Справа № 813/2994/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2994/14
Львівський окружний адміністративний
суду в складі:
головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_2 про
зобов'язання до вчинення дій,-
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області звернулася у
Львівський окружний адміністративний
суд з позовом до ОСОБА_2, в якій просить
суд зобов'язати відповідача гр. ОСОБА_2
здійснити знесення самовільних
прибудов і надбудов з приведенням
житлового будинку на АДРЕСА_1 до
попереднього стану згідно технічного
паспорта на житловий будинок
індивідуального житлового фонду від
04.04.2013 року виданого Золочівським
міжрайонним бюро технічної
27.10.2014 року позивач у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду справи, що
підтверджується розпискою про
вручення судової повістки, яка
міститься в матеріалах справи. 22.10.2014
ОСОБА_3 подав через канцелярію
Львівського окружного
адміністративного суду заяву про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.
Просить суд задоволити позов.
Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечив повністю з підстав, що
викладених у письмовому
запереченні(а.с.51-52), вважає позовні
вимоги безпідставними. Просив суд
відмовити у задоволенні позову
Заслухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі факти, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору по суті,
суд встановив наступні обставини та
надав їм правову оцінку.
У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС
України, справу адміністративної
юрисдикції визначено, як переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Суб'єктом владних повноважень є
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3
Відповідно до Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 8 від 20.05.2013р. визначено, що згідно з
пунктом 1 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента Українивід 8 квітня 2011 року
№ 439, Державна архітектурно-будівельна
інспекція України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
Відповідно до пункту 3 цього
Положення основними завданнями
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України є реалізація
державної політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, а саме:
- здійснення в межах своїх
повноважень державного контролю за
дотриманням законодавства, стандартів,
нормативів, норм, порядків і правил із
- виконання дозвільних та
реєстраційних функцій у будівництві,
ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної зі створенням
об'єктів архітектури;
- внесення Міністерству
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України пропозицій щодо формування
політики із відповідних питань.
Викладене вказує, що зазначені
правовідносини є публічно-правовими, а
справи зі спорів, що виникають між
суб'єктами цих відносин, є
Компетенція адміністративних
судів відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС
України поширюється на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках встановлених
Частиною 2 статті 50 КАС України
встановлено, що позивачем в
адміністративній справі можуть бути
громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, підприємства,
установи, організації (юридичні особи),
суб'єкти владних повноважень.
Відповідно до ч. 7 ст. 376 Цивільного
кодексу України від 16 січня 2003 року N
435-IV (далі - ЦК України) у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності в Україні
встановлені Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», управління
у сфері містобудівної діяльності
здійснюється, серед іншого, також
шляхом контролю за дотриманням
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил,
положень містобудівної документації
всіх рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
проектної документації.

Державний
архітектурно-будівельний контроль,
згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 1 п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України №553 від
23.05.2011р. «Про затвердження Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю»,
державний архітектурно - будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.

Відповідно до Положення «Про
інспекцію архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області»,
інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у Львівській
області є територіальним органом
Державної архітектурно - будівельної
інспекції, яка утворена відповідно до
наказу Держархбудінспекції від 26.10.2007р.
№ 69, входить до сфери її управління,
підзвітна і підконтрольна їй.

Основними завданнями інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю є участь у реалізації
державної політики з питань державного
архітектурно-будівельног контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства та, серед іншого, є
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю за
дотриманням вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил під час виконання підготовчих
і будівельних робіт, прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів; зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
реєстрації декларації про початок їх
виконання або дозволу на виконання
будівельних робіт.

