Справа № 823/1987/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
К/800/49132/14(К/800/49447/14)

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Кочана В.М., Рецебуринського
Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 вересня 2014
року по справі № 823/1987/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Черкасах Черкаської
області

(далі - Управління)

до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від

нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

в м. Черкаси (далі -
Відділення)

про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року Управління звернулось
до суду з позовом про визнання дій
протиправними та стягнення з
Відділення суми витрат, понесених
позивачем на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та витрати на їх
доставку за березень-травень 2014 року у
розмірі 4093,41 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 вересня 2014
року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Відділення
щодо неприйняття до заліку та
невідшкодування Управлінню витрат за
березень-травень 2014 року у розмірі 3829,38
грн. на виплату та доставку пенсій
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Стягнуто з Відділення на користь
Управління витрати за березень-травень
2014 року у розмірі 3829,38 грн. на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, призначених у зв'язку з
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, позивач та
відповідач подали касаційні скарги.

Управління, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відділення в касаційній скарзі просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарги
задоволенню не підлягають.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на обліку в Управлінні
перебувають ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які отримують
пенсію в зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

За період березень-травень 2014 року
позивач виплатив їм пенсії у зв'язку з
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві у сумі 3829,38 грн.
Правомірність призначення такого виду
пенсії не оскаржена.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими поховання;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV,
яка визначає перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання розробленого та
затвердженого ПФУ і Фондом відповідно
до Закону № 1105-XIV, законів України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
«Про пенсійне забезпечення»
відшкодуванню Фондом підлягають,
зокрема, виплачені суми основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Таким чином, висновок судів про
обов'язок Фонду відшкодувати витрати
на виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 є обґрунтованим та
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Що стосується позовних вимог
Управління про стягнення з відповідача
витрат на виплату та доставку у квітні
2014 року допомоги на поховання ОСОБА_13 у
розмірі 264,03 грн., то суди дійшли
обґрунтованого висновку щодо
безпідставності вказаної вимоги.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої
статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Під час розгляду справи, судами не було
встановлено причинного зв'язку смерті
ОСОБА_13 з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а тому суди
обґрунтовано відмовили у задоволенні
позовних вимог про стягнення з
Відділення витрат на виплату та
доставку у квітні 2014 року допомоги на
поховання ОСОБА_13 у розмірі 264,03 грн.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Кочан В.М.

Рецебуринський Ю.Й.