Справа № 826/17543/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві, без
фіксування технічними засобами, в
порядку ст. 41 КАС України, апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року по
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" до
Державної реєстраційної служби
України, Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, Реєстраційної
служби Ірпінського міського
управління юстиції про визнання
протиправними та скасування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, Реєстраційної
служби Ірпінського міського
управління юстиції у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
Рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича від 30.10.2013 року
про відмову ТОВ "Вердикт Фінанс" (04073, м.
Київ, Московський проспект, 9, БЦ Форум
Парк Плаза корп.4, поверх 5, оф. 502, ЄДРПОУ-
36698193) у державній реєстрації права
власності на нерухоме майно, визнане
Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 16 липня 2013 р. за
ТОВ "Вердикт Фінанс" на земельну
ділянку, розташовану в районі м. Ірпінь
вул. Українська, 48, загальною площею -
0,1241 га, кадастровий номер :01:036:0007
та цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України провести державну
реєстрацію права власності за ТОВ
"Вердикт Фінанс" (04073, м. Київ,
Московський проспект, 9, БЦ Форум Парк
Плаза корп.4, поверх 5, оф. 502, ЄДРПОУ-36698193)
на земельну ділянку, розташовану в
районі м. Ірпінь вул. Українська, 48,
загальною площею - 0,1241 га, кадастровий
номер - :01:036:0007 та цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "23 грудня 2013 року в задоволені
позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 23.12.2013 року та
прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "23 грудня 2013 року -
залишити без змін, виходячи із
наступного. Відповідно
до ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального
права при дотриманні норм
процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як було встановлено судом першої
інстанції, рішенням Ірпіського
міського суду Київської області від 16
липня 2013 р. за ТОВ «Вердикт Фінанс»
визнано право власності земельну
ділянку, розташовану в районі м. Ірпінь
вул. Українська, 48, загальною площею -
0,1241 га, кадастровий номер :01:036:0007
та цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.
ТОВ «Вердикт Фінанс» для
проведення державної реєстрації права
приватної власності ТОВ «Вердикт
Фінанс» на земельну ділянку, було
подано до Реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності),
зареєстровану у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
27.09.2013 р. 12:16:51 за реєстраційним номером.
Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень до
Реєстраційної служби було подано
документи, а саме: платіжне доручення
про сплату державного мита за державну
реєстрацію права гласності на нерухоме
майно; платіжне доручення про сплату
мита за витяг з державного реєстру
прав; паспорт громадянина України на
представника ТОВ «Вердикт Фінанс»;
довідка про присвоєння
ідентифікаційного номера на
представника; довіреність на
представника; Рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 16
липня 2013 р.; копія виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ТОВ «Вердикт
Фінанс»; копія свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи - ТОВ
«Вердикт Фінанс»; копія довідки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій ТОВ
«Вердикт Фінанс»; копія статуту ТОВ
«Вердикт Фінанс»; копія договору
іпотеки; державний акт на земельну
ділянку. 30 жовтня 2013 року
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєвим
Олексієм Олександровичем було
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на підставі того, що подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, дані
обставини стали відомі Позивачу з
офіційного сайту УКРДЕРЖРЕЄСТРУ, на
якому відбувається онлайн перегляд
статусу поданої Заявки та прийняте
рішення стосовно її розгляду.

Не погоджуючись з
вищевикладеними обставинами, позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.
Окружний
адміністративний суд м. Києва прийшов
до висновку про необхідність відмовити
в задоволені позову.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Умови та порядок здійснення
реєстрації прав на нерухоме майно
встановлені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та
Порядком КМ України, від 22.06.2011, № 703 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно".
Пунктом 2
Порядку передбачено, що Державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав) проводять орган державної
реєстрації прав та нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).
Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно за місцем розташування
такого майна; державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно незалежно від місця розташування
такого майна; облік безхазяйного
нерухомого майна.
Якщо
нерухоме майно розміщене в межах
території, на якій діє два і більше
органів державної реєстрації прав,
державна реєстрація права власності та
інших речових прав, облік безхазяйного
нерухомого майна проводяться одним з
таких органів, обраним заінтересованою
особою або уповноваженою нею особою
(далі - заявник).
Нотаріус проводить державну
реєстрацію прав: реєстрація яких
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, під
час вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва (нотаріус,
яким вчиняється така дія); у результаті
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва (нотаріус, яким вчинено
таку дію).
У
відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно. Право власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини) може бути
зареєстровано незалежно від того, чи
зареєстровано право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані. Право власності на
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), в
яких вони розташовані.
Підставою для проведення
державної реєстрації прав, згідно із
ст. 19 Закону № 1952-IV, є Державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою. Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) постанови
органів досудового слідства,
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.
Відповідно до вимог пункту 7 Порядку,
для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.
Заява про державну реєстрацію
подається щодо кожного об'єкта
нерухомого майна окремо. У разі коли
виникнення, перехід або припинення
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду відбувається
одночасно з виникненням, переходом або
припиненням у відповідної
заінтересованої особи речових прав на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані, подається одна заява про
державну реєстрацію щодо таких
об'єктів.

Згідно п. 10 Порядку, Заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита. У
разі коли заінтересована особа
відповідно до закону звільнена від
сплати державного мита, плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, документ про сплату державного
мита та документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, не подаються.
Документи, необхідні для проведення
державної реєстрації, що подані з
порушенням вимог, установлених
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами, є
підставою для зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію або відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а не для відмови в прийнятті
заяви про державну реєстрацію. Орган
державної реєстрації прав, нотаріус не
приймає заяву про державну реєстрацію
у разі відсутності документа, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документа про сплату державного мита,
крім випадку, передбаченого абзацом
другим цього пункту.
У відповідності до
п. 27 Порядку, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.
Законом та Порядком
державної реєстрації прав передбачено
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, інших
речових прав за заявочним принципом
шляхом подання уповноваженому суб'єкту
відповідної заяви про державну
реєстрацію, форму і вимоги до якої
встановлює Міністерство юстиції
України (частина четверта статті 15
Закону, пункт 7 Порядку державної
реєстрації).
Згідно з частиною
першою статті 26 Закону записи до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. При цьому частиною
четвертою статті 9 Закону визначено, що
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

До передбачених статтею 19
Закону підстав для державної
реєстрації прав та їх обтяжень
віднесено в тому числі рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно. Підстави для відмови у
державній реєстрації визначені
статтею 24 Закону.

З копії Інформації Державного
реєстратора у результаті проведення
пошуків наявної інформації в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно,
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єкті з нерухомого майна та
Державному реєстрі іпотек за
посередництвом програмного
забезпечення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від
30.10.2013 р. вбачається, що підставою
обтяження слугувала постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, 28545453,
25.08.2011 р., державний виконавець ВДВС
Ірпинського МУЮ Коцюба І.М.

З Рішення №7400543 від 30.10.2013 р. вбачається,
що до реєстраційної служби не
надходила заява про скасування арешту
на спірне майно.
Згідно п. 16 Порядку, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.
Відповідно до п. 23 Порядку, Державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до п.5 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" у державній реєстрації права
може бути відмовлено в разі, якщо заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону.
З аналізу
вищезазначених норм закону та
матеріалів справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог.
В частині позовних вимог щодо
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України провести державну
реєстрацію права власності за ТОВ
"Вердикт Фінанс" (04073, м. Київ,
Московський проспект, 9, БЦ Форум Парк
Плаза корп.4, поверх 5, оф. 502, ЄДРПОУ-36698193)
на земельну ділянку, розташовану в
районі м. Ірпінь вул. Українська, 48,
загальною площею - 0,1241 га, кадастровий
номер - :01:036:0007 та цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, суд
зазначає наступне. Як
випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2
Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11.03.1980 під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин. Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства. Отже, під
дискреційним повноваженням суд
розуміє таке повноваження, яке надає
певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що зобов'язати
Державну реєстраційну службу України
провести державну реєстрацію права
власності за ТОВ "Вердикт Фінанс" (04073, м.
Київ, Московський проспект, 9, БЦ Форум
Парк Плаза корп.4, поверх 5, оф. 502, на
земельну ділянку, розташовану в районі
м. Ірпінь вул. Українська, 48, загальною
площею - 0,1241 га, кадастровий номер -
:01:036:0007 та цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд буде втручанням у дискреційні
повноваження Відповідача -1, а тому,
судом проводитись не може.

З огляду на викладене,
повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від "23"
грудня 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
було вірно встановлено фактичні
обставини справи, надано належну
оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" -
відмовити.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.