Справа № 823/2099/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/2099/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 08
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Черкаси-Кар`єр» до Державної
податкової інспекції у Черкаському
районі Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Черкаси-Кар`єр»
(далі - Позивач) звернулося до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (далі - Відповідач) про визнання
протиправними дій щодо проведення
фактичної перевірки, результати якої
оформлені актом № 70/17/013/30272371 від 28.05.2014
року, визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 06.06.2014
року.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
13.05.2014 року Відповідачем прийнято
наказ №137 «Про проведення фактичної
перевірки ТОВ «Черкаси-Кар`єр», код за
», яким відповідно п.п.80.2.2
п.80.2, п.80.6 ст.80 Податкового кодексу
України (далі - Кодекс) призначено
фактичну перевірку Позивача за період
з 13.05.2014 року по 22.05.2014 року з питань
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету, а також
щодо здійснення розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій, свідоцтв
про державну реєстрацію та інших
документів контроль за наявністю яких
покладено на органи Міндоходів. Термін
проведення перевірки - 10 діб з 13.05.2014
року по 22.05.2014 року.

В той же день контролюючим органом
оформлено направлення №45/23-25-03-043,
№46/23-25-03-043, №47/23-25-03-043 на перевірку з
питань використання праці найманих
осіб без належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету, а також
щодо здійснення розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій, свідоцтв
про державну реєстрацію та інших
документів контроль за наявністю яких
покладено на органи Міндоходів.

Контролюючим органом на підставі
вказаних направлень проведено
фактичну перевірку дотримання
Позивачем порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт
№70/17-013/30272371 від 28.05.2014 року.

В ході перевірки податковим органом
виявлено порушення Позивачем вимог
абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» №436/95 від 12.06.1995 року, а саме: не
оприбутковано готівку в розмірі 1 440,00
грн.

Перевіркою з питань використання праці
найманих осіб без належного оформлення
трудових відносин встановлено
використання Позивачем праці п'яти
неоформлених найманих працівників.

В межах проведення перевірки
товариству направлено запит
№4975/23-25-17-023 від 20.05.2014 року про надання
пояснень та документального
підтвердження щодо кількості
видобутого та реалізованого піску та
наявності необхідної кількості
працюючих з відповідним фаховим
знанням для виконання робіт.

Так, контролюючим органом встановлено
факт реалізації Позивачем 32 куб.м піску
за ціною 45,00 грн за 1 куб.м на загальну
суму 1 440,00 грн. Продавець отримав від
покупця (перевіряючого) готівку в сумі 1
500,00 грн, видав решту в сумі 60,00 грн,
кошти поклав до шухляди столу та не
видав прибутковий касовий ордер на
оприбуткування готівки.

06.05.2014 року Відповідачем відносно
Позивача прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
нараховано штрафні (фінансові) санкції
в розмірі 7 200,00 грн.

Згідно пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Кодексу посадові
особи контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Відповідно пп.20.1.4. п.20.1 ст.20 Кодексу
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1
ст.75 Кодексу).

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75
Кодексу встановлено, що фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
контролюючим органом щодо дотримання
норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Положеннями ст.80 Кодексу передбачено,
що фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин, зокрема, у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування, яка
свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства,
контроль за яким покладено на
контролюючі органи, зокрема, щодо
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності патентів,
ліцензій, та інших документів, контроль
за наявністю яких покладено на
контролюючі органи, виробництва та
обігу підакцизних товарів.

Перед початком фактичної перевірки, з
питань дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
контролюючих органів на підставі
підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього
Кодексу може бути проведена контрольна
розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих
органі до проведення фактичної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу.

Підставою для видачі
Відповідачем наказу про проведення
фактичної перевірки Позивача №137 від
13.05.2014 року слугував лист Черкаської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері №71-181вих.14 від
30.01.2014 року, в якому останній у зв»язку
із виконанням завдання Дніпровської
екологічної прокуратури щодо
проведення перевірок додержання вимог
Кодексу України про надра, іншого
законодавства щодо охорони та
використання надр, а також на підставі
ст.ст.8, 20 Закону України «Про
прокуратуру» просив надати податковий
орган інформацію щодо сплати Позивачем
протягом 2011-2014 року податків та зборів
за користування надрами та плати за
землю в адміністративних межах
Червонослобідської сільської ради
Черкаського району.

Згідно п.86.5 ст.86 Кодексу акт (довідка)
про результати фактичних перевірок,
визначених статтею 80 цього Кодексу,
складається у двох примірниках,
підписується посадовими особами
контролюючих органів, які проводили
перевірку, реєструється не пізніше
наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Всупереч вказаним вимогами,
вищевказаний акт підписаний
посадовими особами та продавцем
Позивача 23.05.2014 року, а зареєстрований
28.05.2014 року.

Однак, на думку колегії суддів, вказані
порушення, допущені контролюючим
органом при оформленні акту перевірки,
не є підставою для визнання дій
Відповідача протиправними та визнання
протиправним і скасування прийнятого
за результатами цієї перевірки
рішення.

Судом першої інстанції помилково
задоволено позовні вимоги про визнання
протиправними дій Відповідача щодо
надання направлень №45/23-25-03-043 від 13.05.2014
року, №46/23-25-03-043 від 13.05.2014 року та
№47/23-25-03-043 від 13.05.2014 року на проведення
фактичної перевірки Позивача з 13.05.2014
року до 22.05.2014 року та дій щодо
проведення цієї перевірки, за
результатами якої складено акт
№70/17/013/30272371 від 28.05.2014 року з огляду на
наступне.

Так, з аналізу положень ст.2, ст.17
КАС України вбачається, що до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо платник податків вважає, що цими
рішеннями, діями його права чи свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
обмеження прав чи свобод.

За правилами пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Кодексу
платникам податків надано право
оскаржувати в порядку, встановленому
цим Кодексом, рішення, дії
(бездіяльність) контролюючих органів
(посадових осіб).

Диспозиція цієї статті
передбачає оскарження дій службової
особи податкового органу, які пов'язані
з порушенням порядку проведення
перевірки; дій, які полягають у
перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу; дій
щодо проведення перевірки без
установлених законом підстав та/або з
порушенням вимог чинного
законодавства тощо.

Отже, виходячи із загальних засад
адміністративного судочинства,
задоволенню підлягають ті вимоги, які
фактично відновлюють порушене право
особи у взаємовідносинах з суб'єктом
владних повноважень.

Вимоги про визнання
протиправними дій щодо надання
направлень на проведення фактичної
перевірки та дій по проведенню
фактичної перевірки за результатами
якої складено акт перевірки, в якому
зафіксовано порушення платником
податків вимог чинного законодавства,
не можуть бути задоволені, оскільки
висновки, викладені в ньому, не є
обов'язковими ані для платника
податків, ані для керівника
контролюючого органу і є лише
відображенням фактичних дій
податкових інспекторів-ревізорів щодо
встановлених в ході перевірки
порушень.

Згідно Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року
№984 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 року за №34/18772,
акт - це службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання може бути надана судом при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акта, або у випадку можливого
використання такого акта, як доказу
вчинення правопорушення при розгляді
відповідного спору.

Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 10 вересня 2013 року у справі
№21-237а13.

За таких обставин, висновки суду
першої інстанції про задоволення
заявлених позовних у цій частині не
ґрунтуються на нормах закону.

Відповідно п.81.1 ст.81 Кодексу
посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення
платнику податків та/або посадовим
(службовим) особам платника податків
(його представникам або особам, які
фактично проводять розрахункові
операції) такі особи розписуються у
направленні із зазначенням свого
прізвища, імені, по батькові, посади,
дати і часу ознайомлення.

Згідно позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від 24
грудня 2010 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м.Донецька, третя
особа: Державна податкова
адміністрація в Донецькій області про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, платник
податків, який вважає порушеним
порядок та підстави призначення
податкової перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом недопуску
посадових осіб контролюючого органу до
такої перевірки. Якщо ж допуск до
проведення перевірки відбувся, в
подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.

Тобто згідно правової позиції
Верховного Суду України саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Відтак, позови платників
податків, спрямовані на оскарження
рішень (у тому числі наказів про
призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

В іншому випадку в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
перевірки.

Як підтверджується матеріалами
справи, Позивач допустив посадових
осіб Відповідача до проведення
перевірки та не скористався своїм
правом недопуску посадових осіб до
проведення перевірки, чим фактично
визнав правомірність дій останніх.

Сам же факт правопорушення щодо
неоприбуткування готівкових коштів
суб»єктом господарювання не
оспорюється.

За таких обставин відсутні
підстави для визнання протиправним та
скасування рішення суб»єкта владних
повноважень від 06 червня 2014 року
№ про застосування фінансових
санкцій у розмірі 7200,00 грн.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про помилковість
рішення суду першої інстанції щодо
задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду, суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

За ч.1 ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Черкаському
районі Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2014 року скасувати та прийняти нову
постанову наступного змісту.

Товариству з обмеженою
відповідальністю «Черкаси-Кар`єр» в
задоволенні адміністративного позову
до Державної податкової інспекції у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправними
дій, визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Постанова складена в повному обсязі 11
листопада 2014 року.

Головуючий суддя

Твердохліб В.А.

Судді:

Троян Н.М.

Костюк Л.О.