Справа № 809/2999/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 809/2999/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.,

представника відповідача - Василів М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ТзОВ " Машинобудівний завод
" Автоливмаш"

до відповідача: управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську

про скасування рішень №№ 574, 575, 576, 577, 578,
579, 580, 581, 582, 583, 584, 585 від 07.03.2012 р,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Машинобудівний
завод "Автоливмаш" звернулося до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про скасування
рішень № №574., 575., 576., 577., 578., 579., 580., 581.,
282., 583., 584., 585 від 07.03.2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем 07.03.2012 року прийнято
рішення про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені № №574., 575.,
576., 577., 578., 579., 580., 581., 282., 583., 584., 585, які
підприємством отримані 14.05.2012 року.
Зазначає, що відповідачем не враховано,
що страхові внески до Пенсійного фонду
сплачуються одночасно із сплатою
заробітної плати. Враховуючи те, що
заборгованість по заробітній платі
позивача була сплачено одночасно з
сплатою заборгованості до Пенсійного
фонду, вважає, що застосування штрафних
санкцій та нарахування пені
оскаржуваними рішеннями є
безпідставними та незаконними.

Представник позивач в судове засідання
не з'явився, однак на адресу суду
надіслав письмове клопотання про
розгляд справи за його відсутності (а.с.
78).

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
підстав, викладених в письмовому
запереченні, в якому зазначається, що
позивачем з порушенням строку,
встановленим пенсійним
законодавством, сплачувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування (єдиний внесок),
управлінням ПФУ в м. Івано-Франківську
правомірно прийняті рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені. В задоволені позову
просила відмовити (а.с. 124-125).

Розглянувши матеріали
адміністративного позову, заслухавши
пояснення представника відповідача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, судом встановлено
наступне.

ТзОВ "Машинобудівний завод "Автоливмаш"
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківська, як платник єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Управлінням ПФУ в м. Івано-Франківську
07.03.2012 року прийнято рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску №574, яким позивачу
нараховано пеню в розмірі 71,83 грн. за
несвоєчасну сплату страхувальником
суми страхових внесків за період з
20.05.2011 року по 11.10.2011 року, №575, яким
позивачу нараховано пеню в розмірі 97,80
грн. за несвоєчасну сплату
страхувальником суми страхових
внесків за період з 20.06.2011 року по 02.11.2011
року, №576, яким позивачу нараховано
пеню в розмірі 79,76 грн. за несвоєчасну
сплату страхувальником суми
страхових внесків за період з 20.07.2011
року по 02.11.2011 року, №577, яким позивачу
нараховано пеню в розмірі 114,26 грн. за
несвоєчасну сплату страхувальником
суми страхових внесків за період з
22.08.2011 року по 01.12.2011 року, №578, яким
позивачу нараховано пеню в розмірі 94,31
грн. за несвоєчасну сплату
страхувальником суми страхових
внесків за період з 20.09.2011 року по 02.12.2011
року, №579, яким позивачу нараховано
пеню в розмірі 231,83 грн. за несвоєчасну
сплату страхувальником суми
страхових внесків за період з 20.10.2011
року по 14.02.2012 року, №580, яким позивачу
нараховано пеню в розмірі 04,06 грн. за
несвоєчасну сплату страхувальником
суми страхових внесків за період з
20.06.2011 року по 11.10.2011 року, №581, яким
позивачу нараховано пеню в розмірі 03,97
грн. за несвоєчасну сплату
страхувальником суми страхових
внесків за період з 20.07.2011 року по 02.11.2011
року, №582, яким позивачу нараховано
пеню в розмірі 05,78 грн. за несвоєчасну
сплату страхувальником суми
страхових внесків за період з 22.08.2011
року по 02.11.2011 року, №583, яким позивачу
нараховано пеню в розмірі 05,14 грн. за
несвоєчасну сплату страхувальником
суми страхових внесків за період з
20.09.2011 року по 11.12.2011 року, №584, яким
позивачу нараховано пеню в розмірі 10,20
грн. за несвоєчасну сплату
страхувальником суми страхових
внесків за період з 20.10.2011 року по 13.01.2012
року та №585, яким позивачу нараховано
пеню в розмірі 18,18 грн. за несвоєчасну
сплату страхувальником суми
страхових внесків за період з 21.11.2011
року по 10.02.2012 року.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що страхові
внески це кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 17 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) страхувальник
зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

У відповідності до положення ст. 1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 6 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначені
обов'язки платника єдиного внеску,
зокрема п. 1, 4 ч. 2 зазначеної статті,
передбачено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок, подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

В силу ч. 6 ст. 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та ч.8 ст. 9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Як вбачається з картки особового
рахунку страхувальника та картки
особового рахунку платника єдиного
внеску, а також розрахунку фінансової
санкції та пені по особовому рахунку,
позивачем сплачувались самостійно
нараховані суми страхових внесків з
порушенням строку встановлених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), зазначено, що
суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Пенсійним фондом, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу (п.2 ч.9 ст. 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування").

У відповідності до положень ч.11 ст. 25
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
територіальний орган Пенсійного фонду
застосовує до платника єдиного внеску
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
штрафні санкції у розмірі 10 відсотків
своєчасно не сплачених сум.

На суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу
(ч.10 ст. 25 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування).

За таких обставин, суд вважає
оскаржувані рішення про застосування
штрафних та нарахуванні пені
прийняті управлінням ПФУ в м.
Івано-Франківську правомірно, в межах
повноважень та на підставах,
передбачених діючим законодавством.

Посилання позивача на те, що
оскаржуваними рішеннями за № №574., 575.,
576., 577., 578., 579., 580., 581., 282., 583., 584., 585 від
07.03.2012 року до позивача застосовано
штрафні санкції та нараховано пеню за
несвоєчасну сплату страхових внесків
без врахування, що заборгованість по
них сплачувалася одночасно з
заборгованістю зі сплати заробітної
плати працівникам товариства, що є
порушенням ч.8 ст. 9 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та абз. 8 ст. 20
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", не може бути підставою
для задоволення заявленого позову щодо
скасування вказаних рішень
відповідача.

Так, у відповідності до п. 12 ст. 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та ч. 12
ст. 9 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
страхові внески (єдиний внесок)
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в
частинах першій та другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Відповідно д ч. 5 ст. 7 "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, незалежно від того, чи
виплачені такі суми фактично після їх
нарахування до сплати. Судом
встановлено, що позивачем на суми
нарахованих заробітних плат єдиний
внесок нарахований, але своєчасно
несплачений.

Таким чином, з наведених норм
законодавчих актів, випливає, що
обов'язок щодо сплати страхових
внесків (єдиного внеску) не залежить
від того, чи були відповідні суми
виплачені в якості заробітної плати
працівникам позивача.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Верховного суду України від 16.01.2012
року по справі № 21-392а11 за позовом
Харківського держаного районного
авіаційного підприємства ордерів
Жовтневої Революції та Трудового
Червоного Прапора до управління ПФУ в
Київському районі м. Харкова про
визнання недійсною вимоги.

На підставі наведеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
необґрунтовані, а позов таким, що не
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі
11.11.2014 року.