Справа № 806/3249/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/3249/14

категорія 10.2.4

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

суддів: Попової О.Г., Лавренчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
соціальної політики України про
скасування або визнання нечинним
рішення, викладеного у листі від 23.06.2014
року № 3653/039/161-14,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив скасувати або
визнати нечинним рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень -
Міністерства соціальної політики
України, викладене ним у листі від
23.06.2014 № 3653/039/161-14 на його звернення
стосовно можливості і необхідності
застосування норми ст. 41 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" при перерахунку
пенсій відповідно до ст. 43 цього Закону.
В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що в червні 2014 року він
звернувся до Міністерства соціальної
політики України з проханням провести
з ним інформаційно - роз'яснювальну,
консультаційну роботу з питань, що
входять в його компетенцію, зокрема,
роз'яснення положень ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
стосовно врахування заробітної плати
при перерахунку пенсій, призначених до
набрання чинності цим Законом та
визначення коефіцієнта заробітної
плати. За результатом розгляду
звернення ОСОБА_1 отримано лист
відповідача датований 23.06.2014 №
3653/039/161-14. Позивач вважає, що
посилаючись у листі на ст. 41 Закону
Мінсоцполітики не виконує норми ч. 2 ст.
43 Закону та ст.ст. 22, 58 Конституції
України. Відтак, рішення, викладене у
листі від 23.06.2014 № 3653/039/161-14 є
протиправним і незаконним, тому
потребує скасування.

Сторони до суду не прибули, про час та
місце судового розгляду були
повідомлені належним чином. Позивач у
прохальній частині позовної заяви
просив адміністративну справу
розглядати без його участі. Відповідач
надіслав до суду заперечення на
адміністративний позов, у яких просить
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі та
розглядати справу без участі їх
представника.

Враховуючи наведене, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження, відповідно до
ч. 4 ст. 122 КАС України, за наявними у
справі матеріалами.

У силу приписів ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити з наступних
підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 направив Президентові України
скаргу щодо неправомірних рішень, дій
чи бездіяльності Пенсійного фонду
України стосовно застосування ч. 2 ст. 41
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" при перерахунку пенсій
відповідно до статті 43 вказаного
Закону, яка датована 18.06.2014.

У скарзі позивач просив надати
експертно - аналітичне роз'яснення
положень ч. 2 ст. 43 Закону стосовно
врахування заробітної плати (доходу)
при перерахунку пенсій відповідно до
ст. 43 Закону та визначення коефіцієнта
заробітної плати, а саме якою статтею
Закону визначається вказаний
коефіцієнт - статтею 40 чи 41 Закону.

Вказана скарга позивача була скерована
до Міністерства соціальної політики
України, яке листом від 23.06.2014 №
3653/039/161-14 повідомило ОСОБА_1 про її
розгляд. Зі змісту цього листа слідує,
що розгляд звернення позивача
здійснено Відділом роз'яснювальної
роботи з питань пенсійного
забезпечення Департаменту пенсійного
забезпечення Міністерства соціальної
політики України. При цьому останнім,
зокрема, вказано, що для перерахунку
пенсій, призначених до набрання
чинності Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", враховується заробітна
плата (дохід), з якої було раніше
обчислено пенсію, за документами,
наявними в пенсійній справі, або за
вибором пенсіонера - заробітна плата
(дохід) за період, передбачений абзацом
першим частини першої статті 40 цього
Закону. Суми виплат (доходу)
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом
враховуються до заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії згідно
із пунктом 2 статті 41. З 01.01.2004 ОСОБА_1
проведено перерахунок пенсії
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Розмір пенсії визначено
із заробітної плати, з якої було
обчислено пенсію до набрання чинності
цього Закону за 24 календарних місяців
роботи з 01.04.1993 до 31.03.1995, як більш
найвигідніший варіант обчислення
розміру пенсії. Коефіцієнт заробітної
плати для обчислення пенсії становить
5,6.

При наданні відповіді відповідачем
зроблені посилання на положення статей
41 і 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулює Закон України "Про звернення
громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (зі змінами
та доповненнями). Закон забезпечує
громадянам України можливості для
участі в управлінні державними і
громадськими справами, для впливу на
поліпшення роботи органів державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, для
відстоювання своїх прав і законних
інтересів та відновлення їх у разі
порушення.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону
України "Про звернення громадян" від
02.10.1996 № 393/96-ВР (зі змінами та
доповненнями, надалі - Закон), під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Частиною 1 статті 20 Закону визначено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Мінсоцполітики України відповідно до
покладених на нього завдань, зокрема,
інформує у межах своїх повноважень та
надає роз'яснення щодо здійснення
державної політики у сферах зайнятості
населення і трудової міграції,
трудових відносин, соціального захисту
населення, з питань сім'ї та дітей,
попередження насильства в сім'ї,
оздоровлення та відпочинку дітей,
відповідального батьківства та
материнства (пп. 79 п. 4 Положення про
Міністерство соціальної політики
України, затвердженого указом
Президента України від 06.04.2011 № 389/2011).

У відповідності до підпункту 7 пункту 5
Положення про Міністерство соціальної
політики України, затвердженого указом
Президента України від 06.04.2011 № 389/2011,
Мінсоцполітики України з метою
організації своєї діяльності
організовує розгляд звернень громадян
з питань, пов'язаних із діяльністю
Мінсоцполітики України, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.

Основні завдання Мінсоцполітики
України визначені у пункті 3 згаданого
Положення.

Із аналіз змісту цього пункту випливає,
що до компетенції Міністерства
соціальної політики України не
відносяться питання щодо перерахунку
пенсій громадянам України та
визначення необхідності застосування
певного коефіцієнту заробітної плати
(доходу) при обчисленні (перерахунку)
пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач у межах Закону
України "Про звернення громадян" та
відповідно до наданої компетенції
розглянув звернення позивача, в
установлений цим законом термін надав
йому повну та вичерпну відповідь.

Зазначення Міністерством соціальної
політики України у листі від 23.06.2014 №
3653/039/161-14 стислого змісту положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", або лише частини певної
статті є правом відповідача.

На думку суду, твердження позивача про
надання відповідачем неповної та
невичерпної інформації на його
звернення, є безпідставним та
спростовується матеріалами справи.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно із ч. 1 ст. 2 КАС
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Позивачем не наведено жодних обставин,
які б свідчили про порушення його прав,
свобод та інтересів, наданою
відповідачем відповіддю у листі від
23.06.2014 № 3653/039/161-14.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що підстави для скасування
або визнання нечинним листа
Міністерства соціальної політики
України від 23.06.2014 № 3653/039/161-14 відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Міністерства соціальної політики
України про скасування або визнання
нечинним рішення, викладеного у листі
від 23.06.2014 року № 3653/039/161-14 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Є.Ю.
Романченко

Судді
О.Г. Попова,

О.В.
Лавренчук