Справа № 2а-1312/111/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014р.
Справа № 9104/178495/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Мартинишина Р.С.,

за участю представників:

апелянта (третьої особи у справі):

позивача у справі:

відповідача у справі:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Львів-Винники

на постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 16.10.2012р. у справі
№2а-1312/111/12

за позовом ОСОБА_2, м.Львів-Винники

до Винниківської міської ради,
м.Львів-Винники

третя особа: ОСОБА_1, м.Львів-Винники

про скасування рішення щодо передачі
земельної ділянки у приватну
власність, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2011р. позивач: ОСОБА_2 звернулася до
Личаківського районного суду м.Львова
з позовною заявою до відповідача:
Винниківської міської ради,
Львів-Винники, третя особа без
самостійних вимог на предмети спору на
стороні відповідача: ОСОБА_1,
Львів-Винники про визнання
протиправним і скасування рішення
Винниківської міської ради № 321 від
08.02.2007р. "Про передачу у приватну
власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки
на АДРЕСА_1".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивачу: ОСОБА_2 на праві власності
належить 3/4 індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_1, інша частина 1/4 -
належить ОСОБА_1

Рішенням Червоноармійського районного
суду м. Львова від 20.09.1984р. встановлено
порядок користування земельною
ділянкою між співвласниками
будинковолодіння, якими на той час були
чотири особи, а саме: всім
співвласникам було залишено в
користуванні по 259 кв.м. та в спільному
користуванні 201,5кв.м. У 2006 році порядок
користування ділянкою був змінений.
Право власності на земельну ділянку в
2006р. не було оформлено, оскільки був
спір щодо меж земельної ділянки.

08.02.2007р. Винниківською міською радою
прийнято спірне рішення, керуючись
вимогами ст.ст.12, 81, 89, 118, 119, 121 ЗК
України, тобто нормами, які регулюють
питання безоплатної приватизації в
межах встановлених норм. Цим рішенням
земельна ділянка була передана для
обслуговування житлового будинку лише
третій особі ОСОБА_1, хоча йому належала
тільки його частина, а погодження меж з
суміжними землекористувачами не
відбувалось.

За наслідками розгляду справи
Личаківський районний суд м. Львова
прийшов до висновку про те, що
відповідач, приймаючи оскаржуване
рішення належним чином не встановив
хто мав право на користування
земельною ділянкою на АДРЕСА_1, а також
суміжних землекористувачів земельної
ділянки, яка передана третій особі.
Крім того, відповідач передав ОСОБА_1
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд на АДРЕСА_1, хоча частинам
вказаного будинковолодіння, які
належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1 окремих
адресних номерів не присвоєно, що
унеможливлює передати частину
земельної ділянки на АДРЕСА_1 без згоди
іншого землекористувача.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в
апеляційному порядку. У своїй
апеляційній скарзі апелянт (третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору) посилається на те, що судом
першої інстанції було порушено його
право власності на земельну ділянку.

Зокрема, апелянт звертає увагу суду
апеляційної інстанції на те, що надання
йому земельної ділянки площею 247га для
обслуговування його частки житлового
будинку не порушує прав інших осіб,
адже ця ділянка пропорційна площі, яка
йому належить на праві власності у
цьому житловому будинку. Апелянт:
ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції
безпідставно не взяв до уваги рішення
Червоноармійського районного суду від
20.09.1984р. щодо встановлення порядку
користування земельною ділянкою між
співвласниками будинковолодіння
АДРЕСА_1. Крім цього, місцевий суд не
встановив поважності причин пропуску
позивачем строку на звернення до суду
за захистом свого права.

У судове засідання прибув апелянт
(третя особа без самостійних вимог на
предмет спору) ОСОБА_1, позовні вимоги
ОСОБА_2 повністю заперечив, апеляційну
скаргу підтримав у повному обсязі, з
мотивів, викладених ним в апеляційній
скарзі.

Представники позивача та відповідача у
судове засідання не з'явились, і
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.196 КАС України, вважає можливим
розглянути справу за відсутності
налужно повідомлених представників
сторін позивача та відповідача,
оскільки неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору дарування
частини будинку від 20 лютого 2006 року №
3-304 та витягу про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно від 22
березня 2006 року 3/4 будинковолодіння в
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_2 (а.с. 41-43).
Згідно з реєстраційним посвідченням
від 27.10.2000р. та витягом про реєстрацію
прав власності на нерухоме майно від
10.02.2006р. інша 1/4 частина
будинковолодіння належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1
(а.с. 16).

Рішенням Червоноармійського районного
народного суду м. Львова від 20.09.1984р.
встановлено порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками
будинковолодіння АДРЕСА_1, яким
виділено кожному з чотирьох
співвласників по 259 м кв. та в спільному
користуванні залишено 201,5м кВ. (а.с. 11, 12).

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 24.07.2006р. в справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Винниківської міської ради Львівської
області, третьої особи комунального
підприємства "Управління ресурсів м.
Винники" про визнання права на
приватизацію земельної ділянки
зобов'язано Винниківську міську раду
Львівської області після вступу
рішення в законну силу в місячний
термін передати ОСОБА_1 у приватну
власність земельну ділянку площею 259м
кв., в т.ч. під жилими будовами 24кв.м., під
нежилими 26,2м кВ., під подвірям 10м кв.,
під садом 198,8м кв. (а.с. 13, 14).

Колегія суддів звертає увагу на те, що
до участі у даній цивільній справі не
було залучено ОСОБА_2 як співвласника
будинку та землекористувача, хоч з
матеріалів справи вбачається
відсутність згоди інших співвласників
на приватизацію земельної ділянки за
ОСОБА_1

З протоколу засідання постійної
депутатської комісії з питань
регулювання земельних відносин від
31.01.2007р. вбачається, що така вирішила
рекомендувати сесії ради надати в
приватну власність ОСОБА_1 земельну
ділянку згідно з рішенням суду площею
0,0259га для обслуговування житлового
будинку з них 0,0006га в межах червоних
ліній і 0,0019га в межах червоних ліній в
оренду (а.с. 10).

На виконання вимог вищезгаданої
постанови суду рішенням № 321
Винниківської міської ради від 08.02.2007р.
передано гр. ОСОБА_1 у приватну
власність земельну ділянку площею
0,0259га для обслуговування житлового
будинку і господарських споруд на
АДРЕСА_1, в тому числі, 0,0006га в межах
червоних ліній вулиці без права
будівництва капітальних споруд та
насадки багаторічних насаджень, а
також в оренду терміном на 10 років
земельну ділянку площею 0,0019га для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд в межах червоних
ліній вулиці без права будівництва
капітальних споруд та насадки
багаторічних насаджень (а.с. 9). З
преамбули рішення вбачається, що рада
приймаючи його керувалась статями 12, 81,
89, 118, 119, 121 ЗК України.

Однак, постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2012 року вказану вище
постанову Личаківського районного
суду м. Львова скасовано та в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Крім цього, вказаною постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду встановлено, що
за житловим будинком АДРЕСА_1
закріплена земельна ділянка площею 1
237,5м кв., яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на праві спільного користування. Після
прийняття рішення Червоноармійського
районного народного суду м. Львова від
20.09.1984р. змінились не лише власники
часток у будинку, але й порядок
користування земельною ділянкою,
господарськими будівлями і спорудами.

З листа Виконавчого комітету
Винниківської міської ради від 12.10.2012р.
№ 02.5/699 вбачається, що станом на 12.10.2012р.
окремі адресні номери за частинами
будинку АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Винниківською міською радою чи
її Виконавчим комітетом не
закріплювались.

Зі схеми розмежування суміжних
землекористувань, зокрема, опису меж,
вбачається, що не вказано суміжним
землекористувачем земельної ділянки
на АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с. 18, 19).

Таким чином, судом першої інстанції
було вірно встановлено, що на момент
прийняття оскаржуваного рішення
Винниківською міською радою, земельною
ділянкою на АДРЕСА_1 спільно
користувались ОСОБА_2 та ОСОБА_1, окремі
адресні номери вказаному
будинковолодінню не присвоєні, межі
земельної ділянки не погоджені з
ОСОБА_2

Відтак, єдиною правовою підставою для
прийняття оскаржуваного рішення
Винниківською міською радою була
постанова Личаківського районного
суду м. Львова від 24.07.2006р. про
зобов'язання в місячний термін
передати ОСОБА_1 у приватну власність
земельну ділянку площею 259м кв., в т.ч.
під жилими будовами 24м кв., під
нежилими 26,2м кв., під подвірям 10м кв.,
під садом 198,8м кв.

Зі скасуванням вказаної вище постанови
Личаківського районного суду м. Львова
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2012р.
оскаржуване рішення Винниківської
міської ради за умов спільного
користування земельною ділянкою на
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, неприсвоєння
окремих адресних номерів вказаному
будинковолодінню, а також непогодження
ОСОБА_1 меж земельної ділянки з ОСОБА_2,
є таким, що не відповідає вимогам
матеріального права та не може
залишатися чинним.

Відповідно до редакції ч. 1 ст. 81 ЗК
України, яка діяла на момент прийняття
оскаржуваного рішення громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі:
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 6 ст. 118
ЗК України, яка діяла на момент
прийняття оскаржуваного рішення,
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Пункт "г" ч. 1 ст. 121 ЗК України, яка діяла
на момент прийняття оскаржуваного
рішення, визначала, що громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах: для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах - не
більше 0,25 гектара, в селищах - не більше
0,15 гектара, в містах - не більше 0,10
гектара.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що оскільки земельна ділянка на
АДРЕСА_1 на час прийняття оскаржуваного
рішення органу місцевого
самоврядування перебувала у спільному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1, окремі
адресні номери належному їм на праві
власності будинковолодінню не
присвоєні, то набуття права власності
на цю земельну ділянку на підставі
приватизації для обслуговування
жилого будинку повинно також
відбуватись співвласниками спільно
або ж за згодою ОСОБА_2 У протилежному
випадку реалізація ОСОБА_2 свого права
на безоплатну передачу їй земельної
ділянки за тою самою адресою із земель
державної або комунальної власності
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) буде
неможливою.

Відносно посилань апелянта на пропуск
позивачем строку позовної давності,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
позивач не знала і не могла знати про
прийняття Винниківською міською радою
рішення № 321 від 08.02.2007р., оскільки згоди
на приватизацію не давала, меж
земельної ділянки не погоджувала, в
розгляді справи (в якій прийнято
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 24.07.2006р.) участі не
брала.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями ст.9 КАС України
передбачено, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскільки
відповідач, приймаючи оскаржуване
рішення, належним чином не встановив:
хто мав право на користування
земельною ділянкою на АДРЕСА_1;
суміжних землекористувачів земельної
ділянки, яка передана третій особі;
факт не присвоєння частинам вказаного
будинковолодіння окремих адресних
номерів;, то рішення Винниківської
міської ради № 321 від 08.02.2007р. "Про
передачу у приватну власність гр.
ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1" є
протиправним і підлягає до скасування.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
постанови колегія суддів не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Львів-Винники на постанову
Личаківського районного суду м.Львова
від 16.10.2012р. у справі №2а-1312/111/12 за
позовом ОСОБА_2, м.Львів-Винники до
Винниківської міської ради,
м.Львів-Винники, третя особа: ОСОБА_1,
м.Львів-Винники, про визнання нечинними
рішень міської ради, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 16.10.2012р. у справі
№2а-1312/111/12 за позовом ОСОБА_2,
м.Львів-Винники до Винниківської
міської ради, м.Львів-Винники, третя
особа: ОСОБА_1, м.Львів-Винники, про
визнання нечинними рішень міської
ради, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга