Справа № 5/133А
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
Київ К/800/61449/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" на постанову
Господарського суду Львівської
області від 02 листопада 2011 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у справі за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Рівненській області про визнання
нечинним та скасування рішення № 82,

встановив:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця"
звернулось з позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Рівненській області про визнання
нечинним та скасування рішення № 82 від
26 квітня 2005 року.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 02 листопада 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від
15 листопада 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідачем
проведено перевірку державної
дисципліни цін у Відокремленому
підрозділі "Станція Рівне" Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця".

Перевіркою виявлено порушення
державної дисципліни цін при
нарахуванні плати:

- за маневрову роботу, що
виконувалась локомотивом залізниці
неодночасно з подачею і збиранням
вагонів на під'їзні колії, всупереч п.1.8
Розділу 2 Тарифного керівництва № 1;

- за маневрову роботу, що
виконувалась локомотивом залізниці в
процесі подачі й збирання вагонів на
під'їзні колії, всупереч п.1.9 Розділу 2
Тарифного керівництва № 1;

- за застосування підвищуючих
коефіцієнтів до тарифів при
нарахуванні плати за послуги із
порушенням терміну набуття чинності
нормативного акту.

За наслідками проведеної перевірки
відповідачем прийнято рішення "Про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін" №
82 від 26 квітня 2005 року, яким
вирішено вилучити у Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в дохід
Державного бюджету України 35 276 грн 30
коп. необґрунтовано отриманої виручки
та 70 552 грн 60 коп. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з рішенням Інспекції,
позивач заявив цей позов.

Спірним питанням у справі є
правомірність застосування позивачем
вільних цін та тарифів за надані
послуги.

Суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про ціни
і ціноутворення" суб'єкти
господарювання під час провадження
господарської діяльності
використовують: вільні ціни; державні
регульовані ціни.

Вільні ціни встановлюються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін на всі товари, крім тих, щодо
яких здійснюється державне
регулювання цін.

Державні регульовані ціни
запроваджуються на товари, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, мають
істотну соціальну значущість, а також
на товари, що виробляються суб'єктами,
які займають монопольне (домінуюче)
становище на ринку (ст. ст. 11, 12 Закону).

Наведені положення закону
кореспондуються із ст. 190 ГК України.

Тарифи на перевезення вантажів
залізничним транспортом України
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 15 листопада 1999
року № 551 "Збірник тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом України" (Тарифне
керівництво № 1), в якому зазначені
регульовані тарифи на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ними
послуги, а також визначено перелік
видів перевезень, робіт і послуг, які
виконуються залізничним транспортом
за вільними цінами на підставі окремих
договорів.

У п.п. 21 п. 26 Розділу 1 Тарифного
керівництва № 1 передбачено
застосування вільних тарифів при
виконанні маневреної роботи з вагонами
на станціях, під'їзних коліях та інших
місцях не загального користування на
прохання відправників (одержувачів).

Умови виконання залізницею маневрової
роботи, плата за яку справляється за
регульованим тарифом, наведені у п.п.
1.8., 1.9., п. 1 "Збір за подачу й збирання
вагонів локомотивом залізниці" Розділ 2
Тарифного керівництва № 1.

За маневрову роботу, що виконується
локомотивом залізниці не одночасно з
подачею й забиранням вагонів, на окрему
вимогу власника під'їзної колії або
вантажовласника, порту, оформлену
пам'яткою про користування вагонами
(контейнерами) або відомістю плати за
користування вагонами (контейнерами) (з
визначенням часу початку і закінчення
маневрової роботи), стягується плата в
розмірі 60 грн. за кожні
півгодини роботи локомотива, рахуючи
неповні півгодини за повні. До такої
роботи належать: переставляння вагонів
із одного фронту
навантажувально-вивантажувальних
робіт на інший, переставляння вагонів
на ваги і для дозування, прибирання їх
після переважування та дозування, а
також у випадках, коли завантаження або
вивантаження виконуються з
обов'язковою присутністю локомотива
залізниці (п.п. 1.8.).

Плата не стягується за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці в процесі подачі й забирання
вагонів на під'їзні, портові
(пристанські) колії. До такої роботи
належать: розставляння вагонів, що
подаються, на фронтах завантаження,
вивантаження та збирання їх після
закінчення вантажних операцій, подача
вагонів на ваги і для дозування,
прибирання їх після зважування та
дозування, підбирання вагонів на
станційних коліях перед подаванням на
під'їзні, пристанські (портові) колії
(п.п. 1.9.).

Здійснивши системний аналіз наведених
норм права, колегія суддів дійшла
висновку, що надані позивачем послуги
відносяться до таких, які врегульовані
державними тарифами, а відтак
обґрунтованість застосування
позивачем вільних тарифів ґрунтуються
не неправильному тлумаченні норм
матеріального права.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про ціни
та ціноутворення" підставою для
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін є
одержання суб'єктом господарювання
необґрунтованої виручки в результаті
порушення порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до законодавства.

Враховуючи, що сума необґрунтованої
отриманої виручки встановлена та
становить 35 276 грн 30 коп., тому
відповідачем правильно визначено
штраф, розмір якого згідно вимог ст. 14
Закону України "Про ціни та
ціноутворення" обчислюється у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки і становить в
даному випадку 70 552 грн 70 коп.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги є
декларативними та не спростовують
правильних висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, а тому підстави
для скасування рішень судів відсутні.

Статтею 224 КАС України передбачено, що
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Львівської
області від 02 листопада 2011 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: