Справа № 816/3798/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3798/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Леуса О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області про визнання дій
протипранвими та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області про визнання
протиправними дій пов'язаних з
відмовою у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею 2
га для ведення особистого селянського
господарства на території Власівської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області та зобов'язання
повторно розглянути відповідне
клопотання заявника.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на безпідставність
відмови у задоволенні її клопотання
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою на відведення
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
оскільки законом передбачено
вичерпний перелік підстав, за
наявності яких заявникові може бути
відмовлено у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки. При
цьому законодавець, на думку позивача,
не відносить до підстав відмови у
наданні такого дозволу обставин
перебування землі у складі колективної
власності.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги,
просила суд задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, мотивуючи свою
позицію тим, що позивачу відмовлено у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою у зв'язку з тим, що дана
земельна ділянка відноситься до земель
колективної власності.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступні
обставини та відповідні до них
правовідносини.

24.06.2014 ОСОБА_3 звернулася до Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області із клопотанням про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою на відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 2,0 га,
що знаходиться на території
Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області (зареєстрована за вх. №31-2330/0/17-14
від 24.06.2014) (а.с. 6).

Листом Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області від 25.07.2014 №31-16-0.4-4914/2-14
клопотання ОСОБА_3 залишено без
задоволення у зв'язку з тим, що за
інформацією відділу Держземагентства
у Зіньківському районі Полтавської
області дана земельна ділянка
рахується землями колективної
власності (а.с. 9).

Позивач не погодилась із діями
відповідача щодо відмови у наданні їй
дозволу на розробку проекту
землеустрою, у зв'язку з чим звернулася
до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

З матеріалів справи суд встановив, що
ОСОБА_3 звернулася до Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області із клопотанням про
надання їй дозволу на розробку проекту
землеустрою на відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 2,0 га
на території Власівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області.

Отже, у заяві позивач зазначила цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри.

До заяви ОСОБА_3 додала копію паспорта
та ідентифікаційного коду,
викопіювання з кадастрової карти
(плану), довідку про відсутність
зареєстрованого права власності (а.с. 6).

Згідно з частиною 7 статті 118
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Таким чином, перелік підстав для
відмови у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки є вичерпним і не
підлягає розширеному тлумаченню.

Системний аналіз норм земельного
законодавства свідчить про те, що при
вирішенні клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в межах норм безоплатної
приватизації, уповноважений на це
орган, в контексті норм ч. 7 ст. 118
Земельного кодексу України, повинен
перевірити:

- відсутність передачі земельної
ділянки безоплатно у власність
відповідному громадянину по
зазначеному виду використання (частина
четверта статті 116 Земельного кодексу
України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких
планується формування земельної
ділянки, до земель
сільськогосподарського призначення
державної власності (частина четверта
статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця
розташування земельної ділянки схемі
землеустрою і техніко-економічним
обґрунтуванням використання та
охорони земель
адміністративно-територіальної
одиниці, проектам землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затвердженим у встановленому
законом порядку (частина сьома статті
118 ЗК України);

- відповідність бажаного місця
розташування земельної ділянки
містобудівній документації (у разі її
надання для містобудівних потреб)
(частина сьома статті 118 Земельного
кодексу України та частина третя
статті 24 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності")

- чи не порушуватиме бажане місце
розташування земельної ділянки вимог
раціональної організації території
(шляхом створення черезсмужжя) та
компактності землекористування (у разі
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки) (частина
друга статті 29 Земельного кодексу
України).

Відповідний алгоритм дій органів
Держземагентства викладено у пункті 2.1.
Методичних рекомендацій щодо порядку
реалізації головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (на безконкурентних
засадах) для всіх потреб, затверджених
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 28.02.2013
№72.

Підставою для відмови у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність може бути
невідповідність місця розташування
об'єкта (земельної ділянки) наведеним
вище вимогам.

Судом з'ясовано, що при перевірці
земельної ділянки, про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою якої
звернулася позивач, невідповідності
місця розташування об'єкта (земельної
ділянки) наведеним вище вимогам
Відділом Держземагентства у
Зіньківському районі Полтавської
області не встановлено (а.с. 17).

Разом з цим, з письмових пояснень
заступника начальника відділу
Держземагентства у Зіньківському
районі Полтавської області слідує:
враховуючи те, що в архіві відділу
наявні чинні Державні акти на право
колективної власності на землю та
технічний звіт по виготовленню
Державного акту на колективну
власність на території Власівської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області, який містить
каталоги координат всіх контурів
земель колективної власності, що
зазначені в Державних актах на право
колективної власності на землю ПЛ № 23
та ПЛ№ 24, зареєстровані в Книгах
записів державних актів на право
колективної власності на землю
відповідно до № 4 та № 3. Зазначені
координати контурів були перенесені в
електронний вигляд (в форматі dmf), які
враховуються при проведенні перевірок
земельних ділянок.

Таким чином, при проведенні перевірки
земельної ділянки, що планувалась до
відведення гр. ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства,
яка знаходиться на території
Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області встановлено, що дана земельна
ділянка відноситься до земель
колективної власності колишнього КСП
ім. Котляревського відповідно до
Державного акта на право колективної
власності на землю ПЛ №23 (а.с. 26-29).

З огляду на вищевикладене, Головним
управлінням Держземагентства у
Полтавській області у листі №
31-16-0.4-4914/2-14 від 25.07.2014 клопотання
позивача про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою залишено
без задоволення у зв'язку з тим, що
спірна земельна ділянка перебуває у
складі земель колективної власності
(а.с. 9), тобто з підстав, передбачених
чинним законодавством.

Таким чином, при розгляді заяви ОСОБА_3
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства відповідачем дотримано
вимоги статті 118 Земельного кодексу
України в частині визначення підстави
для відмови у наданні дозволу.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

З аналізу встановлених обставин
та відповідних норм матеріального
права суд дійшов висновку, що відмова
відповідача у наданні дозволу позивачу
на розробку проекту землеустрою,
викладена у листі № 31-16-0.4-4914/2-14 від
25.07.2014, ґрунтується на вимогах
законодавства, а також повно та
всебічно встановлених обставинах, які
мали значення для прийняття такого
рішення.

За таких обставин позовні вимоги слід
визнати не обґрунтованими, у зв'язку з
чим адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

З урахуванням приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
сплачена позивачем сума судового збору
відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7-11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
11.11.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун