Справа № 808/5599/14
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року /12:59/Справа № 808/5599/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого суди Нестеренко Л.О., при
секретарі Бабаченко В.С., за участю
позивача ОСОБА_2, представника
відповідача Морар М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за заявою ОСОБА_2

до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області,

про визнання дій неправомірними та
скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, у якій просить суд:

- визнати дії відповідача 1 в особі
головного державного виконавця Морар
Марії Василівни неправомірними;

- скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 41262451 від
26.05.2014, винесену головним державним
виконавцем відповідача - 1 Морар Марією
Василівною та відновити виконавче
провадження за виконавчим листом №
815/10568/2012, виданим 06.12.2013 Мелітопольським
міськрайонним судом.

Ухвалою від 15.09.2014 судом залучено у
якості відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області,
(далі-відповідач-2).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що раніше звертався до суду з
позовом до УПФУ в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії. Так, 20
листопада 2012 року суддею
Мелітопольського районного суду було
винесено постанову по справі № 815/10568/2012
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2
Також, ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 квітня 2013 дана постанова залишена
без змін. Так, 18 грудня 2013 року було
відкрито виконавче провадження. Однак
26 травня 2014 було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.
Тому позивач вважає, що дана постанова
винесена неправомірно та не відповідає
нормам діючого законодавства України.
Зазначає, що постанова про закінчення
виконавчого провадження ґрунтується
на відповіді боржника. Тобто УПФУ в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
повідомило, що вони здійснили йому
перерахунок пенсії, але у зв'язку з цим
перерахунком розмір пенсії не
змінився. При цьому, державний
виконавець в своїй постанові
посилається на норми постанови КМУ від
15.04.2003 р.№ 544 «Про підвищення розміру
трудових пенсій».

Крім того, в ухвалі Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30.04.2013 р. зазначено: «... розмір,
порядок призначення та виплати пенсії
по інвалідності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не регулюється. У
зв'язку із чим, для призначення пенсії
по інвалідності в цій частині, як вірно
зазначив суд першої інстанції, повинен
застосовуватись Закон України «Про
пенсійне забезпечення»...».

В судовому засіданні позивач просить
задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав, з посиланням на
безпідставність позовних вимог, просив
суд відмовити у їх задоволенні в
повному обсязі. Мотивуючи заперечення
зазначив, що згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 19.09.2004 № 1215 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення» розмір пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва не може бути меншим рівня
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, відповідно до чинного
законодавства проведено перерахунок
пенсії позивачу. Так, 26.05.2014 виконавче
провадження було закінчено в порядку
п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження». Копія
постанови про закінчення виконавчого
провадження була направлена сторонам
виконавчого провадження та до суду. А
тому у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 просить суд відмовити в
повному обсязі.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не прибув, був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання. Але
01.10.2014 надіслав до суду письмові
заперечення, в яких просив відмовити
позивачу в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі. Також 15.10.2014 надіслав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача-2 на підставі
наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Проаналізувавши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд вважає, позовні вимоги
позивача не обґрунтованими та такими,
що задоволенню не підлягають, виходячи
з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області перебувало виконавче
провадження № 41262451 з примусового
виконання виконавчого листа №
2а-815/10568/2012, виданого 06.12.2013
Мелітопольським міськрайонним судом
Запорізької області, про зобов'язання
Управління пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області
здійснити перерахунок державної
пенсії ОСОБА_2 з 25.10.2011 року відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з урахуванням
середнього заробітку машиніста
залізнично- будівельних машин 6
розряду, цеху з ремонту і
обслуговування машин, механізмів та
устаткувань у відокремленому
структурному підрозділу «Колійна
машинна станція № 136» Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця».

Так, 18.12.2013 державним виконавцем на
підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25, Закону України
«Про виконавче провадження» була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження № 41262451 з
примусового виконання вищезазначеного
виконавчого документа, копії якої були
надіслані сторонам виконавчого
провадження. У п.2 даної постанови
боржнику було надано строк
самостійного виконаня до 25.12.2013 року.

03.02.2014 на адресу відділу надійшла заява
№ 447/13 від 28.01.2014, в якій Управління
пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області
просить в порядку ст. 35 Закону України
«Про виконавче провадження» відкласти
провадження виконавчих дій та надати
час для виконання постанови в
добровільному порядку, у зв'язку з тим,
що постанова про відкриття виконавчого
провадження № 41262451 від 18.12.2013 отримана
несвоєчасно. А тому, державним
виконавцем в порядку ст. 35 Закону
України «Про виконавче провадження»
постановою № 41262451 від 03.02.2014 відкладено
провадження виконавчих дій до 11.02.2014,
копії надіслані сторонам виконавчого
провадження.

12.02.2014 на адресу Управління пенсійного
фонду України в м. Мелітополі
Запорізької області в порядку ст. ст. 89,
90 Закону України «Про виконавче
провадження» відділом направлено
вимогу державного виконавця, якою
зобов'язано боржника в строк до 19.02.2014
надати відомості про виконання
виконавчого листа № 2а-815/10568/2012,
виданого 06.12.2013 Мелітопольським
міськрайонним судом Запорізької
області.

19.02.2014 на адресу відділу надійшла заява
від 03.02.2014, в якій Управління пенсійного
фонду України в м. Мелітополі
Запорізької області просить в порядку
ст. 35 Закону України «Про виконавче
провадження» відкласти провадження
виконавчих дій та надати час для
виконання постанови, у зв'язку з тим, що
для виконання рішення суду управлінню
необхідно отримати довідку про
заробітну плату на ОСОБА_2 від 24.01.2014
року. Управлінням зроблено запит до
відокремленого структурного
підрозділу колонії машинної станції №
136 державного підприємства
Придніпровська залізниця.

При цьому, державним виконавцем в
порядку ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження» постановами
відкладалось провадження виконавчих
дій.

22.05.2014 на адресу відділу надійшла заява
за вих. № 1233/13 від 18.02.2014, в якій
Управління пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області
повідомило, що на виконання даної
постанови (вимоги) управлінням було
проведено перерахунок пенсії, але в
результаті його пенсія ОСОБА_2 не
змінилась з наступних підстав.

Так, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва чи професійного
захворювання призначаються згідно із
Закону України від 05.11.1991 року № 1788- XII
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон 1788) незалежно від стажу роботи.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (,далі Закон - 1058) пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

На даний час до вищевказаного закону не
внесені зміни і тому він не передбачає
умов призначення та виплати пенсії по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві.

Відповідно до пункту 16 розділу XV
«Прикінцеві положення Закону - 1058 «до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону».

Згідно із ст. 29 Закону №1788, пенсії по
інвалідності призначаються залежно
від групи інвалідності в таких
розмірах : І група - 70 відсотків, II- група
- 60 відсотків, III- група - 40 відсотків від
середньомісячного заробітку.
Максимальна пенсія не може
перевищувати трьох мінімальних пенсій
за віком.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 15.04.2003 року № 544
«Про підвищення розмірів трудових
пенсій» мінімальний розмір пенсії,
передбачений для обчислення трудових
пенсій за віком, з 1 липня 2003 року
встановленого в розмірі - 50 гривень.
Таким чином, максимальний розмір
пенсії ОСОБА_2 складає 150, 00 грн..

Згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 19.09.2004 № 1215 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення» розмір пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва не може бути меншим рівня
прожитковому мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Отже, згідно чинного законодавства
проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2

26.05.2014 виконавче провадження було
закінчено в порядку п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
Копія постанови про закінчення
виконавчого провадження була
направлена сторонам виконавчого
провадження та до суду.

У позові зазначено, що спірні
правовідносини, з приводу яких поданий
адміністративний позов, виникли в
результаті неправомірності дій
відповідача - 1, що на думку позивача є
порушенням його прав, свобод та
інтересів. Також, на думку позивача,
відповідач - 1 не виконує покладені на
нього завдання, тому така діяльність
повинна бути визнана судом
протиправною.

Однак, суд не погоджується з позовними
вимогами позивача з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про державну виконавчу службу України"
від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі по
тексту -Закон № 202/98-ВР) Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що
органами державної виконавчої служби
є:

- Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень;

- районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 385/2011
(далі по тексту -Положення № 385/2011)
Державна виконавча служба України (ДВС
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері організації
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб) (далі -
виконання рішень) відповідно до
законів.

Основними завданнями ДВС України є:
реалізація державної політики у сфері
організації примусового виконання
рішень; внесення пропозицій щодо
формування державної політики у сфері
виконання рішень; забезпечення
своєчасного, повного і неупередженого
виконання рішень у порядку,
встановленому законодавством;
здійснення освітньо-роз'яснювальної
роботи з питань виконання рішень.

ДВС України відповідно до покладених
на неї завдань: організовує у межах
своїх повноважень виконання
Конституції та законів України, актів
Президента України, Кабінету Міністрів
України, додержання прав і свобод
людини та громадянина, здійснює
контроль за їх реалізацією; узагальнює
практику застосування законодавства з
питань, що належать до її компетенції,
розробляє пропозиції щодо
вдосконалення законодавчих актів,
актів Президента України, Кабінету
Міністрів України, нормативно-правових
актів міністерств та в установленому
порядку подає їх Міністру юстиції
України; забезпечує здійснення
державними виконавцями заходів
примусового виконання рішень,
передбачених законами; забезпечує
доступ державних виконавців до баз
даних і реєстрів, у тому числі
електронних, що містять інформацію про
боржників, їхнє майно та кошти;
забезпечує ведення Єдиного державного
реєстру виконавчих проваджень;
здійснює державний нагляд та контроль
за додержанням законодавства про
виконавче провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою вчинення
виконавчих дій державними виконавцями;
здійснює аналітичне, інформаційне та
методологічне забезпечення роботи
структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту
України, що забезпечують реалізацію
повноважень ДВС України; організовує
ведення обліково-статистичної
звітності та аналізує стан виконання
рішень державними виконавцями; надає
роз'яснення та рекомендації державним
виконавцям з питань примусового
виконання рішень; організовує розгляд
звернень громадян та юридичних осіб з
питань, пов'язаних із діяльністю ДВС
України, структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту
України, що забезпечують реалізацію
повноважень ДВС України; організовує
освітньо-роз'яснювальну роботу, в тому
числі в засобах масової інформації, з
питань, що стосуються виконання її
завдань; здійснює інші повноваження на
основі та на виконання Конституції та
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України.

Пунктом 7 Положення № 385/2011 встановлено,
що ДВС України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
структурні підрозділи головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районних, міських (міст
обласного значення), районних у містах,
міжрайонних та міськрайонних
управлінь юстиції, що забезпечують
реалізацію повноважень ДВС України.

Як встановлено в судовому засіданні,
отримавши офіційну відповідь
управління пенсійного фонду у м.
Мелітополь та Мелітопольському районі
від 18.02.2014 року, згідно з якою після
здійсненого органами УПФУ повторного
перерахунку розміру пенсії позивача
цей розмір не змінився, державний
виконавець 26.05.2014 року виніс ухвалу про
закінчення виконавчого провадження у
зв»язку з проведенням органом УПФУ
перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно з
постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20.11.2012 року.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем - 1 в даному випадку
належним чином виконане покладене
завдання щодо здійснення державного
нагляду та контролю за додержанням
законодавства про виконавче
провадження, своєчасністю та повнотою
вчинення виконавчих дій державними
виконавцями, оскільки із
вищезазначених листів вбачається, що
жодних порушень законодавства про
виконавче провадження державними
виконавцями допущено не було.

Таким чином, порушень у діях головного
державного виконавця Морар Марії
Василівни Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області судом не встановлено.

Суд вважає, що позивачем невірно обрано
спосіб захисту своїх прав, а саме - у
разі незгоди його з перерахованим УПФУ
розміром державної пенсії він повинен
був звертатися до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області з відповідним позовом з
оскарження цих дій УПФУ.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
вважає, що позивачем не доведено
протиправність дій відповідача - 1 та не
підтверджено позовні вимоги, а тому, з
урахуванням вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, суд
вважає, що адміністративний позов
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову позивачу ОСОБА_2
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, до Управління Пенсійного
фонду України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області, про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.О. Нестеренко