Справа № 2а-284/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа №
104639/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Турійському районі
Волинської області на постанову
Турійського районного суду Волинської
області від 05 вересня 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області про
нарахування та стягнення підвищення до
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА :

25 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про нарахування та
виплату підвищення до пенсії
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня
2010 року в сумі 3195 грн. 60 коп.

Ухвалою Турійського районного суду
Волинської області від 29 червня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Турійському районі Волинської області
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, в частині вимог за період з 01
січня 2009 року по 24 грудня 2010 року
відповідно до ст. 100 КАС України
залишено без розгляду в зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до суду.

Постановою Турійського районного суду
Волинської області від 05 вересня 2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Турійському районі
Волинської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 25
грудня 2010 року по 31 грудня 2011 року, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Ухвалою Турійського районного суду
Волинської області від 12 вересня 2011
року з ініціативи суду було виправлено
допущену в постанові Турійського
районного суду Волинської області від
05 вересня 2011 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області про
зобов'язання нарахувати і виплатити
підвищення до пенсії як дитині війни
описку. А саме вказано, що в абзаці
другому резолютивної частини
зазначити «зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 підвищення до
пенсії в розмірі 30 %мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 25 грудня 2010 року до 31
грудня 2010 року із урахуванням ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач, управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області, подав
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду,
вважає її такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову в цій частині скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що
Пенсійний фонд не наділений
повноваженнями самостійно на свій
розсуд розпоряджатися коштами
Державного Бюджету України, не може
самостійно всупереч положенням
зазначеним в ст.73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.9 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1261 від 24.10.2007 року, прийняти на себе
обов'язок за рахунок свого бюджету
здійснювати виплати передбачені ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач, 1940 року
народження, має статус дитини війни, з
грудня 1995 року отримує пенсію за віком.
А тому має право на підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком у відповідності до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

З довідки управління Пенсійного фонду
України в Турійському районі
Волинської області від 18.03.2011 року №981
вбачається, що управління Пенсійного
фонду України в Турійському районі
Волинської області нараховувало та
виплачувало позивачу підвищення до
пенсії за період з вересня 2010 року по
березень 2011 року в розмірі 49.8 грн.
щомісяця.

Законами України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» дії ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни було обмежено.

Однак, Рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними положення статей
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік», якими зупинено дію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Рішення Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» та Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік», що визнані
неконституційними.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
передбачено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, а тому
фактично з 22 травня 2008 року було
відновлено дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
першочерговій редакції Закону від 18
листопада 2004 року, яка під час
виникнення та існування спірних
публічно-правових відносин зупинена та
скасована не була.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Враховуючи позовні вимоги, положення
ст. 100 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність задоволення судом
першої інстанції позовних вимог в
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 25.12.2010 року до 31.12.2010
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Турійському
районі Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Турійського
районного суду Волинської області від
05 вересня 2011 року по адміністративній
справі № 2а-284/11/0316 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук