Справа № 465/3453/14-а
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
Справа № 876/9042/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Франківського відділу
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 01.08.2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Франківського відділу
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
донарахування та виплату
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, стягнення 6090 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 11.06.2014 року звернувся в суд з
позовом до Франківського відділу
соціального захисту населення
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
провести донарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення, як
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
стягнення недоотриманої суму
одноразової щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 р. в розмірі 6090,00
грн., відповідно до ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Позов мотивує тим, що розмір
одноразової допомоги на оздоровлення
повинен становити п'ять мінімальних
заробітних плат, оскільки він є
інвалідом ІІ групи по захворюваннях,
пов'язаних з роботами по ліквідації
Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з
чим має право на отримання щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення.
В квітні 2014 р. він звернувся до
відповідача з заявою про здійснення
йому нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 5
(п'яти) мінімальних заробітних плат,
встановлених ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Листом від
29.04.2014р. відповідачем було відмовлено
позивачу у здійсненні такої виплати, що
стало причиною звернення до суду з
вказаним позовом. У зв'язку з наведеним,
просить позов задоволити.

Оскаржуваною постановою Франківського
районного суду м. Львова від 01.08.2014 року
позов ОСОБА_1 до Франківського відділу
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
донарахування та виплату
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, стягнення 6090 грн. -
задоволено. Визнано неправомірними дії
Франківського відділу соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради щодо
не нарахування та невиплати ОСОБА_1
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як особі, що постраждала внаслідок
аварії на Чорнобільській АЕС 1
категорії, у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат за 2014 рік. Зобов'язано
Франківський відділ соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги
на оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як особі, що постраждала внаслідок
аварії на Чорнобільській АЕС 1
категорії, у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат за 2014 рік, з
урахуванням раніше виплаченої суми. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідно до п, 6-7
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» установлено, що у 2014 році норми і
положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, ЗО, 31, 37, 39, 48, 50,
51-, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених КМ України,
виходячи з наявних фінансових ресурсів
бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного Фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Згідно з п, 1 постанови КМ України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
№562, установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення: інвалідам І
та II групи - 120 гривень. Позивачу як
інваліду II групи, інвалідність якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, допомога на оздоровлення
за 2014 рік призначена та виплачена в
сумі 120 грн.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
встановлено, що у 2014 році норми і
положення ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених КМ України, виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Проте, в 2014 році нормативні акти КМ
України з приводу встановлення
розмірів виплат одноразової допомоги
на оздоровлення особам, визначеним ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не приймались.
Застосування відповідачем положень
постанови КМ України від 12.07.2005р. № 562
при нарахуванні одноразової допомоги
на оздоровлення суперечить положенням
Закону №796 та не може бути віднесено до
реалізації права, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік». Вказане не суперечить і
висновкам рішення Конституційного
суду України від 26.12.2011р. №20-рп/2011,
оскільки КМ України своїм правом на
визначення розмірів одноразової
допомоги на оздоровлення у 2014 році не
скористався.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1; та йому встановлена ІІ група
інвалідності, що підтверджується
копією довідки МСЕК серії 10 ААА №487519
від 09.08.2011р., перебуває на обліку у
Франківському відділі соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 48 Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», учасники
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
мають право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, яка
виплачується інвалідам І та ІІ груп в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Розмір заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до листа відповідача від
29.04.2014р. № 2605/м4416, який міститься в
матеріалах справи, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення за 2014р. станом
на 29.04.2014р. не виплачувалась.

Як вбачається із зазначеного листа,
відповідач при визначені розміру
виплати такої щорічної допомоги на
оздоровлення керується постановою КМ
України від 12 липня 2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п, 6-7 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» установлено,
що у 2014 році норми і положення ст.ст. 20,
21, 22, 23, ЗО, 31, 37, 39, 48, 50, 51-, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених КМ України, виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Згідно з п, 1 постанови КМ України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
№562, установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення: інвалідам І
та II групи - 120 гривень. На спірні
відносини одночасно поширюється дія
ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно якої щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам II
групи захворювання яких пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
органами соціального захисту
населення виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат та норма
пункту 6-7 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» , яким передбачено, що у 2014
році норми і положення ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених КМ України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік, які
мають однакову юридичну силу, але по
різному встановлюють розмір допомоги
особам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета-правового регулювання. Немає
також закону, який би регулював питання
подолання колізії норм законів, що
мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від З жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована одно предметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше».

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є

обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах суди повинні застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" прийнятий пізніше, є
чинними та не визнавався
неконституційним, а тому його норми
мають пріоритет над нормами Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Таким
чином, визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення інвалідам II
групи, захворювання яких пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи
здійснюється з урахуванням положень»
та постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ст. 19 Конституції України та
ст.24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України.
Кабінету Міністрів України. Отже,
Франківським відділом соціального
захисту управління соціального
захисту правомірно - в межах наявних
фінансових ресурсів здійснено виплати,
передбачені Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» у порядку,
розмірі та у спосіб, визначених діючим
на момент відповідних виплат
законодавством України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що у 2014 році станом на 29.04.2014року
щорічна допомога на оздоровлення ще не
виплачувалась і буде виплачена в
майбутньому, тобто колегія не вважає
порушеним право позивача.

А тому висновки суду першої інстанції
не відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови не вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення без додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 202 КАС України є підставою
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Франківського
відділу соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради - задоволити.

Постанову Франківського районного
суду м. Львова від 01.08.2014 року у справі №
465/3453/14а - скасувати та прийняти нову,
якою в позові ОСОБА_1 відмовити.

Постановила може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду у
порядку адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
Д.М. Старунський

В.Я. Качмар