Справа № 607/15080/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
Справа № 876/15391/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного Фонду
України в м. Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Тернополі, третя особа - ліквідатор
Відкритого акціонерного товариства
«Будівельно-монтажне управління №71»
про визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

19.08.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до управління
Пенсійного Фонду України в м.
Тернополі, в якому, із урахуванням
уточнення позовних вимог в судовому
засіданні суду першої інстанції,
просить визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в нарахуванні
та виплаті йому основної та додаткової
пенсії виходячи із вимог ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язати відповідача
провести перерахунок призначеної йому
основної та додаткової пенсії за шкоду
спричинену здоров'ю за період із 01.12.2012
року, з урахуванням заробітку у зоні
відчуження по ліквідації наслідків на
ЧАЕС по даний час.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного Фонду України в м. Тернополі
щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії без
урахування заробітку в населених
пунктах зони відчуження з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за період із 19.02.2013 року по даний час.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
19 лютого 2013 року із урахуванням його
заробітку в населених пунктах зони
відчуження з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
із 14 серпня по 31 серпня 1986 року на
підставі довідки, виданої ВАТ «БМУ -71»
№266 від 06.04.2004 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідач при
перерахунку пенсії позивача
безпідставно не прийняв до уваги
довідку ВАТ «БМУ-71» №266 від 06.04.2004 року
про його заробітну плату за період з
14.08.1986 року по 31.08.1086 року, яка міститься
при матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1

Суд першої інстанції звертає увагу на
те, що рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 9 січня 2004 року,
яке набрало законної сили, у справі за
скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії ВАТ
«Будівельно-монтажного управління -71»
встановлено, те що ОСОБА_1 працював в
пересувній механізованій колоні №71 на
посаді електрозварювальника і згідно
наказу по підприємству №82 від 13.08.1986
року від 13.08.1986 року з 14.08 по 31.08.1986 року
був відряджений в населені пункти 30-ти
кілометрової зони відчуження
Чорнобильського району київської
області. У вказаному рішенні зазначено
що «...відповідно до інформації
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 30.12.2003
року села Стечакнка, Новосілки, Копачі,
Кошарівка Чорнобильського району та
місто Чорнобиль відносяться до 30-ти
кілометрової зони відчуження і
кратність оплати праці в селах
Стечанка та Новосілки в серпні 1986 року
становила 100 % окладу, в селах Копачі.
Кошарівка та в місті Чорнобиль в 3-х
кратному розмірі...». Зазначеним
рішенням зобов'язано видати ОСОБА_1
довідку про заробітну плату за період
роботи його в 30-ти кілометровій
Чорнобильській зоні ліквідації
наслідків від аварії ЧАЕС у 1986 році
вказавши у ній коефіцієнт кратності в
3-х кратному розмірі.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції вважає протиправною відмову
відповідача щодо здійснення
перерахунку пенсії позивачу з
урахуванням його заробітку у зоні
відчуження з ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з неповним
встановленням обставин справи,
порушенням норм матеріального права,
управління Пенсійного Фонду України в
м. Тернополі оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року та
прийняти нову постанову, якою повністю
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що
матеріали пенсійної справи заявника
містять довідку про заробітну плату
від 06.04.2004 року №266 за період з 14.08.1986
року по 31.08.1986 року. В ході
інвентаризації пенсійних справ
виявлено, що дана довідка не відповідає
вимогам чинного законодавства, тому з 01
грудня 2012 року пенсію перераховано без
врахування заробітку, перерахунок
здійснено відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року №1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Апелянт посилається на те, що до
довідки про заробітну плату в
обов'язково повинні бути додані
первинні документи, до даної довідки не
було додано жодного первинного
документа. Крім того, управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
проведено перевірку правильності
заповнення довідки ліквідатором ВАТ
БМУ №71. В ході перевірки встановлено,
що в довідці невірно зазначено годинну
тарифну ставку, оскільки годинна
тарифна ставка визначається шляхом
поділу місячної тарифної ставки
(посадового окладу) на норму робочих
годин по календарю у даному місяці при
6-годинному робочому дні. Разом з тим, в
довідці кількість годин за роботу в
зоні відчуження визначено без
підтвердження первинними документами.
В довідці також зазначено період
перебування в зоні відчуження з 14.08.1986
року по 31.08.1986 року, що становить 18 днів,
а в графі кількість днів зазначено 16, що
не відповідає періоду перебування у
зоні відчуження.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач отримує пенсію по інвалідності
2 групи в розмірі відшкодування
фактичних збитків внаслідок
захворювання пов'язаного з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджено
вкладкою НОМЕР_1 до посвідчення
громадянина, який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорія 1
серія НОМЕР_2, виданого 20.10.1998 року
Тернопільською облдержадміністрацією.
Згідно Пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_3, виданого 08.09.2010 року Пенсійним
фондом України, позивач є інвалідом
другої групи з числа учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС, інших
ядерних аварій та випробувань, у
зв'язку з чим йому була призначена
державна пенсія відповідно до статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями.

Судом першої інстанції встановлено, що
1 грудня 2012 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Тернополі пенсію
позивача перераховано без урахування
заробітку через те, що довідка про
заробітну плату, видана ВАТ БМУ-71 за
період з 14.08.1986 року по 31.08.1986 року, яка
міститься в матеріалах пенсійної
справи ОСОБА_1

Згідно вказаної довідки про заробітну
плату за період роботи в зоні
відчуження по ліквідації аварії на
ЧАЕС, виданої ліквідатором ВАГ «БМУ-71»,
гр. ОСОБА_1 працював в населених пунктах
зони відчуження Чорнобильського
району Київської області з 14 серпня по
31 серпня 1986 року по місцю роботи
пересувній механізованій колоні №71 на
посаді електрозварювальника. Тарифна
ставка 183,48 крб. виплачена заробітна
плата в сумі 206,88 крб. (згідно книги по
заробітній платі) 175 % - 90,45 крб., з
урахуванням коефіцієнта відповідно до
постанови від 10 червня 1986 року №2077.
Оплата за підвищеними тарифними
ставками (посадовими окладами) з
урахуванням зони безпечності,
проводиться виходячи з установленого у
зоні відчуження 6-ти годинного робочого
дня га 6-ти денного (36-ти годинного)
робочого тижня. У довідці зазначено
дату перебування у зоні відчуження - з
14.08 по 31.08.1986 року, із зазначенням зони
відчуження Чорнобильський район,
кількість днів - 16 та годин - 240, годинну
тарифну ставку 1,06, кратність 3, яку
визначено згідно рішення
Тернопільського міського суду від 9
січня 2004 року, яке набрало законної
сили, доплату за роботу понад
нормований час - годин 112 та суму 229,
доплату за роботу у вихідні дні та
святкові дні годин 24 та суму 152,64, а
також оплату праці за дні роботи в зоні,
яка складає 1144 крб. 84 коп.

Крім того, згідно акту перевірки від 14
березня 2013 року, проведеною
начальником відділу з призначення
пенсій управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі в
присутності ліквідатора ВАТ «БМУ-71» по
питанню перевірки первинних
документів за період роботи в зоні
відчуження та правильності заповнення
довідки про заробітну плату за період
роботи в зоні відчуження по ліквідації
аварії на ЧАЕС №266 від 06.04.2004 року гр.
ОСОБА_1 встановлено, що згідно книги
наказів відряджених посвідчень за 1986
рік пересувній механізованій колоні
№71 в наказі №82 від 13.08.1986 року у пункті 5
зазначено, відрядити
електрозварювальника ОСОБА_1 в
Київську область Чорнобильський район
згідно наказу Мінводгоспу УРСР №243 від
08 липня 1986 року терміном на 18 днів з 14
серпня по 31 серпня 1986 року. Згідно
відомостей нарахування заробітної
плати за 1986 рік під порядковим номером
20 значиться ОСОБА_1 у якого заробітна
плата за 16 днів за період роботи по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
(дні зазначено у відомості становить
206,88 крб., і 90,45 крб. доплата за Чорнобиль.
Заробітна плата за основним місцем
роботи за червень 1986 року становила 119,17
крб., за липень 1986 року становила 216,31
крб., ( з них 93,80 крб. лікарняний). Годинна
тарифна ставка електрозварювальника
розряду VI розряду становила в 1986 році
1,06 за основним місцем роботи.

Апеляційний суд вважає, що всі доводи
відповідача носять характер припущень
і не підтверджені жодними доказами,
хоча за вимогами частини 2 статті 71 КАС
України саме відповідач як суб'єкт
владних повноважень повинен довести
суду правомірність свого рішення про
відмову у перерахунку пенсії позивачу
на підставі наданих ним документів про
заробітну плату, одержану в зоні
відчуження.

Враховуючи це, суд апеляційної
інстанції не бачить підстав не
враховувати зазначеної довідки,
виданої ВАТ «БМУ-71» №266 від 06.04.2004 року,
при обчисленні пенсії позивача.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» наведено
порядок обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Ч.1 якого вказує, що цей
порядок визначає механізм обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб
можуть призначатися виходячи із
заробітної плати, одержаної за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків.

Згідно п. 4 ч.3 вище вказаної постанови, у
разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження менше календарного місяця у
1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу у зоні
відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Отже, призначення пенсії та її розмір
ставляться в залежність від заробітку,
фактично отриманого працівником у
період його роботи у зоні відчуження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
судом першої інстанції правомірно
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного Фонду України в м. Тернополі
щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії без
урахування заробітку в населених
пунктах зони відчуження з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за період із 19.02.2013 року по даний час. та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
19 лютого 2013 року із урахуванням його
заробітку в населених пунктах зони
відчуження з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
із 14 серпня по 31 серпня 1986 року на
підставі довідки, виданої ВАТ «БМУ-71»
№266 від 06.04.2004 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що з 1 січня 2013 року
набрав чинності Закон України від
06.12.2012 року №5515-VІ «Про Державний бюджет
України на 2013 рік», пунктом 4 розділу
«Прикінцеві положення» якого
передбачено, що у 2013 році норми і
положення статтей 20,21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік. Зазначені
норми Закону не визнані
неконституційними.

Аналізуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
судом першої інстанції повно та
всебічно досліджено обставини справи,
однак оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів - ч.2 ст.99 КАС України.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із вищевказаним позовом, а саме - 19.08.2013
року, відсутність поважних причин для
поновлення строку, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що адміністративний позов в частині
вимог за період вимог з 1 грудня 2012 року
по 18 лютого 2013 року слід залишити без
розгляду, в зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до частково неправильного
вирішення справи, через що постанова
суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог, що подані з пропуском
строку звернення до суду, підлягає
скасуванню з постановленням в цій
частині ухвали про залишення позову
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 94-100, ст. 195, п.п.1,2 ч.1
ст.197, 198, 200, п.4 ст.202, ст.ст. 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в м. Тернополі
задовольнити частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року у
справі №607/15080/13-а в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Тернополі, третя особа - ліквідатор
Відкритого акціонерного товариства
«Будівельно-монтажне управління №71»
про визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії в частині вимог, що подані з
пропуском строку звернення до суду,
скасувати та в цій частині постановити
ухвалу, якою адміністративний позов за
період вимог з 1 грудня 2012 року по 18
лютого 2013 року залишити без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник