Справа № К/9991/14509/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/14509/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Харківського державного
авіаційного орденів Жовтневої
Революції та Трудового Червоного
Прапору виробничого підприємства до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова про
скасування вимоги, за касаційною
скаргою Харківського державного
авіаційного орденів Жовтневої
Революції та Трудового Червоного
Прапору виробничого підприємства на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року Харківське державне
авіаційне орденів Жовтневої Революції
та Трудового Червоного Прапору
виробниче підприємство (далі
Підприємство) звернулося з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова (далі УПФ,
ПФУ) про скасування вимоги від 11
травня 2010 року № Ю-250 про сплату
недоїмки зі сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

В обґрунтування позову Підприємство
зазначало, що статтею 20 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV)
визначено порядок перерахування
страхових внесків, за яким такі внески
сплачуються страхувальниками
одночасно з одержанням коштів на
оплату праці (виплати доходу). Тобто
виконання страхувальником обов'язку
щодо сплати страхових внесків залежить
від факту отримання коштів на оплату
праці (виплату доходу). Посилаючись на
те, що Підприємство не мало правової
можливості сплати страхових внесків до
моменту погашення зобов'язань із
заробітної плати, просило про
задоволення позову.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі
позивач, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,

Підприємство перебуває на обліку УПФ, є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Спірною вимогою від 11 травня 2010 року №
Ю-250 УПФ вимагає сплатити Підприємство
суму недоїмки зі сплати страхових
внесків в розмірі 51035988,01 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що обов'язок Підприємства сплачувати
страхові внески у встановлений Законом
№ 1058-IV термін не залежить
від виплати або заборгованості по
заробітній платі та не звільняє від
такої сплати.

Так, порядок обчислення та сплата
страхових внесків визначено статтею 20
Закону №1058-IV та Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі
Інструкція).

Відповідно до частини другої статті 17
Закону №1058-IV страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

За правилами абзацу першого частини
шостої статті 20 Закону №1058-IV
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно з підпунктом 5.1.4 пункту 5.1
Інструкції нараховані за відповідний
базовий звітний період страхові внески
сплачуються платниками (крім гірничих
підприємств) шляхом перерахування
безготівкових сум з їх банківських
рахунків не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати (доходу), на суми яких
нараховуються страхові внески.

Остаточний розрахунок за базовий
звітний період здійснюється платником
страхових внесків не пізніше ніж через
20 календарних днів із дня закінчення
цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати (доходу), на суми яких
нараховуються страхові внески.

Таке правило узгоджується з
положеннями статті 19 Закону №1058-IV,
відповідно до частини шостої якої
внески нараховуються на суми незалежно
від джерел їх фінансування, форми,
порядку, місця виплати та використання,
а також незалежно від того, чи були
зазначені суми фактично виплачені
після їх нарахування до сплати.

У відповідності до частини другої
статті 106 Закону № 1058-IV суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону
вважаються простроченою
заборгованістю зі сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Наведені норми права не дають підстав
вважати, що положення абзацу шостого
частини шостої статті 20 Закону №1058-IV,
відповідно до якого перерахування
страхових внесків здійснюється
страхувальниками одночасно з
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу),
звільняють страхувальника від
обов'язку сплати страхових внесків у
20-денний строк із дня закінчення
звітного періоду у зв'язку з
неодержанням останнім цих коштів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог,
їх рішення відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, а тому підстав
для скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Харківського
державного авіаційного орденів
Жовтневої Революції та Трудового
Червоного Прапору виробничого
підприємства відхилити, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В.
Тракало