Справа № 826/7722/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7722/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» до Міністерства освіти і
науки України про визнання
протиправними дій відповідача,
нечинним і скасування його рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Всеукраїнська громадська
організація «Комітет
конституційно-правового контролю
України» звернулися до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства освіти і науки України
про:

- визнання нечинним та скасування
пункту 2 розділу XXIII Умов прийому до
вищих навчальних закладів України в 2014
році (далі - Умови);

- зобов'язання відповідача повідомити
вищі навчальні заклади України про
виключення із розділу XXIII Умов пункту 2
та, як наслідок, забезпечити приведення
у відповідність до Умов Правила
прийому до вищих навчальних закладів
України у 2014 році шляхом виключення
пункту 2 із вказаних Правил, які
погоджуються відповідачем на основі
Умов;

- визнання протиправною дії
відповідача, що полягає у включенні до
розділу XXIII затверджених Умов пункту 2,
який суперечить Конституції та законам
України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання ст. 18 Закону України «Про
вищу освіту», наказом відповідача від 29
жовтня 2013 року № 1510, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 31 жовтня
2013 року за № 1855/24387, затверджено Умови,
пунктом 2 розділу XXIII яких визначено, що
громадські організації можуть
звернутися до відповідача із заявою
про надання їм права вести
спостереження за роботою приймальних
комісій. Громадські організації, яким
таке право надано відповідачем, можуть
направляти на засідання приймальних
комісій своїх спостерігачів.
Приймальні комісії зобов'язані
створити належні умови для присутності
громадських спостерігачів на своїх
засіданнях, а також надати їм
можливість ознайомлення з документами,
що надаються членам комісії, до
засідання.

Позивач не погоджуючись з таким
рішенням відповідача звернувся до суду
з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів виходить з
наступного.

У відповідності до статті 21 Закону
України «Про громадські об'єднання»
від 22 березня 2012 року № 4572-VІ громадське
об'єднання має право здійснювати права,
не заборонені законом.

Згідно статті 2 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» відносини, що виникають у
сфері запобігання і протидії корупції,
регулюються цим Законом, іншими
законами і міжнародними договорами
України, згоду на обов'язковість яких
надано Верховною Радою України, а також
прийнятими на їх виконання іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті
18 цього Закону об'єднання громадян, їх
члени або уповноважені представники, а
також окремі громадяни в діяльності
щодо запобігання, виявлення і протидії
корупційним правопорушенням (крім
випадків, коли це віднесено законом до
виключної компетенції спеціально
уповноважених суб'єктів у сфері
протидії корупції) мають право
здійснювати громадський контроль за
виконанням законів у сфері запобігання
і протидії корупції, з використанням
при цьому таких норм контролю, які не
суперечать законодавству.

З наведеного вбачається, що
громадський контроль має
здійснюватись з дотриманням певних
процедур, встановлених з врахуванням
об'єкту контролю.

Так, розділ XXIII Умов регулює питання
забезпечення відкритості та
прозорості при проведенні прийому до
вищих печальних закладів. Пунктом 1
цього розділу передбачено, що на
засіданні приймальної комісії мають
право бути присутніми представники
засобів масової інформації не більше
двох осіб від одного засобу. Правилами
прийому може бути визначено порядок
акредитації журналістів у приймальній
комісії.

Оскаржуваним пунктом 2 розділу XXIII
встановлено, що громадські організації
можуть звернутися до Міністерства
освіти і науки України із заявою
надання їм права вести спостереження
за роботою приймальних комісій,
громадські організації, яким таке
право надано Міністерством освіти і
науки України, можуть направляти на
засідання приймальних комісій своїх
спостерігачів. Приймальні комісії
зобов'язані створити належні умови для
присутності громадських спостерігачів
на своїх засіданнях, а також надати
можливість ознайомлення з документами,
що надаються членам комісії, до
засідання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
Міністерство освіти і науки України
правомірно передбачило в Умовах
процедуру громадського контролю,
враховуючи специфіку здійснення
оцінювання.

Слід зауважити, що обов'язок виконання
цієї процедури не може свідчити про
обмеження прав громадської
організації здійснювати встановлений
її статутом перелік заходів
громадського контролю та заходів щодо
запобігання та, виявлення і протидії
корупції при проведенні вступної
компанії до вищих навчальних закладів
України. Більше того, наведені приписи
не перешкоджають зверненню позивача до
інших державних органів із
повідомленням про вчинені порушення чи
факти виявлення корупції.

Крім того, суд першої інстанції вірно
зазначив про необґрунтованість
доводів позивача щодо порушення його
прав з огляду на те, що розпорядники
публічної інформації, з посиланням на
пункт 2 розділу ХХІІІ Умов, відмовляють
йому в отриманні публічної інформації
у сфері, пов'язаної із вступною
кампанією до вищих навчальних закладів
України у 2014 році, оскільки, згідно зі
ст. 1 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Положення п. 1 ч. 1 ст. , ч. 3 ст. 10, ст. 6
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначають
право запитувача на доступ до
публічної інформації, яке гарантується
обов'язком розпорядників інформації
надавати інформацію.

Розпорядники інформації, які володіють
інформацією про особу, зобов'язані
надавати її безперешкодно і
безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом.

Публічною інформацією з обмеженим
доступом є: конфіденційна інформація;
таємна інформація; службова
інформація.

Пунктом 2 розділу ХХІІІ Умов визначено
лише порядок надання відповідачем
права на ведення спостереження за
роботою приймальних комісій, що
виражається у наданні громадським
організаціям можливості направляти на
засідання приймальних комісій своїх
спостерігачів, а не віднесення окремих
категорій публічної інформації до
інформації з обмеженим доступом.

Враховуючи, що пунктом 2 розділу ХХІІІ
Умов не регулюється порядок доступу
громадських організацій до публічної
інформації, вище зазначені доводи
позивача про порушення вказаним
пунктом його прав у сфері надання такої
інформації визнається судом
необґрунтованою.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Проаналізувавши вищевикладене та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до однозначного
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому, у
відповідності до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 серпня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.11.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.