Справа № 809/3381/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Справа № 809/3381/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Урядко Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом:
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі
3071,85 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області (надалі також - позивач)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (надалі також - відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 3071,85
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем обліковується податковий
борг в загальному розмірі 3074,85 грн, в
тому числі зі збору за провадження
торговельної діяльності в розмірі 114,14
грн, збору на розвиток виноградарства в
сумі 44,91 грн, з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 2882,26 грн та із
орендної плати з фізичних осіб в сумі
30,54 грн. Оскільки заявлена сума до
стягнення не погашена відповідачем
добровільно, просить суд стягнути її в
судовому порядку.

Представник позивача вимоги, викладені
в адміністративному позові підтримав в
повному обсязі. Просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоча про дату, час та місце
розгляду адміністративної справи
повідомлялася завчасно та належним
чином, що підтверджується відміткою на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.29).
Заяв чи клопотань про відкладення
розгляду справи чи про розгляд справи
без участі відповідача на адресу суду
не поступало. Правом подання
заперечення відповідач не
скористалася.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин,
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
та інші матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У відповідності до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована 27.12.2002 року та згідно із
ст. 15 Податкового кодексу України №
2755-VI від 02.12.2010 року, зі змінами та
доповненнями (надалі також - ПК України)
є платником податків та зборів.

Відповідно до довідки про суми
податкового боргу (а.с.17) та виписок з
облікових карток (а.с.18,19,20,21,22,23,24) за
відповідачем обліковується податковий
борг в сумі 3071,85 грн, що виник в
результаті несплати наступних
податків та зборів.

Відповідачем 01.06.2011 року подано до
позивача заяву на придбання торгового
патенту, за результатами розгляду якої
відповідачу видано торговий патент на
два відокремлені підрозділи за №ТПВ
114725 та ТПВ 114726 (а.с.16).

Згідно з рішенням Рахинської сільської
ради від 19.01.10 року №21-3/2011, ставка збору
за провадження роздрібної торгівлі
становить 0,1 розміру мінімальної
заробітної плати (а.с.23), враховуючи, що
мінімальна заробітна плата у 2014 році
становить 1218 грн, відповідно розмір
податку за один календарний місяць
становить 122 грн.

15.09.2014 року загальна сума нарахування
по платежу - збір за провадження
торговельної діяльності становить 122
грн. Оскільки у відповідача по даному
платежу обліковувалася переплата у
розмірі 7,86 грн, сума, яка підлягає
сплаті позивачем становить 114,14 грн.
Вказане додатково підтверджується
даними виписки з облікової картки
платника зазначеного збору (а.с.19).

Борг зі збору на розвиток
виноградарства в розмірі 44,91 грн виник
в результаті часткової несплати
грошових зобов'язань визначених
відповідачем у розрахунку сум на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства за серпень 2014 року (а.с.13), з
врахуванням, що по даному збору у
відповідача була переплата в розмірі
19,09 грн. Наявність заборгованості
підтверджується випискою з облікової
картки платника зазначеного збору
(а.с.18).

Що стосується податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, судом
встановлено, що у відповідача наявний
податковий борг в розмірі 2882,26 грн,
зокрема 349,11 грн авансових внесків -
задекларованих відповідачем в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік (а.с.12), 15.11.2013
року проведено нарахування авансового
внеску з податку на доходи фізичних
осіб у розмірі 375,52 грн. Оскільки у
відповідача по даному платежу на
вказану дату обліковувалася переплата
у розмірі 26,41 грн, то сума, що підлягає
стягненню нарахована у 2013 році
становить 349,11 грн. Також 2533,15 грн
авансових внесків - сума, що
задекларована відповідачем в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2013 рік, зокрема, 1447,51
грн податку на доходи, що підлягає
сплаті до бюджету за результатами
річного декларування та 1085,64 грн
несплачених авансових внесків за 3
квартали 2014 року (361,88 грн авансового
внеску х 3 квартали) (а.с.36-37,38). Вказані
обставини додатково підтверджуються
випискою з облікової картки платника
цього податку (а.с.23,24).

Податковий борг з орендної плати з
фізичних осіб виник в результаті
порушення термінів сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання
протягом строків, визначених п.57.1 ст.57
ПК України, що зафіксовано в акті
камеральної перевірки №494/171/НОМЕР_1 від
04.09.2013 року (а.с.33). На підставі висновків
наведеного акту та розрахунків
штрафної санкції (а.с.34,35), позивачем
винесено два податкові повідомлення
рішення № та № від 04.09.2013
року, які отримані відповідачем у
відповідності до відміток на корінцях
податкових повідомлень-рішень (а.с.14),
які відповідачем не оскаржені, а суми
визначені в податкових
повідомленнях-рішеннях, що становлять
18,53 грн залишаються несплаченими.
Несплата боргу призвела до нарахування
пені в сумі 12,01 грн. Дані відомості
підтверджуються випискою з облікової
картки платника даного податку (а.с.20).

Судом встановлено, що позивачем
надсилалися відповідачу податкові
вимоги за №1/557 від 3 березня 2008 року та
№2/871 від 11 квітня 2008 року, які отримані
відповідачем, що підтверджується
відмітками на корінцях вищевказаних
податкових вимог (а.с.15). Податковий
борг сформований в цих вимогах
нерозривний у часі, а податкові вимоги
позивачем не відкликалися (а.с.31).

Положеннями пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України визначено,
що у разі якщо у платника податків,
якому надіслано (вручено) податкову
вимогу, сума податкового боргу
збільшується (зменшується), погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
такого платника податку, що існує на
день погашення. У разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі, податкова
вимога додатково не надсилається (не
вручається).

Аналогічна правова норма щодо порядку
направлення вимоги і формування нового
податкового боргу відображена у
підпункті 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", який діяв до 01.01.2011 року.

Суд зазначає, що нормами матеріального
права, до і після 2011 року, питання
направлення податкової вимоги та, на її
підставі, звернення податкового органу
до суду про стягнення податкового
боргу, врегульовані ідентично.
Враховуючи відсутність колізій між
такими нормами Законів, та встановлену
обставину збільшення податкового
боргу, з моменту його виникнення та на
момент розгляду даної
адміністративної справи, суд вважає
підставним звернення позивача до суду,
без направлення нової вимоги за
правилами Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки та збори в порядку та в
розмірах встановлених законом. Згідно
із статтею 68 Конституції України, кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України.

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1
статті 267 ПК України, платниками збору
за провадження деяких видів
підприємницької діяльності є суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності, зокрема,
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів. Для провадження
передбачених цією статтею видів
підприємницької діяльності суб'єкт
господарювання подає до контролюючого
органу за місцем сплати збору заявку на
придбання торгового патенту (підпункт
267.4.1 пункту 267.4 статті 267 ПК України).

Підпунктом 267.5.2 пункту 267.5 статті 267 ПК
України встановлені строки сплати
збору, а саме, за провадження
торговельної діяльності (крім
торговельної діяльності з придбанням
короткотермінового торгового патенту),
діяльності з надання платних послуг,
здійснення торгівлі валютними
цінностями - щомісяця не пізніше 15
числа, який передує звітному місяцю.

Згідно з підпунктом 267.5.5 пункту 267.5
статті 267 ПК України, суми збору, не
сплачені в установлені строки,
вважаються податковим боргом і
стягуються до бюджету згідно з
положеннями цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 9.1.15 пункту 9.1
статті 9, до загальнодержавних зборів
відноситься, також, збір на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства.

Відповідно до пункту 16 Підрозділу 10
Розділу XX ПК України, тимчасово, до 1
січня 2018 року, встановлюється збір на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства.

Платниками збору є суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності та підпорядкування,
які реалізують в оптово-роздрібній
торговельній мережі та мережі
громадського харчування алкогольні
напої та пиво.

У разі реалізації алкогольних напоїв
та пива за договорами комісії
(консигнації) платниками збору є
суб'єкти підприємницької діяльності
(крім виробників-комітентів у разі
здійснення ними оптової торгівлі
алкогольних напоїв та пива), які
отримують на свій рахунок кошти або
інші види компенсації за продаж цієї
продукції.

Об'єктом оподаткування збором є
виручка - товарооборот, одержаний на
всіх етапах реалізації в
оптовороздрібній торговельній мережі
та мережі громадського харчування
алкогольних напоїв та пива, у тому
числі за операціями, що не передбачають
оплати у грошовій формі. Ставка збору
становить півтора відсотка від об'єкта
оподаткування, визначеного підпунктом
1.3 цього пункту. Збір сплачується на
спеціальний рахунок центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, щомісяця у строки, визначені
цим Кодексом для місячного звітного
періоду.

Статтею 18 ПК України встановлено, що
податковим агентом визнається особа,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків.

Відповідно до підпункту е) пункту 176.1
статті 176 ПК України одним із обов'язків
платника податків є обов'язок
своєчасно сплачувати узгоджену суму
податкових зобов'язань, а також суму
штрафних (фінансових) санкцій,
нарахованих органом державної
податкової служби, та пені, за винятком
суми, що оскаржується в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 176.2 стаття 176 ПК України
передбачено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані,
зокрема, своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок,
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК
України, платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК
України, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК
України, у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України визначено,
що платник податків зобов'язаний,
зокрема сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1
статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у
вигляді відсотків, нарахованих на суми
грошових зобов'язань, не сплачених у
встановлені законодавством строки.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
статті 129 ПК України, після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Згідно із пунктом 87.1. статті 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

В підпункті 10.2.1. пункту 10.1 статті 10
Податкового кодексу України
передбачено, що до місцевих податків
належить, зокрема, збір за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності.

Відповідно до пункту 290.1. статті 290
Податкового кодексу України плата за
землю зараховується до відповідних
місцевих бюджетів у порядку,
визначеному Бюджетним кодексом
України для плати за землю.

З огляду на вищенаведене
заборгованість по сплаті збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності та по
орендній платі з фізичних осіб за
користування земельною ділянкою в
загальній сумі 144,68 грн підлягають
стягненню до місцевого бюджету.

Враховуючи, що податковий борг в
загальній сумі 3071,85 грн., виник в
результаті порушення відповідачем
вимог податкового законодавства, а
відповідачем не подано жодного доказу
його сплати, суд дійшов висновку, що
даний адміністративний позов
підставний та підлягає до задоволення
в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в
дохід Державного бюджету України
податковий борг в сумі 2927 (дві тисячі
дев'ятсот двадцять сім) гривень 17
копійок та в дохід місцевого бюджету
податковий борг в сумі 144 (сто сорок
чотири) гривні 68 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі
07.11.2014 року.