., в т.ч. 463,56 грн. основний платіж та
957,12 грн. штрафна санкція.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28.10.2010р.
(т.1а.с.261-263), залишеною без змін судом
апеляційної інстанції (т.2 а.с.44-47) позов
задоволено частково, визнано
недійсними податкові
повідомлення-рішення №/0 від 08
травня 2009 року, №/0 від 08 травня 2009
року, в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05.06.2014р. (т.2 а.с.98-101) частково
задоволено касаційну скаргу
Кіровоградської ОДПІ, скасовано
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28.10.2010р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2011р., а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 07.07.2014 р.
справу прийнято до провадження суддею
Дегтярьовою С.В. (т.2 а.с. 103).

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження (т.3 а.с. 32).

Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

В період з 30.03.2009р. по 17.04.2009 р.
посадовими особами відповідача
здійснено виїзну планову
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з
01.01.2008р. по 31.12.2008 р., за результатами
якої складено акт від 23.04.2009 року
№22/2310/20631062 (т.1а.с. 10-35).

В ході перевірки встановлено, зокрема,
й порушення п.п. 4.1.1. 4.1.3. 4.1.6. п.4.1. ст. 4
п.5.1. п. 5.2. п.п. 5.7.1. п. 5.7. ст. 5 п.п.7.4.1.
п.п.7.4.3. п. 7.4. ст. 7 п.п. 11.3.1. п. 11.3. ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», внаслідок чого,
підприємством занижено суму податку на
прибуток за 2008 рік в розмірі 1 049 925,00
грн.; п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. З, п. 4.1. п. 4.2. ст. 4,
п.п.7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», внаслідок
чого підприємством занижено суму
податку на додану вартість за 2008 рік в
сумі 961 433,00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями
відповідачем прийнято оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
№000632300/0 та №000622300/0(т.1а.с.36,37).

Підставою для визначення позивачу сум
податкових зобов'язань із податку на
прибуток став висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки про
заниження валового доходу у
податковому обліку за 1, 2, 3 та 4 квартали
2008 року у загальній сумі 4965773,00 грн., а
саме - не включено до складу валових
доходів:

- вартість жмиху на загальну суму 4801648,00
грн., переданого переробникам: СПД
ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2, які є пов`язаними
особами з позивачем, в оплату за
виконані роботи з переробки
соняшникового насіння на олію;

- 5516,00 грн. торгівельної виручки, яка
надійшла на розрахунковий рахунок
позивача та не була включена до складу
валового доходу;

- 4694,00 грн. доходів у вигляді відсотків
банку за користування коштами;

- 153915,00 грн. інших надходжень на
розрахунковий рахунок, які не
враховані при визначенні валового
доходу;

а також заниження валових витрат у
загальній сумі 766074,00 грн. у податковому
обліку за 1, 2, 3 та 4 квартали 2008 року, а
саме 767158,00 грн. - витрати на придбання
насіння соняшнику у ПП "Валбудівагро-К",
ТОВ "Юк-Консалтінг", ТОВ "Сімекс Трейд
ЛТД", ТОВ "Елверт ЛТД", ВАТ "Мар`янівське",
ПСП "Надія", СТОВ "Україна" та завищено
валові витрати у 4 кварталі 2008 року на
1084,00 грн. - сума страхового збору до
фондів державного
загальнообов`язкового страхування,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток у податковому обліку за 1, 2, 3
та 4 квартали 2008 року на загальну суму
1049925,00 грн.

Крім того, перевіряючими встановлено
заниження податкових зобов`язань із
ПДВ на загальну суму 961433,00 грн.: за
січень - грудень 2008 року, з яких:

- 960329,00 грн. - у зв`язку з не нарахуванням
податку в цій суми на вартість
переданого жмиху в оплату робіт з
переробки насіння соняшника;

- 1104,00 грн. - податкові зобов`язання,
визначені із отриманої на
розрахунковий рахунок торгівельної
виручки.

Судом встановлено, що між позивачем та
фізичними особами підприємцями ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було укладено договори на
переробку насіння соняшнику №01/01-2008
від 01.01.2008р. та №2/04-2008 від 02.04.2008р.

За умовами вказаних договорів позивач
передає на переробку насіння
соняшнику, результатом переробки є
олія соняшникова та жмих (а.с.20 Т.1).

Відповідно до п.п. 7.1.1. п. 7.1. ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» доходи та витрати від
здійснення товарообмінних (бартерних)
операцій визначаються виходячи з
договірної ціни такої операції, але не
нижчої за звичайні ціни.

Відповідно до п. 4.2. ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість» у разі
поставки товарів (робіт, послуг) без
оплати або з частковою оплатою їх
вартості коштами у межах бартерних
(товарообмінних) операцій, здійснення
операцій з безоплатної передачі
товарів (робіт, послуг), натуральних
виплат у рахунок оплати праці фізичним
особам, що перебувають у трудових
відносинах з платником податку,
передачі товарів (робіт, послуг) у межах
балансу платника податку для
невиробничого використання, витрати на
яке не відносяться до валових витрат
виробництва (обігу) і не підлягають
амортизації, а також пов'язаній з
продавцем особі чи суб'єкту
підприємницької діяльності, який не
зареєстрований як платник податку,
база оподаткування визначається
виходячи з фактичної ціни операції, але
не нижчої за звичайні ціни.

У зв'язку з висновком про бартерний
характер угод відповідачем зроблено
висновок про порушення позивачем п.п.
4.1.1. 4.1.3. 4.1.6. п.4.1. ст. 4 п.5.1. п. 5.2. п.п. 5.7.1. п.
5.7. ст. 5 п.п.7.4.1. п.п.7.4.3. п. 7.4. ст. 7 п.п. 11.3.1.
п. 11.3. ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
оскільки позивачем в 2008 році не
включено до складу доходу та не
відображено по рядку 04.1 декларації по
податку на прибуток за 2008 рік доходи
отримані від реалізації жмиху
соняшнику його переробникам та п. п. 3.1.1.
п. 3.1. ст. З, п. 4.1. п. 4.2. ст.4, п.п.7.3.1. п. 7.3. ст.
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», оскільки позивачем не було
нараховано податкові зобов'язання з
вартості жмиху, переданого
переробникам в оплату за виконані
роботи з переробки насіння соняшнику.

Позивач не погоджується з висновками
відповідача про бартерний характер
вказаних угод та зазначає, що
розрахунки з переробниками насіння ним
здійснювалися виключно в грошовій
формі.

В якості доказу на підтвердження своїх
доводів позивач посилається на тексти
самих договорів №01/01-2008 від 01.01.2008р.
(а.с.220 Т.1) та №2/04-2008 від 02.04.2008р. (а.с.224 Т.1
), п.3.2. вказаних договорів передбачає,
що оплата за переробку встановлюється
додатковими угодами.

Додатковими угодами до вказаних
договорів (а.с.221-223, 225-238 Т.1) передбачено
вартість послуг та грошову форму
розрахунків.

Крім того, позивач посилається також на
акти перевірки ФОП ОСОБА_2 від 22.09.2009р. №
99/1710/НОМЕР_1 (а.с.197-202 Т.2) та ФОП ОСОБА_1
від 22.09.2009р. №98/1710/НОМЕР_2 (а.с.203-210).

Зокрема позивач зазначає, що під час
перевірки вказаних осіб також
досліджувався характер взаємовідносин
з позивачем на підставі договорів
№01/01-2008 від 01.01.2008р. та №2/04-2008 від
02.04.2008р. та встановлено, що після
переробки, як олія соняшникова так і
жмих було повернуто позивачеві, що в
свою чергу спростовує висновки
відповідача про бартерний характер
угод.

В свою чергу відповідач посилається на
перелік кредиторської заборгованості
станом на 01.01.2008р. та 31.12.2008р. (а.с.242, 243
Т.1), та зазначає, що по рах. 685
«Розрахунки з іншими кредиторами»
відсутні відомості про існування
кредиторської заборгованості, що також
вказує на те, що позивач розрахувався з
переробниками насіння шляхом передачі
жмиху.

Відповідно до п.п. 1.20.1. п. 1.20. ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.94р. №334/94-ВР якщо
цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне,
вважається, що така звичайна ціна
відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.97р.
№168/97 база оподаткування операції з
поставки товарів (послуг) визначається
виходячи з їх договірної (контрактної)
вартості, визначеної за вільними
цінами, але не нижче за звичайні ціни, з
урахуванням акцизного збору, ввізного
мита, інших загальнодержавних податків
та зборів (обов'язкових платежів),
згідно із законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

Відповідно до п. 1.18 ст. 1 вказаного
Закону звичайні ціни розуміються та
застосовуються за правилами,
визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Відповідно до п.п. 1.20.2. п. 1.20. ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.94р. №334/94-ВР для
визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що
визначаючи податкові зобов'язання
відповідач використав інформацію
отриману на його запит (а.с.78 Т.1) щодо
цін реалізації товарної продукції
(жмиху) від закритого акціонерного
товариства «Креатив».

Разом з тим, з відповіді на запит
вбачається (а.с.79 Т.1), що ЗАТ «Креатив»
надано інформацію щодо цін реалізації
на олію соняшникову та шрот.

При цьому в матеріалах справи
міститься інформація надана ЗАТ
«Креатив» керівнику позивача (а.с. 118 Т.1)
про те, що вказане підприємство
реалізує лише шрот соняшниковий згідно
ДСТУ 4638:2006, а жмих згідно ГОСТ 80-96
використовується як продукт для
подальшої переробки.

Відповідно до ДСТУ 4638:2006 «Шрот
соняшниковий»(а.с.104-113 Т.1) шрот
соняшниковий одержується за схемою
пресування екстрагування з попередньо
обробленого насіння соняшнику без
волого-теплового оброблення -
звичайний збагачений (чи незбагачений);
із застосуванням волого-теплового
оброблення - тостований збагачений (чи
без збагачення) ліпідами (гліцеридами,
жирними кислотами, натрієвими солями
жирних кислот, фосфатидами,
токоферолами, фузами та іншими
супутніми жирами речовинами).

Відповідно до ГОСТ 80-96 «Жмих
соняшниковий» (а.с.114-117 Т.1) жмих
соняшниковий отримується при
пресуванні на шнекових пресах
попередньо обробленого насіння
соняшника з метою вилучення з них
масла.

Таким чином, шрот - це продукт при
виробництві рослинного масла, який
одержується після пресування та
екстракції насіння соняшнику.
Пресуванням називається процес
видавлювання масла. Процес екстракції
полягає у виділенні з насіння після
пресування остаточних залишків масла
за допомогою органічних розчинників.

На відміну від шроту, жмих - це також
продукт, який отримується при
виробництві рослинного масла, але лише
шляхом пресування.

З урахуванням вищевикладеного
вбачається, що шрот та жмих є різними
продуктами переробки насіння
соняшнику, а тому і ціна на вказані
продукти не може бути ідентичною.

Вказаний висновок також
підтверджується висновком
судово-економічної експертизи №11/1-92
від 15.09.2010р. (а.с. 155-168 Т.1).

Отже, відповідачем під час визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та прибуток
підприємств, безпідставно визначено
звичайну ціну на основі цін на шрот, в
той час, як продуктом переробки насіння
соняшнику на підставі договорів
укладених між позивачем та ФОП ОСОБА_2
та ФОП ОСОБА_1 є жмих, що також не
заперечувалося представниками
відповідача.

Протиправність висновків податкового
органу про заниження валових доходів в
сумі 4 801 648,00 грн. та заниження
податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 960
329,00 грн. за операціями з реалізації
жмиху встановлена як висновком
експерта так і Вищим адміністративним
судом України, а тому податкові
повідомлення рішення №000632300/0 від
08.05.2009р. та №000622300/0 від 08.05.2009р. в цій
частині підлягають скасуванню (а.с.100
Т.2).

З метою дослідження наявності підстав
для визначення позивачеві податкового
зобов'язання:

1) з податку на прибуток у зв'язку із
заниженням валових доходів за 1-2-й
квартали 2008 року на:

- 5516,00 грн. торгівельної виручка, яка
зарахована на розрахунковий рахунок
позивача, але не була включена до
складу валового доходу;

- 4694,00 грн. доходів у вигляді відсотків
банку за користування коштами;

- 153915,00 грн. суми інших платежів, що
зараховані на розрахунковий рахунок,
але не включені до валового доходу;

2) у зв'язку із заниженням податкових
зобов'язань з ПДВ у сумі 1104 грн.
внаслідок неоподаткування операцій з
поставки товару, за яку на
розрахунковий рахунок надійшла
торгівельна виручка;

3) у зв'язку із заниженням за 2008 рік
податкових зобов'язань за платежем по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
463,56 грн., за клопотанням позивача (т.3
а.с. 24-26), ухвалою суду від 04.08.2014р. було
призначено додаткову
судово-економічну експертизу (т.3 а.с. 33,
34).

Проводячи додаткову судово-економічну
експертизу, експертом враховувалися та
брались до уваги висновки первинної
експертизи у даній справі від 15.09.2010р.
№11/1-92 (т.1 а.с.155-167) призначеної ухвалою
суду від 21.08.2009р. (т.1 а.с. 126-128).

Висновком додаткової
судово-економічної експертизи від
08.10.2014р. щодо 1-3 питань поставлених на
вирішення експерта встановлено
наступне (т.3 а.с.39-48).

Дослідженням первинних та зведених
документів ТОВ за 2008 рік встановлено,
що згідно квитанцій філії
«Придніпровське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» №15 від 27.06.2008 року на суму
1120,00 грн., № 9 від 07.03.2008 року на суму 1000,00
грн., № 10 від 29.02.2008 року на суму 4000,00
грн., № 23 від 27.02.2008 року на суму 500,00 грн.,
ч/з ОСОБА_1 були внесені кошти на
розрахунковий рахунок підприємства у
загальній сумі 6620,00 грн. з призначенням
платежу «Торгова виручка». Вказані
кошти оприбутковані в бухгалтерському
обліку за дебетом рахунку 311 «Поточні
рахунки в національній валюті» та
кредитом рахунку 484 «Інші кошти
цільового фінансування і цільових
надходжень» з призначенням платежу
«Безвідсоткова поворотна фінансова
допомога». Всього за 2008 рік за
аналогічними операціями було
проведено по дебету рахунка 311 та
кредиту рахунка 484 кошти у сумі 160535,00
грн., що підтверджується даними
синтетичного бухгалтерського обліку
за вказаними рахунками та балансом
взагалі. Дослідженням встановлено, що
підприємством на рахунку 484
обліковувались кошти безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги.

Тобто, існує протиріччя між
призначенням платежу у банківських
виписках і квитанціях та у даних
бухгалтерського обліку позивача. Крім
того, дослідженням касових книг,
касових первинних документів, інших
документів синтетичного та
аналітичного обліку не встановлено
відображення руху вказаних коштів по
касі, тобто кошти внесені на поточний
рахунок не є виручкою із каси
підприємства. Але для дослідження не
надано жодного листа позивача до
банківської установи про зміну
призначення платежу у вказаних
квитанціях.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
приходить до висновку про необхідність
відображення вказаних надходжень у
складі доходів у сумі 5516,00 грн. (6620,00 грн.
за виключенням ПДВ) у відповідності до
вимог п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.п. 11.3.1 п. 11.3. ст.11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Натомість, враховуючи результати
досліджень первинної експертизи, якою
розраховані показники валових доходів
і валових витрат по податку на прибуток
та податкового кредиту і податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість вже з урахуванням цих коштів у
відповідності до призначення платежу,
на загальні суми заниження
скоригованих валових доходів та витрат
вони не впливають, а тому підстави
стверджувати про заниження доходу у
сумі 5 516 грн. позивачем за 2008 рік у
відповідача були відсутні з огляду на
те, що у позивача не виникає додаткових
зобов'язань до бюджету, оскільки сума
непокритого збитку у податковому
обліку з податку на прибуток Фірми "БСМ"
у формі ТОВ за 2008 рік за даними
первинних документів розрахунково
становить 457095,00 грн. Тобто сума
завищення оподатковуваного прибутку
по декларації Товариства за 2008 рік з
урахуванням вказаного заниження
становить 540031,00 грн.

Дослідженням банківських виписок,
карток рахунку 311 «Поточні рахунки в
національній валюті», журналів -
ордерів та виписок по цьому ж рахунку
позивача за 2008 рік встановлено, що
протягом року у підприємства були
відкриті рахунки в декількох
банківських установах.

Всього за 2008 рік підприємством
отримано доходів від плати за залишки
на рахунках банківських установ у сумі
4977,58 грн.

В порушення вимог Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Порядку складання декларації з
податку на прибуток підприємства,
затвердженого наказом ДПАУ від 29.03.2003 р.
№ 143, вказані кошти позивачем не
відображені у складі валових доходів
за 2008 рік у рядку 01.6 «Інші доходи»
Декларації з податку.

Натомість у позивача не виникає
додаткових зобов'язань до бюджету,
оскільки сума непокритого збитку у
податковому обліку з податку на
прибуток Фірми "БСМ" за 2008 рік за даними
первинних документів розрахунково
становить 457095,00 грн. Тобто сума
завищення оподатковуваного прибутку
по декларації Товариства за 2008 рік з
урахуванням вказаного заниження
становить 540031,00 грн.

Дослідженням банківських виписок,
карток рахунку 311 «Поточні рахунки в
національній валюті», журналів -
ордерів та виписок по цьому ж рахунку
Фірми «БСМ» у формі ТОВ за 2008 рік
встановлено, що згідно:

- квитанцій № 22 від 13.02.2008 року у
сумі 580,00 грн., № 16 від 21.02.2008 року у сумі
140000,00 грн., № 27 від 05.06.2008 року у сумі 200,00
грн., № від 02.10.2008 року у сумі 150,00 грн.,
№ 29 від 21.11.2008 року у сумі 235,00 грн., № 13
від 19.11.2008 року у сумі 5500,00 грн., № 27 від
12.11.2008 року у сумі 2600,00 грн. зараховано
всього на поточний рахунок
підприємства кошти у сумі 149265,00 грн. з
призначенням платежу «Поповнення
пот.рах. від фірма «БСМ» у формі ТОВ»;

- квитанцій № 9 від 14.03.2008 року у сумі
1700,00 грн., № 17 від 17.04.2008 року у сумі 700,00
грн., № 12 від 19.05.2008 року у сумі 250,00 грн.,
зараховано всього на поточний рахунок
підприємства кошти у сумі 2650,00 грн. з
призначенням платежу «Безвідсоткова
поворотна фінансова допомога»;

- квитанції № 9 від 18.07.2008 року,
зараховано на поточний рахунок
підприємства кошти у сумі 2000,00 грн. з
призначенням платежу «Поповнення
обігових коштів».

Загальна сума зарахованих коштів
склала 153915,00 грн. Вказані кошти
оприбутковані в бухгалтерському
обліку за дебетом рахунку 311 «Поточні
рахунки в національній валюті» та
кредитом рахунку 484 «Інші кошти
цільового фінансування і цільових
надходжень» з призначенням платежу
«Безвідсоткова поворотна фінансова
допомога». Всього за 2008 рік за
аналогічними операціями було
проведено по дебету рахунка 311 та
кредиту рахунка 484 кошти у сумі 160535,00
грн., що підтверджується даними
синтетичного бухгалтерського обліку
за вказаними рахунками та балансом
взагалі. Експертом встановлено, що
підприємством на рахунку 484
обліковувались кошти безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги. Тобто,
існує протиріччя між призначенням
платежу у банківських виписках і
квитанціях та у даних бухгалтерського
обліку позивача.

Крім того, дослідженням касових книг,
касових первинних документів, інших
документів синтетичного та
аналітичного обліку позивача не
встановлено відображення руху
вказаних коштів по касі, тобто кошти
внесені на поточний рахунок не є
виручкою із каси підприємства. В той
час жодного листа до банківської
установи про зміну призначення платежу
у вказаних квитанціях суду не надано.

Дані обставини свідчать про
необхідність відображення вказаних
надходжень у складі доходів у сумі
153915,00 грн. у відповідності до вимог п.п.
4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.п. 11.3.1 п. 11.3. ст.11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Натомість, враховуючи результати
досліджень первинної експертизи, якою
розраховані показники валових доходів
і валових витрат по податку на прибуток
та податкового кредиту і податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість вже з урахуванням цих коштів у
відповідності до призначення платежу,
на загальні суми заниження
скоригованих валових доходів та витрат
вони не впливають, а тому у позивача не
виникає додаткових зобов'язань до
бюджету, оскільки сума непокритого
збитку у податковому обліку з податку
на прибуток позивача за 2008 рік за
даними первинних документів
розрахунково становить 457095,00 грн. Тобто
сума завищення оподатковуваного
прибутку по декларації Товариства за
2008 рік з урахуванням вказаного
заниження становить 540031,00 грн.

З урахуванням викладеного висновки
податкового органу про заниження
валових доходів в сумі 164 125,00 грн. (5516,00
грн. + 4694,00 грн. + 153915,00 грн.) є
безпідставними, а тому податкове
повідомлення-рішення №000632300/0 від
08.05.2009р. в цій частині підлягає
скасуванню (а.с.100 Т.2).

Як описано вище, судом встановлено, що
ч/з ОСОБА_1 були внесені на рахунок
позивача кошти у загальній сумі 6620,00
грн. з ПДВ з призначенням платежу
«Торгова виручка», а тому суд приходить
до висновку про необхідність
відображення податку на додану
вартість у складі податкових
зобов'язань у сумі 1104,00 грн. (6620,00 грн. -
5516,00 грн.) у відповідності до вимог п.п.
3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.4.1, п.4.2 ст.4, п.п. 7.3.1 п. 7.3.
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Натомість враховуючи результати
досліджень первинної експертизи, якою
розраховані показники податкового
кредиту і податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за лютий,
березень та червень 2008 року вже з
урахуванням цих коштів у відповідності
до призначення платежу, на загальні
суми заниження податкових зобов'язань
та суму податку на додану вартість до
сплати в бюджет вони не впливають,
оскільки сума від'ємного значення
податку на додану вартість у
податковому обліку Фірми "БСМ" у формі
ТОВ за лютий 2008 року за даними
первинних документів розрахунково
становить 141157,00 грн. , за березень 2008
року - 130865,00 грн., за червень 2008 року -
174542,00 грн., а тому повідомлення-рішення
№000622300/0 від 08.05.2009р. в сумі 1104,00 грн.
основного платежу також підлягає
скасуванню.

За даними акту перевіркою, серед інших,
встановлено порушення п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст.6,
п.п. 16.3.5 п. 16.3 ст. 16, п.п. 20.3.2 п. 20.3 ст. 20
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003 року в
результаті чого встановлено порушення
вимог податкового законодавства під
час перевірки питань щодо правильності
утримання та своєчасності
перерахування податку з доходів
фізичних осіб до бюджету за 2008 рік в
сумі 463,56 грн.

Згідно податкового
повідомлення-рішення № 0/0 від
08.05.2009 року (т.с.1 а.с.38) позивачу
визначено податок з доходів фізичних
осіб 463,56 грн. основного платежу та 957,12
грн. штрафні санкції внаслідок
застосування податковим агентом -
Фірмою «БСМ» у форі ТОВ, податкової
соціальної пільги до доходу платників
податку, що не подали заяву про
застосування податкової соціальної
пільги.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про податок
з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р.
№889-IV (зі змінами та доповненнями)
платник податку має право на зменшення
суми загального місячного
оподатковуваного доходу, отримуваного
з джерел на території України від
одного працедавця у вигляді заробітної
плати, на суму податкової соціальної
пільги.

Підпунктом 6.5.1 п. 6.5 ст. 6 Закону № 889-IV
установлено, що податкова соціальна
пільга застосовується до доходу,
нарахованого на користь платника
податку протягом звітного податкового
місяця як заробітна плата (інші
прирівняні до неї відповідно до
законодавства виплати, компенсації та
відшкодування), якщо його розмір не
перевищує суми, яка дорівнює сумі
місячного прожиткового мінімуму,
діючого для працездатної особи на 1
січня звітного податкового року,
помноженої на 1,4 та округленої до
найближчих 10 грн.

