Справа № 804/14106/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріЧудновській А.С. за участю:
представника позивача
представника відповідача
ОСОБА_3 Колупаєва О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
14.04.2014р.

В обґрунтування позову зазначає, що не
погоджується з висновками відповідача,
викладеними в Акті №473/1/04-62-17-01/235109109 від
11.10.2013р. ДПІ Про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за серпень 2013 року,
оскільки даний акт перевірки
ґрунтується на висновках Акту
перевірки №473/171/НОМЕР_2 від 16.09.2013р. та
винесеного на його підставі
податкового повідомлення-рішення, яке
було оскаржено в судовому порядку,
визнано судом протиправним та
скасоване. Вказане рішення на час
перевірки було неузгодженим, що
свідчить про безпідставність і
передчасність висновку ДПІ, податковий
кредит підтверджений, відображений в
податковому обліку правомірно, у
відповідача відсутнє право виключати
суми невідшкодованого ПДВ із рядка 24
декларації з ПДВ. Податкове
повідомлення-рішення № від
14.04.2014р., є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Відповідачем подані заперечення проти
адміністративного позову, в яких
вказує, що під час проведення
камеральної перевірки податкової
звітності з ПДВ за серпень 2013 року
перевіряючим було встановлено
порушення позивачем ст.200 Податкового
кодексу України, пп.4.6.7 п.4.6 розділу V
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, а саме: оскільки за
результатами камеральної перевірки
податкової декларації з ПДВ з липень 2013
зменшено від'ємне значення на суму
111925грн., то в р.21.3 податкової декларації
за серпень 2013р. повинна бути зазначена
сума 111925грн., та відповідно р.21
декларації повинен мати значення
111925грн., р.22 та р.24 - значення відсутні,
р.25 «Сума податку на додану вартість,
яка підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду» - 1888грн., у зв'язку з чим
позивачу винесено оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
від 14.04.2014р. Позовні вимоги є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив позов
задовольнити, з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, просив відмовити у позові
з підстав зазначених у запереченнях.

Заслухавши представника позивача та
представника відповідача, дослідивши
чинне законодавство та матеріали
справи, суд доходить наступних
висновків.

Згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
НОМЕР_4 ОСОБА_5 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 04.02.2000р. Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради та перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, є платником податку
на додану вартість, про що свідчить
свідоцтво від 03.07.2002р. № 55971246.

Судом встановлено, що старшим
державним ревізор-інспектором відділу
адміністрування доходів і зборів з
фізичних осіб управління доходів і
зборів з фізичних осіб у порядку ст.76
Податкового кодексу України було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
додану вартість за серпень 2013р., за
результатами якої складено Акт
№473/1/04-62-17-01/235109109 від 11.10.2013р. «Про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану
вартість».

При перевірці використано Акт про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих в податковій
звітності з податку на додану вартість
за липень 2013р. №473/171/НОМЕР_2 від 16.09.2013р.,
в якому зафіксовано порушення ФОП
ОСОБА_5 ст. 200 Податкового кодексу
України та п.п.4.6.7 п.4.6.7 V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Мінфіну від
25.11.2011 р. № 1492, а саме не зменшено
залишок від'ємного значення, який
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (р.24 декларації). На підставі
акту перевірки 16.09.2013р. відповідачем
прийнято податкове повідомлення -
рішення форми "Р" від 05.11.2013 р. № .

Дане податкове повідомлення-рішення
оскаржено у судовому порядку, та
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
№804/1985/14 від 21.03.2014р., позов ФОП ОСОБА_5
задоволено, визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення форми "Р" Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 05.11.2013 р. № .

Вказана постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.03.2014р. була оскаржена до апеляційної
інстанції, та ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду №804/1985/14 від
29.05.2014р. залишена без змін.

Ч.4 п.56.18 ст.56 ПКУ встановлено, що при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили. Таким чином, права та
обов'язки платника податків щодо
використання цієї суми у наступних
періодах виникають, лише після
набрання законної сили судових рішень.

Згідно акту камеральної перевірки
№473/1/04-62-17-01/235109109 від 11.10.2013р.
відповідачем встановлено, що ФОП
ОСОБА_5 порушено положення ст. 200
розділу V ПК України, п.п. 4.6.7 п. 4.6
розділу V Порядку № 1492, а саме, оскільки
за результатами камеральної перевірки
податкової декларації з ПДВ з липень 2013
зменшено від'ємне значення на суму
111925грн., то в р.21.3 податкової декларації
за серпень 2013р. повинна бути зазначена
сума 111925грн., та відповідно р.21
декларації повинен мати значення
111925грн., р.22 та р.24 - значення відсутні,
р.25 «Сума податку на додану вартість,
яка підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду» - 1888грн.

На підставі вказаного акту камеральної
перевірки від 11.10.2013р. відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від
14.04.2014р., яким визначено суму грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_5 з податку на
додану вартість на суму 2360грн., з яких
за основним платежем - 1888грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
472грн.

Статтею 200 ПК України визначено порядок
визначення суми податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або відшкодуванню з
Державного бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до пункту 200.1 цієї статті
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом. (пункт 200.2)

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. (пункт 200.3)

Згідно пункту 200.4, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п.п.14.1.39 п.14.1 ст.39 Податкового
кодексу України грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

П. п.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу
України передбачено, що контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо: дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

У відповідності до п.56.1, п.56.18 ст.56
Податкового кодексу України рішення,
прийняті контролюючим органом, можуть
бути оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

З урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення - рішення
або інше рішення контролюючого органу
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню.

Процедура адміністративного
оскарження вважається досудовим
порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Пунктом 2.2 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№1236 від 28.11.2012р. передбачено, що у
випадках, зазначених у пункті 2.1 цього
розділу, відповідний структурний
підрозділ органу державної податкової
служби складає податкове
повідомлення-рішення: за формою згідно
з додатком 8 про зменшення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника (форма "В4").

Відповідно до п.4.4 визначеного Порядку
у разі звернення платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення за
умови надходження до органу державної
податкової служби ухвали суду про
порушення провадження у справі за
позовом платника податків не пізніше
настання граничного строку сплати,
зазначеного в податковому
повідомленні-рішенні, структурний
підрозділ, який склав таке податкове
повідомлення-рішення, у день отримання
ухвали вносить відповідні дані до
реєстру податкових повідомлень-рішень.

При цьому сума грошового зобов'язання в
той самий день виводиться з реєстру
податкових повідомлень-рішень та
обліковується в окремому реєстрі до
дня набрання рішенням суду законної
сили.

Після прийняття судом рішення по суті,
яке набрало законної сили, структурний
підрозділ, який склав податкове
повідомлення-рішення, що
оскаржувалося, в день отримання
відповідного рішення органом
державної податкової служби вносить
інформацію про таке рішення до
зазначеного в попередньому абзаці
окремого реєстру та підшиває копію
рішення до матеріалів перевірки або
безпосередньо до справи платника
податків.

Аналогічні дії здійснюються у разі
оскарження платником податків рішення
суду в апеляційному порядку (за умови
прийняття апеляційної скарги
апеляційним адміністративним судом до
провадження).

У разі надходження до органу державної
податкової служби ухвали суду про
порушення провадження у справі за
позовом платника податків після
закінчення граничного строку сплати
сума грошового зобов'язання,
нарахована в картці особового рахунка
платника податків, підлягає виведенню
з неї до окремого реєстру, де вона
міститься, до дня набрання судовим
рішенням законної сили.

У відповідності до п.4.5 зазначеного
Порядку після закінчення процедури
адміністративного оскарження та/або
судового оскарження та набрання
судовим рішенням законної сили суми
узгодженого грошового зобов'язання
та/або зменшення (збільшення) суми
бюджетного відшкодування, та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в автоматичному режимі
переносяться з реєстру податкових
повідомлень-рішень (окремого реєстру,
передбаченого пунктом 4.4 цього розділу)
до автоматизованої інформаційної
облікової системи органів державної
податкової служби. Одночасно
структурному підрозділу, що забезпечує
адміністрування облікових показників
та звітності, передаються паперові
виписки з реєстру податкових
повідомлень-рішень за день, до яких
включається інформація щодо сум
узгоджених грошових зобов'язань та
інших показників, які переносяться до
карток особових рахунків. Зазначені
виписки передаються окремо від кожного
структурного підрозділу, що складає
податкові повідомлення-рішення, за
підписом керівника такого
структурного підрозділу.

Підпунктом 4.6.7 п.4.6 розділу V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011р. №1492
чинний на час виникнення спірних
правовідносин, передбачено що Рядок 21.3
передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який (для
декларації 0110 - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24) за
результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
контролюючим органом.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Акт перевірки
№473/1/04-62-17-01/235109109 від 11.10.2013р. про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
за серпень 2013 року, щодо виявлених
порушень ґрунтується на Акті перевірки
№473/171/НОМЕР_2 від 16.09.2013р., за
результатами якої було винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 05.11.2013р., та постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду №804/1985/14 від
21.03.2014р., позов ФОП ОСОБА_5 задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 05.11.2013 р. № .

Вказана постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.03.2014р. була оскаржена до апеляційної
інстанції, та ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду №804/1985/14 від
29.05.2014р. залишена без змін.

Станом на момент прийняття
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення №
від 14.04.2014р., рішення ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 05.11.2013 р. № було не
узгоджено, та було оскаржено в судовому
порядку.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У відповідності до абзацу 3 пункту 56.18
статті 56 ПК України, при зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу, грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Враховуючи приписи абзацу 3 пункту 56.18
статті 56 ПК України у взаємозв'язку із
обставинами даної справи, суд дійшов
висновку, що станом на дату проведення
камеральної перевірки та станом на
дату прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення,
відповідач був обізнаний про те, що
сума податкового зобов'язання, яка
визначена позивачу податковим органом,
є неузгодженою.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов
висновку, що у позивача у серпні 2013 р.
був відсутній обов'язок сплачувати
визначену суму грошового зобов'язання
та відображати її у податковій
звітності до дня набрання судовим
рішенням законної сили за результатами
оскарження податкового
повідомлення-рішення № від
05.11.2013р., яке прийнято на підставі Акту
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих в податковій
звітності з податку на додану вартість
за липень 2013р. №473/171/НОМЕР_2 від 16.09.2013р.

Суд критично оцінює твердження
представника контролюючого органу про
використання позивачем суми від'ємного
значення з податку на додану вартість у
наступних податкових періодах лише
після набрання законної сили судових
рішень. Відповідачем не наведено
жодної норми та підстави, яка б
свідчила про заборону позивачеві
відображати суму залишку від'ємного
значення у наступних податкових
періодах у разі оскарження ним рішення
контролюючого органу про зменшення
суми залишку від'ємного значення у
наступних податкових періодах.

Аналогічна правова позиція викладена
також в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
26.02.2013 р. по справі К/9991/50678/12, від 19.12.2013 р.
по справі № К/800/32557/13, в
яких зазначено, що до набрання законної
сили судовим рішенням за результатами
оскарження податкового
повідомлення-рішення підприємство
правомірно не вносить суму, зменшену
податковим повідомленням-рішенням в
рядок 21.3 податкової декларації з ПДВ.

Крім того, станом на час розгляду
справи Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2014р. постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21.03.2013р.
залишено без змін.

Тобто рішення суду щодо оскарження
податкового повідомлення-рішення, з
урахуванням яких податковим органом
зроблено висновок про неправомірне
використання сум податку на додану
вартість та залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, набрало законної
сили.

Відповідно до ч.1 ст..72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятих рішень
всупереч вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в
той час як докази, якими позивач
обґрунтовував свої вимоги, є законними,
допустимими, обґрунтованими та такими,
що відповідають дійсним обставинам
справи.

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України, наданих
сторонами доказів, та встановлених
фактичних обставин, суд дійшов
висновку, що відповідачем
правомірність оскаржуваних рішень не
доведена, а позовні вимоги є такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 14.04.2014р.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Н.В.
Турлакова