06 листопада 2013 року Інспекція
ДАБК у Львівській області провела
позапланову перевірку на предмет
дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил при реконструкції житлового
будинку з вбудовано - прибудованими
приміщеннями громадського призначення
на АДРЕСА_1. За наслідками цієї
перевірки складено акт №20/22-ф від 06.11.2013
року, відповідно до якого в результаті
перевірки встановлено що гр. ОСОБА_2 на
земельній ділянці (витяг з державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 10.04.2013р.
№ 2258993) на АДРЕСА_1 в межах червоних
ліній автодороги М-02 Львів-Тернопіль в
охоронній зоні Львівського водогону
діаметром 1.2 м., проводить
реконструкцію садибного
індивідуального житлового будинку з
вбудованими-прибудованими
приміщеннями громадського призначення
(II категорії складності згідно звіту
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж від 18.09.2013р.) без проектної
документації та права на виконання
будівельних робіт, чим порушено ст.ст. 7,
9 Закону України «Про архітектурну
діяльність», та без права на проведення
будівельних робіт, чим порушено ст. 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п. 3.32, п.8.11
ДБН360-92(а.с.13).

За наслідками перевірки
Інспекція ДАБК у Львівській області
видала припис №20/11-ф від 06.11.2013 року,
яким зобов'язала ОСОБА_2 у 60-денний
термін з дня отримання цього припису
знести самовільні прибудови і
надбудови з приведенням житлового
будинку на АДРЕСА_1 до попереднього
стану згідно з технічним паспортом на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду від 04.04.2013 року,
виданого Золочівським МБТІ(а.с.16).

Крім акта перевірки та припису
про усунення порушень законодавства
Інспекція ДАБК у Львівській області
також оформила протокол №20/11-ф від
06.11.2013 року про адміністративне
правопорушення (а.с.14).

Відповідно до абз. 2 п.п.8 п.5
Положення «Про інспекцію державного
архітектурно- будівельного контролю у
Львівській області», ст. 244-6, 254, п. 32, ч. 1,
ст. 255, 256, 276-279 кодексу України про
адміністративні правопорушення,
начальник інспекції та його заступники
мають право розглядати справи про
правопорушення і накладати стягнення
від імені інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до Постанови КМУ № 553
від 23.05.2011р., якою затверджено порядок
здійснення державного архітектурно
будівельного контролю, визначено, що
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за дотриманням
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності.Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється посадовими особами
інспекцій відповідно до їх посадових
інструкцій та функціональних
повноважень.

Позаплановою перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена планом роботи інспекції.
Підставами для проведення
позапланової перевірки є звернення
фізичних чи юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва.Форми
актів та інших документів, які
складаються під час або за
результатами здійсненнядержавного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджуються Мінрегіоном. За
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт. Акт
перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування щодо якого
здійснюється державний архітектурно
будівельний контроль, а другий
залишається в інспекції.Акт перевірки
підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку та
суб'єктом містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Протокол протягом трьох днів
після його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України.Якщо суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний архітектурно-
будівельний контроль, не погоджується
з актом перевірки, він підписує його із
зауваженнями, які є невід'ємною
частиною такого акта. Постанова про
накладення штрафу складається у трьох
примірниках. Перший примірник
постанови у триденний строк після її
прийняття вручається під розписку
суб'єкту містобудування (керівнику або
уповноваженому представнику суб'єкта
містобудування) або надсилається
рекомендованим листом з повідомленням,
про що робиться запис у справі. Два
примірники залишаються в інспекції,
яка наклала штраф.

На підставі протоколу прийнято
постанову по справі про
адміністративне правопорушення №16/384-ф
від 18.11.2013 року, якою ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн.
(а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст. 96 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення - недодержання
державних стандартів, норм і правил під
час проектування, розміщення,
підготовчих робіт до будівництва,
будівництва і реконструкції, а так само
прийняття в експлуатацію об'єктів чи
споруд, зведених з порушенням
законодавства, -тягне за собою
накладення штрафу на громадян від
одного до десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, на
посадових осіб - від п'яти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Зазначений протокол ОСОБА_2 також
оскаржив в порядку адміністративного
судочинства, проте постановою від
29.01.2014 року, яка набрала законної сили,
Франківський районний суд м. Львова
відмовив у задоволенні позовних вимог.
Тому накладений на нього штраф в сумі
6800 грн. згідно з постановою по справі
про адміністративне правопорушення
№16/384-ф від 18.11.2013 року він сплатив, на
підтвердження чого надав квитанцію про
оплату(а.с.19).

З долучених відповідачем до
матеріалів справи документів судом
встановлено, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 площею 37,4 кв.м. належить на
праві власності ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно та
витягами з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності(а.с.25).

Суд бере до уваги ту обставину, що
будинок, який придбав позивач,
збудовано ще в 1936 році і жодних
обмежень у користуванні цим будинком, а
також земельною ділянкою встановлено
не було. Цей факт підтверджується,
зокрема, державним актом про право
власності на земельну ділянку серії ЯН
№479209, виданого ОСОБА_4 (попередньому
власнику земельної ділянки), в якому
відсутні відомості про наявність
обмежень (обтяжень) щодо використання
земельної ділянки або їх частин.
Відтак, як попереднім власникам, так і
ОСОБА_2 не було і не могло бути відомо
про наявність обмежень у використанні
земельної ділянки, на якій споруджено
будинок. Разом з тим, суду так і не було
надано належних доказів, які б свідчили
про наявність таких обмежень, зокрема
позивач не надав містобудівної
документації міста з визначеними в ній
червоними лініями, а також з
визначеними межами охоронної зони
Львівського водогону. Відтак, позивач
не довів свого твердження про те, що
добудова, яку здійснив позивач до
власного будинку, виходить за ці межі,
не відповідає містобудівній
документації чи суперечить суспільним
інтересам громади міста.

Статтею 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(в редакції на час розглядуваних
правовідносин) встановлено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль - це сукупність заходів,
спрямованих на дотримання
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних, будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядають відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.
Посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право, зокрема,
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» (в редакції
на час розглядуваних правовідносин),
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснюється для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, місцевих
правил забудови населених пунктів,
вимог вихідних даних, а також з метою
захисту державою прав споживачів
будівельної продукції. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.
Державний контроль та нагляд у системі
центрального органу виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи
(Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю).

Згідно п. 1 Положення про державний
архітектурно-будівельний контроль,
затвердженого постановою КМ України
від 25.03.1993 року № 225 (чинним станом на
час проведення перевірки і винесення
припису березень-квітень 2011 року),
державний архітектурно-будівельний
контроль - це сукупність
організаційно-технічних і правових
заходів, спрямованих на забезпечення
дотримання законодавства, державних
стандартів, норм і правил,
архітектурних вимог і технічних умов, а
також положень затвердженої
містобудівної документації та
проектів конкретних об'єктів, місцевих
правил забудови населених пунктів
усіма суб'єктами містобудівної
діяльності незалежно від форм
власності під час забудови територій і
населених пунктів, розміщення,
будівництва, реконструкції,
капітального ремонту об'єктів
житлово-цивільного, виробничого та
іншого призначення, реставрації
архітектурних пам'яток, створення
інженерної та транспортної
інфраструктури, виробництва
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій. Державний
архітектурно-будівельний контроль і
нагляд з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція та
її територіальні органи.

Пунктом 3 Положення передбачено, що до
функцій Держархбудінспекції і її
територіальних органів належить
здійснення перевірок відповідності
розміщення об'єктів, виконання
будівельних робіт.

Пунктом 4 Положення передбачено права
Інспекції, зокрема, право зупиняти
будівельні роботи, які не відповідать
вимогам законодавства, державних
стандартів, норм і правил,
архітектурним вимогам, технічним
умовам, затвердженим проектним
рішенням, місцевим правилам забудови
населених пунктів або здійснюються без
дозволу на їх виконання.

У пункті 6 Положення вказано, що
повноваження Держархбудінспекції
визначаються Положенням про неї, яке
затверджує КМ України.

Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію,
затвердженого постановою КМ України №
1434 від 18.10.2006 року (чинним на час
розглядуваних правовідносин), зокрема
підпунктом 7 пункту 4 цього Положення,
передбачено, що Держархбудінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань проводить перевірку
відповідності виконання будівельних
робіт вимогам будівельних норм і
правил, затвердженим проектним
рішенням.

Пунктом 5 цього Положення передбачено,
що Держархбудінспекція має право
давати в межах своїх повноважень
обов'язкові для виконання приписи щодо
усунення фактів порушення вимог
законодавства, будівельних норм і
правил, а також зупиняти будівельні
роботи, що не відповідать вимогам
законодавства, державних стандартів,
норм і правил, технічним умовам,
затвердженим проектним рішенням,
місцевим правилам забудови населених
пунктів або здійснюються без дозволу
на їх виконання.

Аналогічні права і повноваження мають
територіальні органи
Держархбудінспекції, відповідно до
пунктів 4, 5 Положення про інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України № 317 від 19.11.2007 року.

Крім цього, суд враховує, що відповідно
до пунктів 11, 17 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою КМ
України № 553 від 23.05.2011 року (набрав
чинності із 02.06.2011 року), передбачено, що
посадові особи Інспекції під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право, зокрема, видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо:
- усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил; -
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт; - складати
протокол разом з приписом усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Таким чином, вказаними вище правовими
нормами передбачено право
Держархбудінспекції і її
територіальних органів з метою
усунення виявлених порушень
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, у
винесених приписах вимагати зупинення
будівельних робіт, що не відповідають
вимогам законодавства, і не
передбачено права на винесення вимог
про демонтаж будівництва.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім цього, частиною 1 статті 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»
встановлено, що у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису. У разі якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі,
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням.

З наведених вище правових норм
видно, що припис Інспекції про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил є
обов'язковим до виконання особою якій
адресований, в силу вимог
законодавства. Тому, є безпідставними
вимоги Інспекції щодо необхідності
винесення судового рішення про
зобов'язання відповідача виконати
вимоги припису.

Cудом встановлено, що постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 року
по справі №813/9050/13-а, припис Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Львівській області від
06.11.2013 року №20/11-ф визнано протиправним
та скасовано.

15.07.2014 року ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду,
апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Львівській області залишено
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 року
по справі №813/9050/13-а - без змін. Ухвала
набрала законної сили 21.07.2014 року.

У частині 5 статті 124 Конституції
України закріплено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Стаття 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що адміністративне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України, цього кодексу
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини»" від 23.02.2006 р. № 3477-IV
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Обов'язковість судових рішень
гарантується, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини,
статтею 6 Конвенції про захист прав і
основоположних свобод. Так у п. 39-41
Рішення Європейського Суду з прав
людини у справі «Хорнсбі проти Греції»
від 19 березня 1997 року визначено, що
право на судовий захист було б
примарним, якби правова система
держави дозволяла, щоб остаточне,
обов'язкове судове рішення залишалося
недіючим на шкоду одній зі сторін.
Важко уявити, що стаття 6, докладно
описуючи надані сторонам процесуальні
гарантії - справедливий, відкритий і
швидкий розгляд, - залишила реалізацію
судових рішень без захисту. Якщо органи
влади відмовляються виконувати чи
затримують виконання судових рішень,
гарантії статті 6, якими користується
особа під час судової стадії розгляду,
втрачають зміст.

Крім того, Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні у справі
"Іммобільяре Саффі проти Італії"
наголошує, що право на звернення до
суду також передбачає практичне
виконання остаточних, обов'язкових для
виконання судових рішень, які в
державах, що поважають принцип
верховенства права, не можуть
залишатися невиконаними на шкоду
стороні у провадженні. Отже, виконання
судового рішення не може
відстрочуватися на незаконних
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що
встановлені в судовому рішенні іншого
суду, яке набрало законної сили (ч.1, ч.4
ст.72 КАС України)) є преюдиційними.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, судом враховано
положення ст. 255 КАС України, відповідно
до якої постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відтак, звертаючись до суду з
позовом про зобов'язання відповідача
виконати припис, позивач діяв не у
відповідності до повноважень та не в
той спосіб, який визначений законом.
Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову з
наведених у ньому підстав слід
відмовити.

Відповідно до положень ст. 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати зі сторін не
стягуються.

Керуючись ст.ст., 7-14, 17,18, 49, 51, 158,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повий текст постанови
виготовлено 03 листопада 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.