Справа № 2а-1666/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа №
41106/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Шевченківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 05 жовтня 2011 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
дії протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
разової грошової допомоги як інваліду
війни, -

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, яким просив визнати дії
відповідача щодо відмови у нарахуванні
та виплаті одноразової грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком
незаконними, зобов'язати виплатити
таку одноразову грошову допомогу
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» як інваліду війни
ІI групи в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком за 2011 рік.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 жовтня 2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо
нарахування ОСОБА_2 разової грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі
меншому, ніж передбачено ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Зобов'язано Шевченківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу
до 05 травня за 2011 рік, що виплачується
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком із
врахування виплаченої раніше суми. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач Шевченківський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, вважає її такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову в цій частині
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. На обґрунтування
вимог апеляційної скарги зазначає, що в
Законі України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» чітко вказано, що щорічна
разова грошова допомога до 5 травня
виплачується інвалідам війни в
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України та в межах бюджетних
призначень відповідно до Закону про
Державний бюджет на відповідний рік.
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 року №341
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» інвалідам
ІI групи розмір щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня
встановлено в розмірі 580 гривень.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно ст. 197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач має статус
інваліда війни ІI групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.03.2005
року, та користується пільгами
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Статус позивача
як інваліда війни ІІ групи та його
право на щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня відповідачем не
оспорюється.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня інвалідам війни ІI групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Ст. 17-1 даного закону вказує, що щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статтю 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
викладено в новій редакції, відповідно
до якої інвалідам війни ІI групи
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги щорічно
до 5 травня інвалідам війни ІI групи має
становити вісім мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Однак позивачу разова грошова допомога
до 5 травня як інваліду війни ІI групи
була виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
року «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» в розмірі
580 грн.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної пенсії,
встановленої законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а керувався
положеннями підзаконних нормативно
правових актів - постанов Кабінету
Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
учаснику бойових дій за 2011 рік є меншим
ніж це передбачено в Законі України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", може допустити
звуження змісту та обсягу прав
позивача, встановлених Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону, чи
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги позивача
щодо зобов'язання Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік
підлягають задоволенню.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 жовтня 2011 року по
справі №2а-1666/11 за позовом ОСОБА_2 до
Шевченківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату разової щорічної грошової
допомоги як інваліду війни - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук