Справа № 826/15019/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2014 року №
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства
"ВДК" Дім Вина "Скала" до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
30 вересня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Приватне підприємство «ВДК «Дім Вина
«Скала» (далі по тексту - позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі по
тексту - відповідач) в якому просить:
визнати протиправним та скасувати
рішення про опис майна у податкову
заставу від 04 серпня 2014 року № 3599-25.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/15019/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 15 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні 15 жовтня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив його
задовольнити. Представник відповідача
заперечив проти позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Позивачем подано декларацію №
від 16 липня 2014 року з податку на додану
вартість за червень 2014 року, в якій
самостійно визначено грошове
зобов'язання на загальну суму 12 908,00 грн.

Судом встановлено та не спростовано
представником позивача, що самостійно
визначена сума з податку на додану
вартість у розмірі 12908,00 грн. не
сплачена.

З метою погашення податкового боргу, на
адресу Приватного підприємства «ВДК
«Дім Вина «Скала» направлено податкову
вимогу № 3599-25 від 04 серпня 2014 року та
рішення про опис майна у податкову
заставу від 04 серпня 2014 року № 3599-25.

Позивач не погоджується із рішенням
про опис майна, обґрунтовуючи позицію
тим, що останній неодноразово
звертався до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві із проханням зарахувати
стягнути кошти (44760,00 грн. збитків, 208946,35
грн. упущеної вигоди, 17000,00 грн.
моральної шкоди, 6221,14 грн. судового
збору) за рішенням Господарського суду
міста Києва від 21 травня 2014 року
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 29 липня 2014
року, в рахунок погашення боргу з
податку на додану вартість за червень
2014 року.

Заперечення відповідача
обґрунтовані тим, що позивачем не
сплачена узгоджена сума
заборгованості, вимога про сплату
боргу - не оскаржена та не скасована.
Відтак, рішення про опис майна у
податкову заставу - є обґрунтованим та
не підлягає скасуванню.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов частково підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.153. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - письмова вимога контролюючого
органу до платника податків щодо
погашення суми податкового боргу.

Сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, відповідно до
п. 14.1.175 ст. 14 ПКУ є податковим боргом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Таким чином, за загальним правилом,
платник податків самостійно обчислює
суму податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою з дати подання
такої декларації або уточнюючого
розрахунку.

Аналіз пункту 59.1. статті 59 Податкового
кодексу України дає підстави
стверджувати, що в разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пунктів 59.3, 59.4 статті 59
Податкового кодексу України податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Податкова вимога надсилається
(вручається) також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного суд
зазначає, що Приватним підприємством
«ВДК «Дім Вина «Скала» подано
декларацію № від 16 липня 2014 року
з податку на додану вартість за червень
2014 року, в якій самостійно визначено
грошове зобов'язання на загальну суму 12
908,00 грн.

Станом на момент розгляду справи у суді
самостійно визначене грошове
зобов'язання на загальну суму 12 908,00 грн.
не сплачено.

Доказів оскарження або скасування
податкової вимоги № 3599-25 від 04 серпня
2014 року в адміністративному та/або
судовому порядку не надано.

Відповідно до пункту 89.1. статті 89
Податкового кодексу України право
податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи несплату позивачем
узгодженого грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
12908,00 грн., відсутність доказів
оскарження або скасування податкової
вимоги, рішення про опис майна у
податкову заставу від 04 серпня 2014 року
№ 3599-25 є обґрунтованим та не
підлягає скасуванню.

Щодо посилань позивача про звернення
останнім до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві із проханням зарахувати
стягнути кошти (44760,00 грн. збитків, 208946,35
грн. упущеної вигоди, 17000,00 грн.
моральної шкоди, 6221,14 грн. судового
збору) за рішенням Господарського суду
міста Києва від 21 травня 2014 року
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 29 липня 2014
року, в рахунок погашення боргу з
податку на додану вартість за червень
2014 року суд зазначає.

Матеріали справи свідчать, що рішенням
Господарського суду міста Києва від 21
травня 2014 року залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29 липня 2014 року
у справі № 910/6889/13, стягнено з Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
користь Приватного підприємства «ВДК
«Дім Вина «Скала» 44760,00 грн. збитків,
208946,35 грн. - упущеної вимоги, 17000,00 грн. -
моральної шкоди, 6221,14 грн. - судового
збору.

30 липня 2014 року та 15 серпня 2014 року
позивач звертався до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві із листами про
включення стягнутої суми збитків в
розмірі 30000,00 грн. рішенням
Господарського суду міста Києва від 21
травня 2014 року в інформаційну систему
(базу даних), а саме в облікову картку
позивача в обліку платника ПДВ, як
переплату та вважати суму ПДВ в розмірі
12908,00 грн. за червень 2014 року сплаченою.

Матеріали справи не містять копії
відповідей на вищезазначені листи
Приватного підприємства «ВДК «Дім Вина
«Скала».

Суд зазначає, що питання бездіяльності
контролюючого органу, яке виявилось у
не розгляді звернень позивача не
вирішується в даному провадженні та
може бути оскаржено у судовому порядку
в іншому провадженні, проте, зазначене
не свідчить про задоволення
контролюючим органом вимог позивача
про включення стягнутої суми збитків в
розмірі 30000,00 грн. в облікову картку
позивача в обліку платника ПДВ, як
переплату, як помилково зазначає
останній.

Матеріали справи свідчать, що стороною
у справі № 810/6889/13 не є ДПІ У
Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, а Головне управління Міндоходів
у м. Києві тому, відповідач не мав права
зараховувати 30000,00 грн. як переплату
так, як облікова справа знаходилась у
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, а не у відповідача.

Також, як повідомлено відповідачем,
стягнуті кошти рішенням
Господарського суду м. Києва від 21
травня 2014 року з Головного управління
Міндоходів у м. Києві на користь ПП «ВДК
«Дім вина «Скала» перераховані на
розрахунковий рахунок позивача №
3900 в АТ «УкрСиббанк» м. Харків, МФО
351005, код 36972343.

Слід зазначити, що ініціювання
оскарження рішення контролюючого
органу про визначення грошового
зобов'язання, зняття заявленої суми
шляхом уточнення податкової
декларації виключають підстави для
направлення платнику податків
податкової вимоги.

В даному випадку, нормами Податкового
кодексу України не встановлено порядку
та повноважень контролюючого органу
щодо врахування суми збитків в рахунок
погашення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість, відтак,
зазначені доводи позивача та його
звернення до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві не є підставою для
скасування рішення про опис майна у
податковому заставу, оскільки не
спрсотвують узгодженість грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за червень 2014 року на загальну
суму 12 908,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, контролюючим органом
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірного
рішення з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Приватного підприємства «ВДК
«Дім Вина «Скала» не підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства «ВДК
«Дім Вина «Скала» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник