Справа № 826/14095/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 жовтня 2014 року 12:15 № 826/14095/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів
:головуючого - судді Арсірія Р.О., суддів
Кармазіна О.А., Кузьменка В.А., при
секретарі - Шевченко М.В., вирішив
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної реєстраційної служби
України

про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ :

Позивач 12.08.2014 звернулася до суду із
зазначеним позовом, в якому просила :

- визнати протиправним та скасувати
наказ голови Державної реєстраційної
служби України Онищенка Г.В. № 732/к від
08.08.2014 про звільнення ОСОБА_1 з посади
головного спеціаліста відділу
державної реєстрації речових прав
Департаменту державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України поновити ОСОБА_1 на
посаді головного спеціаліста відділу
державної реєстрації речових прав
Департаменту державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 11.08.2014.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідачем
неправомірно звільнено її з посади за
порушення нею Присяги державного
службовця, оскільки, на її думку, її дії
не суперечували нормам законодавства
про реєстрацію та не перешкоджають
подальшому проходженню державної
служби..

У судовому засіданні позивач
наполягала на задоволенні позовних
вимог, свої доводи мотивувала
аналогічно викладеному у позовних
вимогах. Просила позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, вважав його
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, надав суду
письмові заперечення. Вказав, що ОСОБА_1
при проведенні реєстраційних дій було
проявлено безвідповідальність та
несумлінне ставлення до виконання
службових обов'язків, у зв'язку із чим
її правомірно звільненго за порушення
Присяги. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08.04.2013
перебувала у службових відносинах з
Державною реєстраційною службою
України, займаючи посаду головного
спеціаліста відділу державної
реєстрації речових прав Департаменту
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України.

Відповідач - Державна реєстраційна
служба України (Укрдержреєстр) є
суб'єктом владних повноважень,
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади, який з 01.01.2013
р. реалізує повноваження у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, визначені нормами
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (зі змінами та
доповненнями).

Свою діяльність координує відповідно
до Положення про Державну реєстраційну
службу України, затвердженого
постановою КМУ від 02.07.2014 за № 219, та
реалізує державну політику з питань
державної реєстрації актів цивільного
стану, речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень, юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, договорів
комерційної концесії (субконцесії),
реєстрації (легалізації) об'єднань
громадян, громадських спілок, інших
громадських формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади м.
Києва, державної реєстрації друкованих
засобів масової інформації та
інформаційних агентств як суб'єктів
інформаційної діяльності.

Наказом Укрдержреєстру України № 732/к
«Про звільнення ОСОБА_1.» від 08.08.2014
позивача звільнено з посади головного
спеціаліста відділу державної
реєстрації речових прав Департаменту
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України
«Про державну службу».

Також, наказом Укрдержреєстру № 742/к
«Про внесення змін до наказу від 08.08.2014
№ 732/к» від 11.08.2014 внесено зміни до
наказу Укрдержреєстру від 08.08.2014 № 742/к
«Про звільнення ОСОБА_1.» у зв'язку із
опискою змінено Євгенівну словом
Євгеніївну.

Позивач із вказаним наказом
відповідача не погоджується та вважає,
що відповідачем порушуються її права
та інтереси, у зв'язку з чим звернулася
до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, надаючи оцінку спірним
правовідносинам вважає, що
відповідачем не доведено
правомірності свого наказу з огляду на
наступне.

Регулювання правового становища
державних службовців врегульоване
нормами Закону України «Про державну
службу» (зі змінами та доповненнями).

Державна служба, у відповідності до ст.
3 Закону, ґрунтується на таких основних
принципах, зокрема, персональної
відповідальності за виконання
службових обов'язків.

Згідно із ст. 5 Закону державний
службовець повинен, зокрема, сумлінно
виконувати свої службові обов'язки.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 30 зазначеного
Закону, спірним наказом позивача
звільнено з посади за порушення
Присяги державного службовця.

Нормами вказаного пункту статті Закону
встановлено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у ст.17 цього
закону.

Текст присяги наведено у ч.2 ст.17 Закону
України «Про державну службу», а саме:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недотримання яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим, як порушення
Присяги, слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання державним службовцем своїх
обов'язків.

Тобто, законодавцем визначено не
окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Слід
зазначити, що припинення державної
служби відбувається у формі саме
звільнення.

Втім, звільнення за порушення присяги
може мати місце лише тоді, коли
державний службовець скоїв проступок
проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Тобто звільнення за
порушення присяги має застосовуватися
за конкретні надзвичайно тяжкі
проступки, як за фактом їх вчинення, так
і за наслідками, до яких вони
призводять.

Припинення державної служби за
порушення присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з державної
служби за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням порядку
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
за змістом п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 за №
9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» підставами захисту
порушеного права звільненої особи може
бути не тільки звільнення без законних
підстав, а й порушення порядку його
проведення.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги мають бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 21.05.2013, від 04.06.2013 та від
09.07.2013 (№№ 21-403а12, 21-167а13, 21-217а13
відповідно).

Отже, щодо підстав прийняття спірного
наказу про звільнення позивача за
порушення Присяги державного
службовця, судом встановлено наступне.

Так, Порядок проведення службового
розслідування стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
затверджений постановою КМУ від 13.06.2000
за № 950.

У відповідності до норм п.1 Порядку,
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, може бути
проведено службове розслідування: у
разі невиконання або неналежного
виконання ними службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень, що
призвело до людських жертв або
заподіяло значну матеріальну чи
моральну шкоду громадянинові, державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян; у разі
недодержання ними законодавства про
державну службу, службу в органах
місцевого самоврядування,
антикорупційного законодавства,
порушення етики поведінки; на вимогу
особи, уповноваженої на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, з метою зняття
безпідставних, на її думку, звинувачень
або підозри; з метою виявлення причин
та умов, що призвели до вчинення
корупційного правопорушення або
порушення вимог Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», за поданням спеціально
уповноваженого суб'єкта у сфері
протидії корупції за рішенням
керівника органу, в якому працює особа,
яка вчинила таке правопорушення.

Отже, із аналізу вказаних норм
вбачається, що у вказаній статті
викладений перелік підстав, за
наявності яких може бути призначене
службове розслідування.

Судом встановлено, що до наказу
Державної реєстраційної служби
України від 09.07.2014 за №341 «Про
проведення перевірки», відділом
контролю за дотриманням законодавства
у сфері державної реєстрації речових
прав департаменту державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Укрдержреєстру проведено
перевірку дотримання вимог
законодавства під час проведення
реєстрації речових прав на об'єкт на
об'єкт нерухомого майна за заявою №
6995314 від 13.06.2014, за результатами якої
складено доповідну записку від 14.07.2014, в
якій зафіксовано виявлені, на думку
відповідача, порушення законодавства
про реєстрацію, скоєні ОСОБА_1

Суд враховує пояснення представника
відповідача, що під час проведення
перевірки дії реєстратора ОСОБА_1 не
оцінювалися, висновки щодо її роботи не
робилися, оскільки остання перебувала
у відпустці. Тобто, за результатами
перевірки не виявлено порушень
законодавства про реєстрацію
державним реєстратором ОСОБА_1, а тому
були відсутні підстави, визначені у п.1
вказаного вище Порядку проведення
службового розслідування. Втім, у
подальшому відповідачем прийняте
рішення про проведення службового
розслідування, яке оформлене наказом
Державної реєстраційної служби
України від 28.07.2014 за № 382 «Про
проведення службового розслідування».

Так, службове розслідування було
проведено стосовно дотримання
головним спеціалістом відділу
державної реєстрації прав на нерухоме
майно ОСОБА_1 вимог законодавства під
час державної реєстрації речових прав
на об'єкт нерухомого майна за заявою №
6995314 від 13.06.2014. В ході проведення
службового розслідування, на думку
комісії з проведення службового
розслідування, було виявлено істотні
порушення чинного законодавства
України, допущені державним
реєстратором ОСОБА_1

Згідно відомостей державного реєстру
речових прав на нерухоме майно 13.06.2014
представником ТОВ «Компанія «Нітеко»
Ковальовою Н.В. до реєстраційної служби
Головного управління у м. Києві було
подано заяву про реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності), які
були зареєстровані у базі даних заяв та
запитів №№ 6995314, 7003285, 7002176, щодо права
власності на торгово - розважальний
центр з паркінгом загальною площею 48
475,3 кв.м., що розташований за адресою : м.
Київ, Столичне шосе, буд.103.

19.06.2014 державним реєстратором прав на
нерухоме майно - реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Кучмою Л.В., було забезпечено
виготовлення електронних копій
документів за заявою № 6995314 та за
допомогою Державного реєстру прав
передано до Укрдержреєстру.

У подальшому 24.06.2014 державним
реєстратором ОСОБА_1 вказане рішення,
на думку комісії, без належних правових
підстав було відмінено як помилкове та
того ж дня прийняте фактично таке саме
рішення № 14002246 про державну реєстрацію
права власності на будівлю,
торгово-розважальний центр з
паркінгом, що розташований за адресою:
м. Київ, Столичне шосе, буд.103 за ТОВ
«Компанія «Нітеко» з 24.06.2014 (з
відкриттям розділу).

Заяви за № 7002176 (щодо державної
реєстрації права власності на
дворівневу автостоянку на 557
машиномісць, розташовану за адресою:
Столичне шосе, 103), № 7003285 (щодо
державної реєстрації права власності
на будівлю, насосну, розташовану за
адресою: м. Київ, Столичне шосе, 103) були
відкликані на підставі поданих
заявником заяв від 20.06.2014.

Відповідно 20.06 2014 державним
реєстратором Кучмою Л.В. були прийняті
рішення № 13936521 та № 13936600 про залишення
заяв про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень без розгляду у зв'язку з їх
відкликанням.

24.06.2014 державним реєстратором
Соколянським Д.В. на підставі Рішення
державного реєстратора ОСОБА_1 № 14002246
про державну реєстрацію права
власності на будівлю,
торгово-розважальний центр з
паркінгом, що розташований за адресою:
м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, було
відкрито розділ на новоутворений
об'єкт нерухомого майна загальною
площею 105623,8 кв.м., внаслідок об'єднання
наступних об'єктів нерухомого майна:

1. Адміністративно - готельний центр
(літ. "А"), загальною площею 39 598,8 кв.м., до
складу якого входять:
адміністративно-готельна частина - 19
141,8 кв.м., готельна частина - 20 448,00 кв.м.

2. Дворівнева автостоянка (літ. «А1»,
загальною площею 17 506,8 кв.м.).

3. Торгово-розважальний центр з
паркінгом (літ. «А2»), загальною площею 48
475,3 кв.м., до складу якого входять:
паркінг - 16 844, 9 кв.м.,
торгово-розважальна частина - 31 630,4
кв.м.

4. Насосна (літ. «Б»), загальною площею 51,9
кв.м.

Після відкриття розділу на
новоутворений об'єкт нерухомого майна
загальною площею 105 623,8 кв.м.
Соколянським Д.В. було прийнято рішення
про закриття розділів за номерами
0, 0, 0, а 24.06.2014
Соколянським Д.В. було виготовлено
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно та Витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Комісія зробила висновок, що аналіз
характеру неправомірних дій ОСОБА_1 у
сукупності з подальшими
неправомірними діями державного
реєстратора Соколянського Д.В. із
формування та видачі свідоцтва про
право власності на новоутворений
об'єкт нерухомого майна та витягу з
Державного реєстру прав дає підстави
вважати їх навмисними та
організованими. Комісією зроблений
висновок, що протиправний та навмисний
характер реєстраційних дій ОСОБА_1
випливає також з факту маскування
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за №
13938250 від 20.06.2014 начебто помилкового з
тим, аби в подальшому 24.06.2014 прийняти
нове, але фактично таке саме рішення
тільки вже з відкриттям нового розділу
и забезпечення цим самим можливості
здійснення реєстратором Соколянським
Д.В. незаконної і безпідставної
державної реєстрації права власності
на об'єднаний об'єкт нерухомого майна
загальною площею 105 623,8 кв.м.

Згідно п.7 Порядок проведення
службового розслідування стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, затверджений
постановою КМУ від 13.06.2000 за № 950, особа,
уповноважена на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
стосовно якої проводиться службове
розслідування, має право: отримувати
інформацію про підстави проведення
такого розслідування; надавати усні
або письмові пояснення, робити заяви,
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування; звертатися з
клопотанням про опитування інших осіб,
яким відомі обставини, що
досліджуються під час проведення
службового розслідування, а також про
залучення до матеріалів розслідування
додаткових документів, видань, інших
матеріальних носіїв інформації
стосовно предмета службового
розслідування; подавати у письмовій
формі зауваження щодо проведення
службового розслідування, дій або
бездіяльності осіб, які його проводять;
звертатися з обґрунтованим
клопотанням у письмовій формі до
керівника органу державної влади, який
приймає рішення щодо складу комісії з
проведення службового розслідування,
про виведення з її складу осіб, які
особисто заінтересовані в результатах
такого розслідування. Про прийняте за
результатами розгляду клопотання
рішення письмово повідомляється особа,
уповноважена на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування

За результатами службового
розслідування члени комісії складають
акт, у якому зазначаються: факти і суть
звинувачень або підозри, які стали
підставою для проведення службового
розслідування, посада, прізвище, ім'я та
по батькові, рік народження, освіта,
термін служби у органі державної влади
і перебування на займаній посаді особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
стосовно якої проведено службове
розслідування, результати щорічної
оцінки виконання особою, уповноваженою
на виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, покладених
на неї завдань та обов'язків, види
заохочення та дисциплінарного
стягнення, а також ступінь участі у
виконанні окремих доручень (завдань);
висновки службового розслідування,
обставини, що пом'якшують або обтяжують
відповідальність, причини та умови, що
призвели до порушення, вжиті або
запропоновані заходи для їх усунення
чи обставини, що знімають з особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
безпідставні звинувачення або підозру;
обґрунтовані пропозиції щодо усунення
виявлених порушень та притягнення у
разі необхідності винних осіб до
відповідальності згідно із
законодавством (п. 8 Порядку).

Так, комісією за результатами
службового розслідування зроблений
висновок, що позивачем порушені норми
ст. 19 Конституції України, ст.ст.9, 15, 20, 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». Вказані
результати викладені в акті проведення
службового розслідування б/н від 01.08.2014.

Отже із аналізу зазначеного вище,
відповідачем було прийняте спірний
наказ про звільнення з посади позивача
за порушення Присяги, у зв'язку із
фактично виправленням помилки у
рішення при проведенні державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Під час визначення виду
дисциплінарного стягнення члени
комісії повинні враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника. Про дату і місце
ознайомлення з актом службового
розслідування зазначені особи
повідомляються за день до його
проведення (п.9 Порядку).

За результатами розгляду керівник
органу державної влади (посадова
особа), який прийняв рішення щодо
проведення службового розслідування,
приймає в десятиденний термін з дати
надходження акта службового
розслідування відповідне рішення, з
яким ознайомлюється особа, стосовно
якої проводилося службове
розслідування (п.10 Порядку).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем складені акти, з тексту
яких вбачається, що позивач
відмовилася від підписання актів та
наказу про звільнення та ознайомлення
із ними, втім не надано суду доказів її
належного повідомлення.

Відповідач характеризує дії позивача
як невідповідальність, несумлінне
ставлення до виконання своїх посадових
обов'язків, навмисний прояв
протиправності в проведені
реєстраційних дій, та вказує на
неналежне виконання останньою своїх
службових обов'язків. Дії позивача
відповідач кваліфікує саме як
порушенням нею Присяги державного
службовця.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеною позицією відповідача з
огляду на наступне.

Коло обов'язків позивача
регламентовані нормами Законів
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», згідно ч. 2 ст. 9 Закону,
державний реєстратор: встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно у випадках,
передбачених у пункті 1 наказу,
проводиться державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
КМУ від 17.10.2013 за N 868 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно» (п. 2 Порядку N 607/5).

Згідно з п. 38 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою КМУ від 26.10.10.2011 за № 1141
державний реєстратор вносить зміни до
записів Державного реєстру прав у разі
допущення технічної помилки; зміни
відомостей про нерухоме майно, право
власності та суб'єкта цього права, інші
речові права та суб'єкта цих прав,
обтяження прав на нерухоме майно та
суб'єкта цих прав, що містяться у
Державному реєстрі прав, які не
пов'язані з проведенням державної
реєстрації прав.

Таким чином, законодавство допускає
можливість внесення певних змін до
записів реєстру у разі виявлення
державним реєстратором помилок. З
урахуванням зазначеного вище, суд
критично ставиться до доводів
відповідача, що законодавством про
реєстрацію не врегульовано процедуру
відміни прийнятого державним
реєстратором рішення як помилкового.

Крім того, суду не надано доказів
оскарження заінтересованими особами
рішення державного реєстратора ОСОБА_1
або його скасування, а також порушення
діями її діями інтересів власників
нерухомого майна чи заподіяння шкоди
їх правам.

Аналізуючи наведені вище твердження
відповідача та законодавчі норми, що
регулюють дані правовідносини, суд
вважає безпідставними зазначені
доводи відповідача з огляду на
наступне.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Таким чином, суд вважає
безпідставною та необґрунтованою
позицією відповідача щодо
кваліфікації дій ОСОБА_1 при проведенні
реєстраційних дій об'єкта нерухомого
майна проявом некомпетентності та
непрофесіоналізму, а також скоєння
проступку, що унеможливлює подальше
проходження служби.

Як наслідок, наказ № 732/к від 08.08.2014
прийнято необґрунтовано, без
врахування особи позивача, обставин, за
яких вчинено проступок, розміру
заподіяної шкоди, ступеня тяжкості
проступку ОСОБА_1

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта.

Також, відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що вчинення
позивачем дій, які порушують Присягу
державного службовця, не підтверджене
матеріалами справи. Суду не надано
жодного доказу у підтвердження
висновку відповідача про скоєння
ОСОБА_1 проступку, несумісного
подальшим перебуванням на державній
службі. Колегія суддів доходить до
висновку, що при дослідженні обставин,
які стали причиною звільнення ОСОБА_1,
відповідач діяв односторонньо,
поверхово, без урахування досвіду
державної служби позивача, тяжкості
проступку, обставин, за яких вчинено
проступок, та які впливають на ступінь
і характер відповідальності
працівника, заподіяння шкоди тощо.

Тобто, фактично відсутні підстави для
звільнення позивачки з займаної посади
за порушення Присяги державного
службовця. Таким чином, відповідач діяв
у межах компетенції, але не у спосіб, що
передбачений діючим законодавством.

Суд, у відповідності до норм ч.1 ст.86 КАС
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За таких обставин, суд вважає за
доцільним визнати протиправним та
скасувати наказ Голови Державної
реєстраційної служби України від 08.08.2014
за № 732/к, оскільки звільнення позивача
відбулося без законних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Отже, відновлюючи факт порушення прав
позивача, суд вважає за необхідне
поновити її на посаді, з якої її було
звільнено, а саме - головного
спеціаліста відділу державної
реєстрації речових прав Департаменту
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України.

Також, згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, суд одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

З урахуванням положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 08.02. 1995 за №100 (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) та листа Міністерства праці
та соціальної політики України від
04.09.2013 за № 9884/0/14-13/13«Про розрахунок
норми тривалості робочого часу на 2014
рік», позивачу повинно бути нараховане
та виплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 11.08.2014 по
29.10.2014.

Відповідно до пп.2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду присудження виплати заробітної
плати, іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць та
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
задовольняє позов ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Судовий збір у відповідності до вимог
ст. 94 КАС України та ст.5 Закону України
«Про судовий збір» зі сторін не
стягується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 69-71, 94, 163-165, 167, 254,256 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Голови Державної реєстраційної
служби України від 08 серпня 2014 № 732/.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
спеціаліста відділу державної
реєстрації речових прав Департаменту
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України нарахувати та сплатити
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 11 серпня 2014 року
по 29 жовтня 2014 року.

Допустити негайне виконання судового
рішення у частині поновлення на службі
та виплати середнього заробітку за
один місяць.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 КАС України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
Р.О.
Арсірій

Судді
О.А.
Кармазін

В.А. Кузьменко