Справа № 872/16472/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2014 рокусправа № 804/8898/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.09.2013 року у справі № 804/8898/13-а за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Марганці про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської (далі -
Позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Марганці ( далі
- Відповідач) , в якому просило
зобов'язати Відповідача відшкодувати
суму в розмірі 750.00 грн., виплачену
громадянину ОСОБА_1, каліцтво якого
сталося на території колишнього СРСР
та країн СНД.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Відповідачем безпідставно
та неправомірно було неприйнято до
заліку на відшкодування суму у розмірі
750.00 грн., яка утворилася за
січень-травень 2013 року і була виплачена
пенсіонеру ОСОБА_1.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.09.2013 року в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області,
не погодившись з рішенням
адміністративного суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просить постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.09.2013 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга фактично
обґрунтована доводами
адміністративного позову.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
суд вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
Управління пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
з січня по травень 2013 надавались
відповідачу акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно наданих актів щомісячної звірки
та списків осіб відповідачем не
прийняті до відшкодування витрати на
виплату і доставку пенсії у розмірі 750.00
грн., яка утворилась за період
січень-травень 2013 року і була виплачена
ОСОБА_1, який отримав каліцтво, яке
сталося на території колишнього СРСР
та країн Співдружності Незалежних
Держав.

Внаслідок несплати зазначеної суми, у
Відповідача утворилась заборгованість
у розмірі 750.00 грн., яка в добровільному
порядку сплачена не була.

Правомірність зобов'язання Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Марганці
відшкодувати суму пенсії в розмірі 750.00
грн., є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що національним та міжнародним
законодавством не передбачено
необхідності проведення між Позивачем
та Відповідачем взаєморозрахунків з
приводу відшкодування пенсій
потерпілим, що отримали каліцтво за
межами України у країнах СНД. Крім того,
ОСОБА_1 не перебуває на обліку у
Відповідача та не отримує страхових
виплат.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеною позицією
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі-Основи
законодавства) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втратив працездатності, втрати
годувальника, безробіття з
незалежних від них обставин, а також у
старості та в інших випадках,
передбачених законом, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати страхових внесків власником або
уповноваженим ним органом,
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства залежно від страхового
випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування, страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у ч.1 цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими, відповідно до цих Основ
законодавства.

Відповідно до статті 25 Основ
законодавства за пенсійним
страхуванням надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п.4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до зазначеної статті ФСС
зобов'язано у встановленому порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівником внаслідок ушкодження
здоров'я або вразі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його отримання зокрема
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання .

Пунктом 2 ст. 7 Прикінцевих положень
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 22.02.2001 року №
2272-ІІІ (у відповідній чинній редакції)
передбачено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року
з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або таке
право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Згідно з п. 4 вказаного Порядку,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачувались відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«;Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а саме: сума основного
розміру пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру і він одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Тобто, відшкодування відповідних
витрат передбачено вказаним Порядком
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (у відповідній чинній
редакції), особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Також Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, регулює механізм
відшкодування на централізованому
рівні витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом, у тому
числі добровільно застрахованим та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено, згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди заподіяної
працівнику внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків.

Аналіз вищевказаних норм чинного
законодавства показує, що діючим
законодавством не передбачений
порядок відшкодування виплачених
пенсій потерпілим, які отримали
трудове каліцтво в інших країнах,
Пенсійному фонду України за рахунок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме копії акту про нещасний випадок на
виробництві від 05.02.2002 року за формою
Н-1, яка є наявною в матеріалах справи,
08.01.2002 року о 12 годині 45 хвилин на
території Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агат» Тенкінського
району, Магаданської області,
Російської Федерації, стався нещасний
випадок з ОСОБА_1.

Тобто, в даному випадку трудове
каліцтво пенсіонера сталося у країні,
яка на той момент була членом
Співдружності Незалежних Держав, а
саме в Російській Федерації.

Приписами ст. 2 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків
від 09.09.1994 року, підписана державами
колишнього СРСР (Азербайджан, Вірменія,
Білорусія, Грузія, Казахстан, Киргизія,
Молдова, Росія, Таджикистан, Туркменія,
Узбекистан, Україна), відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок трудового каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я (в тому числі при
настанні втрати працездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, пов'язаного з виконанням
працівником трудових обов'язків після
переїзду потерпілого на територію
іншої Сторони), проводиться
роботодавцем Сторони, законодавство
якої поширювалося на працівника під
час отримання каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я.

Крім того, відповідно до норм Угоди про
співробітництво у галузі трудової
міграції та соціального захисту
трудящих-мігрантів від 11.07.1995 року,
відшкодування потерпілому шкоди,
вчиненої внаслідок нещасного випадку
на виробництві, здійснюється стороною
тієї держави, де стався нещасний
випадок.

Отже, наведений вище Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання не регулює порядок
погодження та приймання до заліку сум
витрат, не передбачених нормами
чинного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в даному випадку підстави
для задоволення позовних вимог
відсутні, оскільки національним
законодавством та міжнародними
угодами не передбачено необхідності
проведення взаєморозрахунків з
приводу відшкодування пенсій
потерпілим, що отримали каліцтво за
межами України у країнах СНД.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.09.2013 року
є законною і обґрунтованою, а підстави
для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
пенсійного фонду України в м. Марганці
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.09.2013 року у справі № 804/8898/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим