Справа № К/9991/30338/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/30338/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Ситникова О.Ф., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 квітня 2011 року, -

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому, після зміни 26
червня 2009 року позовних вимог, просила
визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області
протиправними, стягнути з відповідача
на її користь недоплачену допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 8 травня 2007
року по 30 вересня 2008 року в розмірі 6212,22
гривень і зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області з 1 жовтня 2008
року до досягнення дитиною трирічного
віку виплачувати їй таку допомогу у
відповідності до діючого
законодавства.

Постановою Саксаганського районного
суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 11
листопада 2009 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області по сплаті
позивачеві державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з травня 2007
року по вересень 2008 року включно у
розмірі, що не відповідає вимогам
закону. Зобов'язано відповідача
призначити, донарахувати і виплатити
ОСОБА_4 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з травня 2007
року по вересень 2008 року включно у
розмірі, передбаченому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III,
в розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік. В решті позовних
вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2011 року постанову Саксаганського
районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 11
листопада 2009 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасовано, ухвалено нову постанову про
відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних
вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить постанову Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2011 року скасувати, а постанову
Саксаганського районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 11 листопада 2009 року в
частині задоволення позовних вимог
залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 не
пропустила строк звернення до суду, і
її позовні вимоги підлягають
задоволенню за період з травня 2007 року
по вересень 2008 року включно, оскільки в
цей період відповідач був зобов'язаний
нараховувати та виплачувати
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
позовні вимоги за період з 1 жовтня 2008
року задоволенню не підлягають, так як
такі заявлені на майбутнє.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи
рішення, виходив з того, що відповідач
повинен був нарахувати і виплатити
ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
згідно статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років у
період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року включно, а з 1 січня 2008 року по
вересень 2008 року Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області виплачувало
позивачеві вказану допомогу у
відповідності до чинного
законодавства, тобто в розмірі не менше
130 гривень щомісяця. Також апеляційний
суд зазначив, що суд першої інстанції
необґрунтовано не застосував до даних
правовідносин положення статей 99, 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшовши помилкового висновку
про те, що позивач має право на
задоволення позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

За перевіркою матеріалів справи
вбачається, що позивач є матір'ю ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області і
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку як застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один із батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.
Зазначена допомога надається
застрахованим особам у формі
матеріального забезпечення, яке
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у період відпустки для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Згідно статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі, зазначеній у
частині 1 статті 42 цього Закону, яка
фактично здійснює догляд за дитиною,
щомісяця з дня надання відпустки для
догляду за дитиною по день її
закінчення, але не більш як по день
досягнення дитиною трирічного віку
включно.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію статей 41 і 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, згідно
з Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області було
зобов'язане нараховувати і виплачувати
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII і Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». При цьому пункт 23 розділу
ІІ вказаного Закону щодо внесення змін
до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 22 травня 2008 року існувало
дві законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник з приводу виплати допомоги
особі, яка застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період з 22 травня 2008 року поширюються
норми спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вірно виходив з того, що у 2007
році позивач мала право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у період з 9 липня по 31
грудня включно, та що в 2008 році у період
з 1 січня по 21 травня включно ОСОБА_4
вказана допомога була виплачена
відповідачем згідно до вимог чинного
на той час законодавства, однак
помилково дійшов висновку, який
ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що з 22 травня 2008 року дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області щодо
виплати позивачеві зазначеної
допомоги також були правомірними.

Крім того, ухвалюючи рішення,
апеляційний суд, як і суд першої
інстанції, невірно виходили з того, що
допомога до догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
передбачена статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», виплачується у розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років, оскільки
згідно вказаної статті така допомога
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитися із висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 за
період з 1 жовтня 2008 року нею заявлені
на майбутнє, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи, позивач звернулася
до суду з даним позовом ІНФОРМАЦІЯ_2,
який у червні 2009 року був змінений, а
тому, відповідно, судом першої
інстанції неправомірно не розглянуто
по суті позовні вимоги ОСОБА_4 за
періоди з 1 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008
року та з 1 січня 2009 року, а апеляційний
суд, переглядаючи рішення суду першої
інстанції, посилаючись на положення
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня
2008 року № 835-VI та пункту 22 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, не врахував того, що вказаний
Порядок був затверджений саме на
виконання Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Крім того, слід вказати на те, що ОСОБА_4
звернулася до адміністративного суду
із позовом про стягнення недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
періоди з травня 2007 року по вересень 2008
року та з жовтня 2008 року до досягнення
дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи судом першої інстанції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця, і позивач
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права з дати
отримання допомоги у меншому розмірі,
ніж визначено законом.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом
та розгляду справи судом першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач, заперечуючи проти
адміністративного позову, вказував на
пропущення позивачем строк звернення
до суду.

Судове рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Враховуючи вищевикладене, судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій не можна вважати законними
та обґрунтованими, і що такі ухвалені
при дотриманні норм матеріального та
процесуального права.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що постанова
Саксаганського районного суду міста
Кривого

Рогу Дніпропетровської області від 11
листопада 2009 року та постанова
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 квітня 2011 року підлягають
скасуванню із направленням справи до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Саксаганського районного
суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 11
листопада 2009 року та постанову
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 квітня 2011 року -
скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4
до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Ситников О.Ф.

Стародуб О.П.