Згідно із Законом № 889-IV розмір ПСП
залежить від категорій платників
податку і дорівнює 100, 150 та 200 % від 50 %
мінімальної заробітної плати,
встановленої на 1 січня звітного року

Особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є працедавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

В ході проведення експертизи,
дослідженням первинних документів
позивача, а саме: наказів про прийняття
на роботу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
розрахунково-платіжних відомостей та
звітних для відрахувань у Фонди за
січень - грудень 2008 року,
оборотно-сальдових відомостей,
розрахункових відомостей про
нарахування і перерахування страхових
внесків та витрачання коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України за звітні періоди
2008 року, розрахунків суми страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підлягають сплаті за звітні періоди 2008
року з додатками, податкового
розрахунку комунального податку за
звітні періоди 2008 року, податкових
розрахунків сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
за звітні періоди 2008 року,
розрахункових відомостей про
нарахування і перерахування страхових
внесків до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття за
звітні періоди 2008 року, звітів про
нараховані внески, перерахування та
витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності за
звітні періоди 2008 року та заяв про
застосування податкової соціальної
пільги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановлено наступне.

В період із січня по вересень включно
2008 року на підприємстві працювало 5
осіб, з яких по 4 при нарахуванні
заробітної плати застосовувалась
податкова соціальна пільга, а саме
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

В період із жовтня по грудень включно
2008 року, крім перерахованих вище,
податкова соціальна пільга
застосовувалась по 2 новоприйнятих
працівниках, а саме - ОСОБА_3 та ОСОБА_5

ОСОБА_8 прийнятий на посаду головного
менеджера з 01.10.2007 року згідно наказу №
2 та ним подана заява про застосування
податкової соціальної пільги від 01.10.2007
року.

ОСОБА_6 прийнятий на посаду водія з
01.10.2007 року згідно наказу № 4 та ним
подана заява про застосування
податкової соціальної пільги від 01.10.2007
року.

ОСОБА_7 прийнятий на посаду водія з
01.10.2007 року згідно наказу № 3 та ним
подана заява про застосування
податкової соціальної пільги від 01.10.2007
року

ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія з
01.10.2008 року згідно наказу № 2/08 та ним
подана заява про застосування
податкової соціальної пільги від 01.10.2008
року

ОСОБА_4 прийнятий на посаду головного
менеджера по маркетингу з 01.01.2008 року
згідно наказу № 1/08 та ним подана заява
про застосування податкової
соціальної пільги від 01.01.2008 року

ОСОБА_5 прийнятий на посаду водія з
01.10.2008 року згідно наказу № 3/08 та ним
подана заява про застосування
податкової соціальної пільги від 01.10.2008
року (а.с.111-116 Т.2).

Таким чином, підприємством правомірно
застосовано при нарахуванні та виплаті
заробітної плати найманим працівникам
податкову соціальну пільгу, а тому
податкове повідомлення-рішення
№000831730/0 від 08.05.2009р., яким позивачеві
визначено податкове зобов'язання за
платежем податок з доходів фізичних
осіб в розмірі 1390,68 грн., в т.ч. 463,56 грн.
основний платіж та 957,12 грн. штрафна
санкція є протиправним та підлягає
скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№000632300/0 від 08 травня 2009 року, яким
Державною податковою інспекцією в
м.Кіровограді Фірмі "БСМ у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю" визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств в сумі 1 049 925,00 грн.
основного платежу та 803 127,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№000622300/0 від 08 травня 2009 року, яким
Державною податковою інспекцією в
м.Кіровограді Фірмі "БСМ у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю" визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 961 433,00 грн. основного
платежу та 961 433,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№000831730/0 від 08 травня 2009 року, яким
Державною податковою інспекцією в
м.Кіровограді Фірмі "БСМ у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю" визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 463,56 грн. основного
платежу та 957,12 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10-
денний строк з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -
з дня отримання копії постанови у
повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
С.В. Дегтярьова