Справа № 2-а-2028/2011
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Буський районний суд Львівської
Справа № 2-а-2028/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2011 Буський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого(ої)-судді: Кос
Ігор Богданович

при секретарі:Волошин Х.С.

з участю представника відповідача
Зеліско Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Буськ
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Буському районі Львівської
області про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
Буському районі Львівської області про
визнання дій відповідача
протиправними щодо ненарахування і
невиплати йому підвищення розміру
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а також просить
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату йому підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
вказаного Закону, з урахуванням абзацу
1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнобов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум за
періоди з 01 квітня по 30 вересня 2010 року.
Позов мотивує тим, що відповідно до
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відповідач повинен був проводити
донарахування до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком. А загальна
сума таких донарахувань за спірний
період, як вважає позивач, мала б
становити 974,70 грн. Однак, відповідач
неправомірно не проводить таких
донарахувань, незважаючи на рішення
Конституційного Суду України з
вказаного питання. Тому він змушений
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, покликаючись на
обставини, викладені у поданому до суду
позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача Зеліско Т.М. в
судовому засіданні проти позову
заперечив, підтримавши надані суду
письмові заперечення, долучені до
матеріалів справи. Зокрема, зазначив,
що позивач відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на отримання
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни та не
має право на отримання відповідно до
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
оскільки на осіб, які мають статус
дітей війни дія останнього Закону не
поширюється. Посилаючись на прогалини
в законодавстві щодо врегулювання
питання обчислення мінімальної пенсії
за віком на 30% якої мають підвищуватися
виплати особам, які мають статус «діти
війни», та, вказуючи, що позивачу за
період з квітня по вересень 2010 року
було виплачено 498 грн. 00 коп., тобто
щомісячно 49 грн. 80 коп. згідно пункту 8
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року, а тому просив
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази, з'ясувавши
дійсні обставини справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має
статус «дитина війни» відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", у зв'язку з чим перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
Фонду України в Буському районі
Львівської області.

Статтею 6 згаданого Закону передбачено,
що дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та №
10-рп/2008 року від 22.05.2008 року визнанні
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
рішення положення п. 12 ст. 71 Закону
України «Про державний бюджет на 2007
рік» та положення п. 41 розділу 11 Закону
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається виключно за правилами,
встановленими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Будь-якими
іншими діючими нормативно-правовими
актами розмір мінімальної пенсії за
віком не визначається.

На підставі викладеного, у
відповідності до Конвенції про захист
прав та основоположних свобод та ст.1
Протоколу №1 до вказаної Конвенції,
рішення Європейського Суду з прав
людини при розгляді справи «Качко
проти України», ч.1 ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», ч.2 ст. 152 Конституції України,
ст. 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Рішень Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та №
10-рп/2008 року від 22.05.2008 року, суд дійшов
до висновку, що не взяття до уваги
положень ч.3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якого випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлено абзацом першим частини
першої цієї статті застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови у реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання щомісячного
підвищення пенсії за віком, як це
встановлено ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідач не може посилатися на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань,
оскільки закони про Державний бюджет
та правові акти стосуються виключно
встановлення доходів та видатків на
загальносуспільні потреби і не можуть
регулювати відносини в сфері
соціального захисту громадян, які
урегульовані іншими чинними
законодавчими актами.

На підставі ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2009 рік» та ст. 70
Закону України «Про державний бюджет
на 2010 рік» Кабінету Міністрів України
надано право встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названі норми передбачають
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм яких є розмір мінімальної
заробітної плати. Відповідно її дія не
поширюється на спірні відносини,
оскільки розмір зазначених виплат
згідно із Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
залежить від розміру мінімальної
пенсії за віком, а тому надбавки,
встановлені постановою Кабінету
Міністрів України №530 від 28 травня 2008
року, на які посилається відповідач, не
можуть застосовуватися до дітей війни.

Відтак, нарахування та виплата у 2010
році дітям війни підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», згідно ст. 6 якого дітям
війни пенсії або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи наведене, суд вважає дії
відповідача по нарахуванню пенсії в
обсязі, меншому за передбачений діючим
законодавством, з 1 квітня по 30 вересня
2010 року неправомірними.

Тому, управління Пенсійного Фонду
України в Буському районі зобов'язане
здійснити нарахування та виплату
підвищення без визначення судом
конкретного розміру доплат, що
встановлені ст. 6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 1 квітня по 30 вересня 2010 року з
урахуванням виплачених сум.

При покладенні на відповідача
вищезазначеного зобов'язання, суд
враховує, що мінімальний розмір пенсії
за віком встановлений ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і тому
посилання відповідача про
неможливість застосування цієї норми
до перерахування розміру пенсії
позивача є безпідставним, оскільки
наявність такої норми та відсутність
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови у
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
щомісячного підвищення пенсії за
віком, як це встановлено ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», а також узгоджується з вимогами
ч. 7 ст. 9 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 122, 138, 158, 159, ч. 3 ст.
160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_3
задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області
щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_3
підвищення розміру пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Буському районі
Львівської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_3
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнобов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум за періоди з 01 квітня по
30 вересня 2010 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через Буський
районний суд Львівської області
протягом десяти днів з моменту її
проголошення.

Суддя І. Б. Коссудді