Справа № 804/13171/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р. Справа № 804/13171/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняСвітці
Н.В. за участю представників сторін: від
позивача: від відповідача: ОСОБА_3,
Баранова В.А. Малиш І.Ф. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом гр.
ОСОБА_6 до Начальника Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті Малого
В.В. про скасування постанови №019478 від
31.07.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2014р. гр. ОСОБА_6 звернувся з
адміністративним позовом до
Начальника Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті Малого
В.В. та просить скасувати постанову
№019478 від 31.07.2014р. про застосування
фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що оспорювана
постанова була прийнята на підставі
акту від 02.06.2014р. №036835 про проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час перевезень пасажирів
автомобільним транспортом, за даними
якого перевіряючими було встановлено
надання позивачем послуг з перевезення
пасажирів без оформлення документів,
зазначених у ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме: не
оформлений паспорт маршруту, схема
маршруту, розклад руху. Позивач не
погоджується з прийнятою постановою та
фінансовою санкцією, вважає, що вони
повинні бути скасовані у зв'язку з тим,
що 02.06.2014р. було проведено рейдову
перевірку без надання документів щодо
законності перевірки, було відсутнє
направлення на перевірку, щотижневий
графік, в той час, як у автомобілі
позивача були всі документи, які
необхідні для перевезення вантажів,
про час і місце розгляду справи щодо
виявленого порушення позивач не
попереджався і оспорювана постанова
була винесена за його відсутності, що є
грубим порушенням Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМУ 08.11.2006р. №1567. Також позивач
посилається і на те, що акт підписав під
загрозою не повернення йому документів
та в акті не було зазначено дату та час
розгляду справи і вважає, що
відсутність повідомлення його про
розгляд справи позбавило його
можливості надати пояснення та
скористатися правовою допомогою, а
оспорювану постанову він отримав лише
22.08.2014р.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував, у
письмових запереченнях просив у
задоволенні позову відмовити
посилаючись на те, що доводи позивача
про порушення відповідачем норм
чинного законодавства при проведенні
перевірки та у ході розгляду справи про
правопорушення є хибними та такими, що
не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, оскільки 02.06.2014р.
працівниками управління була
проведена перевірка на підставі
щотижневого графіку, затвердженого
наказом №55 від 29.05.2014р. та направлення
на перевірку №026898 від 29.05.2014р.,
повідомлення позивача про час і місце
розгляду справи було здійснено
відповідачем шляхом направлення
відповідного повідомлення від 18.06.2014р.
за адресою позивача, яка була зазначена
у реєстраційному талоні на
транспортний засіб - м.
Дніпропетровськ, вул.Метробудівська,
12/105 та, підписуючи акт, позивач не
повідомив про іншу свою адресу місця
проживання у зв'язку з чим повідомлення
було направлене саме на вказану адресу.
Після належного повідомлення позивача
у відповідності до вимог п.1.4 наказу МВС
України від 11.08.2010р. №379, посадовою
особою відповідача було розглянуто
справу про правопорушення відносно
позивача без його участі у
відповідності до вимог п.п.25,27 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого постановою КМУ 08.11.2006р.
№1567 та прийнята відповідна постанова
про застосування до позивача
фінансової санкції у розмірі 1700 грн.

У ході судового розгляду справи судом
були встановлені наступні обставини у
справі.

02.06.2014р. згідно графіку проведення
рейдових перевірок з 02.06.2014р. по 08.06.2014р.
затвердженого наказом №55 від 29.05.2014р.
та направлення на перевірку від
29.05.2014р. № 026898 виданого начальником
Управління державними інспекторами
на ділянці дороги м. Дніпропетровськ -
м. Кривий Ріг, 152 км о 9.10 годині було
проведено рейдову перевірку
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень у ході якої було перевірено
транспортний засіб марки - MERCEDES BENZ 311
CDI, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
водія - ОСОБА_6, що належить позивачеві
за результатами якої було складено акт
№036835 (а.с.8).

Зазначений акт перевірки, містить
посилання на те, що перевіркою
встановлено надання позивачем послуг
з регулярних спеціальних пасажирських
перевезень без оформлення документів,
передбачених ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме: не
оформлені схема маршруту, розклад руху,
паспорт маршруту відповідно до наказу
№278 від 07.05.2010р. (а.с.8)

Також, зі змісту вказаного акту видно,
що ОСОБА_6 підписав акт без будь-яких
зауважень та заперечень (а.с.8).

В подальшому, 31.07.2014р. начальником
управління Малим В.В. було прийнято
постанову про застосування фінансових
санкцій № 019478 на підставі ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
до ОСОБА_6 в сумі 1700 грн. (а.с.7).

Заслухавши представників сторін, які
брали участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши норми
чинного законодавства України,
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
визначається Законом України «Про
автомобільний транспорт» та
постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006р. (далі -
Постанова №1567).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» державний
контроль автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок. При проведенні
позапланових і рейдових перевірок
автомобільний перевізник, що буде
перевірятися, стосовно терміну
проведення перевірки не інформується.

Статтею 29 вказаного Закону
встановлено, що автомобільним
перевізником та автомобільним
самозайнятим перевізником, які
здійснюють перевезення пасажирів на
договірних умовах, є суб'єкти
господарювання, які відповідно до
законодавства та одержаної ліцензії
надають послуги за договором
перевезення пасажирів транспортним
засобом, що використовується ними на
законних підставах.

Згідно статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Документи для регулярних спеціальних
пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із замовником
транспортних послуг, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України;

- для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, схема маршруту,
розклад руху, інші документи,
передбачені законодавством України.

Статтею 60 вказаного вище Закону
передбачено, що за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції,
зокрема, за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до п.п.2-4 Постанови КМУ № 1567
від 08.1.2006р. «Про порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті» державному контролю
підлягають усі транспортні засоби
вітчизняних та іноземних суб'єктів
господарювання, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.
Органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, мм. Києві
та Севастополі. Державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Пунктом 12 вказаної Постанови КМУ № 1567
визначено, що рейдова перевірка
додержання суб'єктом господарювання,
зокрема іноземним, вимог, визначених
пунктом 15 цього Порядку, здійснюється
на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до п.14,п.15, п. 16 постанови КМУ
№ 1567 рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться на окремо
визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону. Під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом. Рейдова
перевірка проводиться групою
посадових осіб у кількості не менш як
дві особи відповідно до завдання на
перевірку.

Пунктами 21, 22, 25-27 вказаної постанови
КМУ № 1567 встановлено, що у разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3. У разі
відмови уповноваженої особи суб'єкта
господарювання або водія від
підписання акта перевірки суб'єкта
господарювання або акта перевірки
транспортного засобу посадові особи,
що провели перевірку, роблять про це
запис. Справа про порушення
розглядається в органі державного
контролю за місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення. Справа про порушення
розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі. За
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5.

Отже, з аналізу наведених норм видно, що
посадові особи управління
Укртрансінспекції наділені
повноваженнями щодо проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок на підставі щотижневих
графіків та відповідних направлень
(завдань), а також повноваженнями щодо
розгляду справи про порушення без
участі особи суб'єкта господарювання
у разі належного повідомлення
останнього про дату, час і місце
розгляду справи.

Так, із наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що позивач є
суб'єктом господарювання - фізичною
особою - підприємцем, 20.11.2007р.
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних та фізичних
осіб-підприємців за реєстраційним
номером НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1,
видами діяльності позивача - фізичної
особи-підприємця є пасажирський
наземний транспорт міського та
приміського сполучення, інший
пасажирський наземний транспорт, що
підтверджується спеціальним витягом
станом на 15.10.2014р., що не заперечувалося
представниками позивача в судовому
засіданні (а.с.36-38).

Також, як свідчать матеріали справи,
рейдова перевірка 02.06.2014р. на
автодорозі м.Дніпропетровськ - м.
Кривий Ріг 152 км була проведена
посадовими особами відповідача на
підставі щотижневого графіку
проведення рейдових перевірок за
дотриманням суб'єктами господарювання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт на період з 02.06.2014р. по 08.06.2014р.
затвердженого наказом №55 від 29.05.2014р.
та направлення №026898 від 29.05.2014р., що
підтверджується відповідними копіями
наявними в матеріалах справи (а.с.23-25).

З огляду на наведене, наявність
щотижневого графіка та направлення на
перевірку, доводи позивача про
незаконність проведення перевірки з
підстав відсутності вказаних
документів є неспроможними та
спростовуються вищенаведеними
наданими суду документами.

Щодо доводів позивача про не
повідомлення його про дату, час і місце
розгляду справи про правопорушення за
результатами складеного акту від
02.06.2014р., то такі доводи позивача також
є безпідставними з огляду на те, що
судом у ході судового розгляду справи
було оглянуте надане відповідачем
повідомлення від 18.06.2014р. за №3323/10/59-14 зі
змісту якого вбачається, що на адресу
позивача - м. Дніпропетровськ, вул.
Метробудівська, 12/105 було направлено
повідомлення про дату, час і місце
розгляду справи про правопорушення,
яке надіслане було позивачеві 12.06.2014р.
та повернуто поштою 15.07.2014р. з відміткою
пошти - « у зв'язку з закінченням
терміну зберігання»(а.с.26).

Тобто, відповідачем було вжито всіх
заходів, встановлених нормами чинного
законодавства щодо направлення
позивачеві повідомлення
рекомендованим листом з повідомленням
про дату, час і місце розгляду справи за
адресою зазначеною у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців - м.
Дніпропетровськ, вул. Метробудівська,
12/105, у зв'язку з чим позивач вважається
належним чином повідомленим про дату,
час і місце розгляду справи, а тому
відповідач правомірно та з дотриманням
вимог Порядку № 1567 прийняв оспорювану
постанову після повідомлення позивача
про дату, час і місце розгляду справи
без участі особи суб'єкта
господарювання - позивача.

При цьому, судом враховується і те, що
позивач у ході проведення перевірки
02.06.2014р., підписуючи акт перевірки без
зауважень, не повідомив працівників
відповідача про зміну місця
проживання.

Також, слід зазначити і про те, що,
зазначаючи у позові іншу адресу -
м.Дніпропетровськ, вул.Маковського,
буд. 2ж, позивач ухилився від отримання
поштової кореспонденції навіть за
вказаною адресою, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
(а.с.13,34).

Аналіз зазначених документів свідчить
про те, що позивач ухиляється від
отримання документів як від
відповідача, так і від суду.

За приписами ч.8, ч. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважається, що повістку вручено, якщо
вона доставлена за адресою,внесеною до
відповідного державного реєстру. У
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Згідно до вимог ст.40 Кодексу
адміністративного судочинства України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані під час провадження у
справі повідомляти суд про зміну місця
проживання (перебування, знаходження),
роботи, служби. У разі неповідомлення
про зміну адреси повістка надсилається
їм за останньою адресою і вважається
врученою.

Приймаючи до уваги викладене,
застосовуючи аналогію закону у
відповідності до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та враховуючи, що
відповідачем було повідомлено
позивача про дату, час і місце розгляду
справи про правопорушення за адресою
зазначеною як у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців, так у
реєстраційному талоні на транспортний
засіб, який належить позивачеві - м.
Дніпропетровськ, вул. Метробудівська,
12/105, суд приходить до висновку, що
позивач був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи про правопорушення.

За таких обставин, доводи позивача про
не повідомлення відповідачем позивача
про дату, час і місце розгляду справи
спростовуються наданими суду доказами
про вжиття відповідачем заходів та
повідомлення позивача про дату, час і
місце розгляду справи про
правопорушення у відповідності до
вимог Порядку №1567 (а.с.26).

Ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
покладає обов'язок на позивача довести
ті обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Так, представниками позивача у ході
судового розгляду справи не доведено
належними та допустимими доказами
порушення посадовими особами
відповідача норм вищенаведеного
чинного законодавства України під час
проведення рейдової перевірки та
складання акту перевірки відносно
позивача 02.06.2014р., в той час як
відповідачем надані всі докази, які
підтверджують правомірність
проведення перевірки, складання акту
перевірки та постанови про
застосування фінансової санкції
відносно позивача у спосіб та у межах
повноважень, наданих посадовим особам
відповідача у відповідності до норм
чинного законодавства України.

При цьому, судом критично оцінюються
доводи позивача про наявність у
позивача під час перевірки всіх
документів, які мають бути у наявності
в автомобілі, що надає послуги з
перевезення вантажів, оскільки,
по-перше, у ході проведення рейдової
перевірки було встановлено надання
позивачем послуг з перевезення не
вантажів, а з надання послуг з
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, по-друге, як зазначив сам
представник позивача в судовому
засіданні, у позивача були наявні такі
документи як техпаспорт, посвідчення
водія та страховий поліс, тобто
представник позивача фактично
підтвердив той факт, що під час
проведення перевірки у позивача були
відсутні такі документи як схема
маршруту, розклад руху, паспорт
маршруту, які передбачені наказом №278
від 07.05.2010р.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи наведене, аналізуючи
надані суду документи у сукупності із
вищенаведеними нормами чинного
законодавства України, суд приходить
до висновку, що посадові особи
відповідача у ході проведення
перевірки та при прийнятті
оспорюваного рішення діяли у межах
наданих їм повноважень та у спосіб, що
передбачений постановою КМУ № 1567 від
08.11.2006р., Законом України «Про
автомобільний транспорт».

Статтями 7, 9 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
принципами здійснення правосуддя в
адміністративній справі є:
верховенство права, законність,
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України.

За викладених обставин, з урахуванням
встановлених обставин у справі,
аналізу наведених норм чинного
законодавства України, суд не вбачає
правових обґрунтованих підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

За таких обставин, враховуючи, що
ставка судового збору за подання
майнового спору становить 1827 грн.,
сплату позивачем лише 10 відсотків від
вказаної суми-183,08 грн., відсутність
підстав для задоволення даного позову,
слід стягнути з позивача решту
судового збору у розмірі 1643 грн. 92 коп.
(1827-183,08) згідно до вимог ч.3 ст.4 Закону
України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову гр. ОСОБА_6 до Начальника
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті Малого В.В. про
скасування постанови №019478 від 31.07.2014р. -
відмовити.

Стягнути з гр. ОСОБА_6 (АДРЕСА_1
реєстраційний номер ФОП у ЄДР НОМЕР_2) в
доход Державного Бюджету України -
решту судового збору у розмірі 1643,92 грн.
(одна тисяча шістсот сорок три грн. 92
коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
20.10.2014р.

Суддя С.О.
Конєва