Справа № 2а-1304/539/12, 1304/9421/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
Справа № 9104/178025/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Львівської міської ради на
ухвалу Галицького районного суду міста
Львова від 17 жовтня 2012 року в
адміністративній справі за позовом
Львівської міської ради до відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Львівська міська рада звернулася до
Галицького районного суду міста Львова
з адміністративним позовом до відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження.

17 жовтня 2012 року суддею Галицького
районного суду міста Львова винесено
ухвалу, якою позовну заяву Львівської
міської ради повернуто позивачу.

В якості обґрунтування суд зазначив, що
позовна заява подана міським головою,
однак в матеріалах відсутні документи
на підтвердження повноважень міського
голови Садового А. та відсутня печатка
органу, а тому суддя дійшов висновку, що
у особи, яка подала позов, відсутні
належні повноваження для звернення до
суду від імені позивача.

Не погодившись із таким судовим
рішенням, його оскаржила Львівська
міська рада, зазначивши в апеляційній
скарзі, що суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права та порушив норми
процесуального права, що є підставою
для скасування ухвали та направлення
справи до того ж суду для продовження
розгляду. Так, апелянт вказав, що
міський голова представляє
територіальну громаду, раду та її
виконавчий комітет відповідно до
законодавства, а тому жодних
документів для підтвердження цього
права не потрібно. Також безпідставною
є вимога суду щодо відтиску печатки на
позовній заяві, оскільки така вимога
нормами Кодексу адміністративного
судочинства України не встановлена.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
виходячи з таких підстав.

Львівська міська рада звернулася до
суду з позовною заявою, яка підписана
міським головою Садовим А.

Суд першої інстанції, керуючись п. 4 ч. 3
ст. 108 КАС України повернув позовну
заяву з тих підстав, що відсутній
документ, що підтверджує повноваження
міського голови та відсутня печатка
органу.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає такі висновки безпідставними з
таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року, № 280/97-ВР
сільський, селищний, міський голова є
головною посадовою особою
територіальної громади відповідно
села (добровільного об'єднання в одну
територіальну громаду жителів кількох
сіл), селища, міста.

Пунктом 14 частини 4 статті 43 вище
вказаного Закону встановлено, що
міський голова представляє
територіальну громаду, раду та її
виконавчий комітет у відносинах з
державними органами, іншими органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями незалежно від форм
власності, громадянами, а також у
міжнародних відносинах відповідно до
законодавства.

Враховуючи викладене, міський голова,
підписуючи позовну заяву від імені
Львівської міської ради діяв в межах
наданих йому повноважень та відповідно
до чинного законодавства, а тому
висновок суду, що позовну заяву подано
особою, яка не має на те повноважень, є
неправомірним.

Також безпідставними є твердження суду
про необхідність печатки на позовній
заяві, оскільки така подана на бланку
установи і ст. 106 КАС України не вимагає
проставляння відтиску печатки.

Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 107
КАС України передбачено, що суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
відповідає позовна заява вимогам,
встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Пунктом 1 частини 3 статті 108 КАС України
встановлено, що позовна заява
повертається позивачеві, якщо позивач
не усунув недоліки позовної заяви, яку
залишено без руху.

Суд першої інстанції, вважаючи, що
позовна заява не відповідає вимогам
чинного законодавства, не залишив таку
без руху, а повернув без надання строку
для усунення недоліків, чим порушив
вимоги ст. 108 КАС України.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що суд першої інстанції,
повернувши позовну заяву позивачу,
позбавив його можливості захистити
свої права та інтереси, відповідно
порушив його право на захист прав,
свобод та інтересів і розгляд справи в
адміністративному суді, гарантовані п.
1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини також
акцентує увагу на тому, що право на
доступ до суду має бути ефективним.
Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, кожна держава-учасниця цієї
Конвенції вправі встановлювати
правила судової процедури, в тому числі
й процесуальні заборони і обмеження,
зміст яких - не допустити судовий
процес у безладний рух. У зв'язку з
наведеним, залишення позову без руху з
підстав, передбачених законом
(невідповідність позовної заяви
вимогам щодо її змісту, несплата
судового збору тощо) не є порушенням
права на справедливий судовий захист.
Разом з тим, суд зазначає, що не повинно
бути занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але і реальним (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Жоффр де ля Прадель проти
Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішеннях у справі «Мірагаль Есколано
та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000
року та у справі «Перес де Рада
Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня
1998 року, Європейський суд з прав людини
зазначив, що надто суворе тлумачення
внутрішніми судами процесуальної
норми позбавило заявників права
доступу до суду і завадило розгляду
їхніх позовних вимог. Це слід вважати
як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.
17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачає, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання про
повернення позовної заяви.

Згідно ст. 199 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду і постановити нову з направленням
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 199, 204, 205,
206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівської міської
ради задовольнити, скасувати ухвалу
Галицького районного суду міста Львова
від 17 жовтня 2012 року в адміністративній
справі № 1304/9421/2012, справу направити до
того ж суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

М.А. Пліш

Повний текст ухвали виготовлено 11
листопада 2014 року.