Справа № 818/2363/14
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 р. 14:56
Справа № 818/2363/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання
- Терехової О.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

представника відповідачів - Дахно В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області, Сумського міського відділу
УМВС України в Сумській області про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України в Сумській області
"По особовому складу" від 31.07.2014 № 180 о/с
в частині звільнення ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України в Сумській області
"Про покарання працівника Сумського МВ"
від 30.07.2014 № 570;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника
начальника сектору ВДІМ Сумського МВ
УМВС України в Сумській області;

- стягнути з УМВС України в Сумській
області на користь ОСОБА_1
середньомісячне грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
наказом начальника УМВС України в
Сумській області від 31.07.2014 № 180 о/с
ОСОБА_1 звільнено з органів МВС у запас
Збройних сил (з постановкою на
військовий облік) за п. 64 "є" Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Підставою для видачі наказу про
звільнення керівництвом УМВС України в
Сумській області вказано наказ УМВС
України в Сумській області від 30.07.2014 №
570 про покарання працівника Сумського
МВ та висновок службового
розслідування від 23.07.2014.

Як вбачається зі змісту зазначених
документів, ОСОБА_1 покарано
звільненням з посади за те, що він, на
переконання відповідача, відмовився
виконувати наказ командира по охороні
громадського порядку, вказував на
порушення керівництвом зведеного
загону вимог трудового законодавства
та залишив закріплену за позивачем
зброю: АК-74 та ПМ з боєкомплектом без
нагляду.

Позивач зазначає, що дійсно ніс службу
у складі зведеного загону в зоні
проведення антитерористичної операції
у м. Красний Лиман, Донецької області.
Місце постійної дислокації зведеного
загону визначено на території
Краснолиманського МВ УМВС України в
Донецькій області, територія якого
постійно охоронялася. Місце проживання
бійців зведеного загону визначено у
актовій залі Краснолиманського МВ УМВС
України в Донецькій області.

Позивач стверджує, що оскільки бійці
зведеного загону перебували в зоні АТО,
закріплена за ними зброя не здавалася
до КЗЗ Краснолиманського МВ, а
знаходилася за місцем проживання
бійців загону, де за нею був постійний
нагляд з боку бійців загону.

Крім того, закріплену за ним зброю, а
саме, ПМ з боєкомплектом ОСОБА_1 здав
29.01.2014, що підтверджується карткою
замісником № 47 від 29.01.2014.

Таким чином, позивач наголошує, що
висновок про залишення ним зброї без
нагляду не можна вважати достовірним.

Крім того, позивач зазначає, що наказів
щодо охорони громадського порядку він
особисто не отримував.

Позивач дійсно запропонував командиру
звенденого закгону переглянути графік
несення служби особового складу
зведеного загону, мотивуючи свою
пропозицію необхідністю відпочинку
особового складу.

При цьому, позивач зазначає, що ніяких
дій щодо відмови виконувати наказ не
вчиняв, особовий склад підрозділу ні до
чого не підбурював.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
Статуту органів внутрішніх справ при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Позивач вважає, що під час його
звільнення керівництвом УМВС України в
Сумській області порушено вимоги ст. 14
Дисциплінарного Статуту органів
внутрішніх справ, зокрема, не враховано
те, що ОСОБА_1 не має дисциплінарних
стягнень, не має зауважень щодо
професійної підготовки, а тому
застосування до нього крайного заходу
дисциплінарного впливу у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
є безпідставним.

Також, позивач зазначає, що він є
головою виборного органу
профспілкової організації «Беркут».
Своєї згоди на увільнення ОСОБА_1 із
органів внутрішніх справ первинна
профспілкова організація «Беркут» не
давала, до проведення службового
розслідування не залучалася.

За таких обставин, на думку позивача
його звільнення з органів внутрішніх
справ прийнято незаконно, а тому
підлягає скасуванню з поновленням на
раніше займаній посаді.

Управлінням МВС України у Сумській
області до суду надані письмові
заперечення на позовну заяву (а.с. 125-132,
212-215), відповідно до змісту яких
звільнення позивача із органів
внутрішніх справ, враховуючи тяжкість
проступку та обставини за яких його
скоєно є правомірним, а оскаржуваний
наказ законним та обгрунтованим.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
просили суд задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Представник відповідачів у судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечив,
просив суд у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 19.06.2014 № 587 з 23.06.2014
працівників зведеного загону УМВС
України в Сумській області загальною
чисельністю 100 осіб прикомандировано
до Краснолиманського міського відділу
ГУМВС України в Донецькій області (а.с.
159).

Наказом Сумського міського відділу
Управління МВС України в Сумській
області від 22.06.2014 № 46 о/c дск з
23.06.2014 заступника начальника сектора
відділу дільничних інспекторів
міліції Сумського міського відділу
старшого сержанта міліції ОСОБА_1
відряджено до м. Красний Лиман,
Донецької області до особливого
розпорядження із табельною
вогнепальною, автоматичною зброєю та
боєкомплектом (а.с. 160).

Судом встановлено, що підставою для
прийняття ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності став затверджений
24.07.2014 висновок службового
розслідування за фактом порушення
вимог Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України та Інструкції
із заходів безпеки при поводженні з
вогнепальною зброєю заступником
начальника сектору ВДІМ Сумського МВ
МВС України в Сумській області старшим
сержантом міліції ОСОБА_1 (а.с. 38-41).

Так, під час проведеного службового
розслідування встановлено, що 29.06.2014 до
керівництва УМВС України в Сумській
області з рапортом звернувся командир
зведеного загону УМВС України в
Сумській області (начальник
спеціального приймальника для
утримання осіб, підданих
адміністративному арешту,
підпорядкованого УМВС України в
Сумській області) підполковник міліції
ОСОБА_7 (а.с. 42).

Згідно рапорту ОСОБА_7, 29.06.2014 о 19.30 год.
під час проведення інструктажу
особового складу зведеного загону,
який згідно розстановки нарядів
повинен був заступити на охорону
громадського порядку в місті Красний
Лиман Донецької області, старший
сержант міліції ОСОБА_1 почав
висловлювати невдоволення графіком
роботи, відмовлявся виконувати наказ
командира та підбурював особовий склад
зведеного загону висунути вимоги щодо
зміни графіку роботи згідно Кодексу
законів про працю України, після чого
ОСОБА_7 відсторонив його від служби та
наказав підполковнику міліції ОСОБА_8
забрати у ОСОБА_1 зброю.

З матеріалів службового розслідування
встановлено, що 29.06.2014 о 19.30 год. майором
міліції ОСОБА_9 проводився інструктаж
особового складу зведеного загону,
який, згідно розстановки нарядів,
повинен був заступити на охорону
громадського порядку в місті Красний
Лиман, Донецької області. Серед
особового складу, з яким проводився
вказаний інструктаж, був заступник
начальника сектору ВДІМ Сумського МВ
старший сержант міліції ОСОБА_1 Під час
інструктажу ОСОБА_1 указав на порушення
Кодексу законів про працю, висловив
особисту незгоду нести службу понад
вісім годин на добу та став підбурювати
особовий склад, щоб працівники міліції
не заступали на патрулювання, зажадав
зустрічі з командиром зведеного
загону. Коли прийшов командир
зведеного загону УМВС підполковник
міліції ОСОБА_7, ОСОБА_1 став йому
висловлювати претензії з приводу
порушення вимог трудового
законодавства. ОСОБА_7 пояснив, що усі
працівники міліції прибули нести
службу в зоні проведення
антитерористичної операції і заради
безпеки громадян та особового складу
загону повинні, не рахуючи часу, нести
службу по охороні громадського
порядку. ОСОБА_1 пояснення слухати не
хотів, а продовжував наполягати на
своїй вимозі щодо восьмигодинного
робочого часу, своїми висловлюваннями
підбурював особовий склад на
невиконання наказу командира, та
особисто сам відмовився виконувати
наказ про несення служби з охорони
громадського порядку в місті Красний
Лиман, Донецької області у складі
наряду у зазначений час. Після відмови
ОСОБА_1, ОСОБА_7 відсторонив його від
несення служби.

Відмова ОСОБА_1 підтверджена рапортами
командира зведеного загону УМВС ОСОБА_7
та заступника начальника
Білопільського РВ УМВС України в
Сумській області - начальника міліції
громадської безпеки майора міліції
ОСОБА_9 (а.с. 43).

Як встановлено із рапорта ОСОБА_1,
"29.06.2014 в період часу з 22.00 по 14.00 ніс
службу по охороні території постійної
дислокації (№15). Після зміни з посту,
29.06.2014 приблизно о 18.00 дізнався, що
заступаю на ОГП в м. Червоний Лиман до
ранку разом з іншим особовим складом.
Відповідно до трудового законодавства,
час відпочинку повинен складати не
менше двійної норми відпрацьованого
часу. Під час загального шикування
вирішив звернутися до керівництва
загону з відповідним запитанням, на що
підполковник міліції ОСОБА_7 (з котрим у
мене службові відносини та явна
предвзятість з його сторони так як наша
організація скасувала три його накази
через суд, де вони були визнані
незаконними) відповів грубо та
нетактовно, а також з використанням
нецензурної лексіки, що не припинялось
навіть після моїх зауважень в його бік
щодо припинення образ в мій бік. Так як
дане питання не було вирішене, я
повторив своє запитання, після чого
ОСОБА_7 підбіг до мене та намагався мене
вдарити, схопив за погон правого плеча
та зірвав його, після чого особовий
склад зведеного загону відтягнув його
від мене. Після даної ситуації
керівництвом зведеного загону було
вилучено в мене автоматичну та
табельну зброю, а також гранату РГД-5
після чого мене відправили до м. Суми,
де вся зброя та боєприпаси були здані
до чергової частини без пошкоджень та в
повному обсязі" (а.с. 45).

Із пояснення наданого заступником
начальника Лебединського МВ
підполковником міліції ОСОБА_10
встановлено, що 29.06.2014 він разом з
працівниками Лебединського МВ, які
несуть службу з охорони громадського
порядку в зоні проведення
антитерористичної операції в м.
Красний Лиман Донецької області, о 19.30
год. був присутнім під час інструктажу
особового складу зведеного загону,
який проводив майор міліції ОСОБА_9, і
підтверджує, що ОСОБА_1 вів себе
неадекватно, підбурював особовий склад
до невиконання наказів керівництва
зведеного загону. У зв'язку з такою
поведінко ОСОБА_1, ОСОБА_9 вимушений був
викликати командира зведеного загону
ОСОБА_7, який одразу прибув на
інструктаж. Під час розмови з ОСОБА_7,
ОСОБА_1 не дотримувався субординації,
висловлював грубощі на адресу
командира, намагався вхопити
командира за формений одяг та вдарити
його. З метою припинення конфлікту були
вимушені втрутитися інші працівники
міліції та зупинити дії ОСОБА_1 (а.с. 46).

Аналогічні обставини розмови, яка
відбулась між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в своїх
рапортах виклали: ДІМ СТПМ
Ямпільського РВ майор міліції ОСОБА_11
(а.с. 47), старший ДІМ СДГМ Ямпільського
РВ капітан міліції ОСОБА_12, начальник
СКЗ Краснопільського РВ капітан
міліції ОСОБА_13 (а.с. 50), старший ДІМ
С.ДІМ Лебединського МВ майор міліції
ОСОБА_15 (а.с. 51), заступник начальника
Ямпільського РВ - начальник МГБ майор
міліції ОСОБА_16 (а.с. 52), інспектор
зв'язку СРМ УМВС України в Сумській
області старший лейтенант міліції
ОСОБА_17 (а.с. 53), начальник СКМСД
Лебединського МВ майор міліції ОСОБА_18
(а.с. 54), старший о/у СКР Білопільського
РВ старший лейтенант міліції ОСОБА_19
(а.с. 55), помічник начальника
Білопільського РВ - оперативний
черговий штабу майор міліції ОСОБА_20
(а.с. 56), міліціонер СРМ УМВС України в
Сумській області молодший сержант
міліції ОСОБА_21 (а.с. 57), заступник
командира взводу СРМ УМВС України в
Сумській області капітан міліції
ОСОБА_22 (а.с. 58), міліціонер СРМ УМВС
України в Сумській області старшина
міліції ОСОБА_23 (а.с. 60), ДІМ СДІМ
Конотопського МВ капітан міліції
ОСОБА_24 (а.с. 61), начальник СОГП
Конотопського МВ капітан міліції -
ОСОБА_25 (а.с. 62), слідчий слідчого
відділення Шосткинського МВ капітан
міліції ОСОБА_26 (а.с. 63), ДІМ СДІМ
Шосткинського МВ капітан міліції
ОСОБА_27 (а.с. 64), заступник начальника
Шосткинського МВ майор міліції ОСОБА_28
(а.с. 67), начальник СКЗ Шосткинського МВ
підполковник міліції ОСОБА_29 (а.с. 65),
помічник о/у СКР Шосткинського МВ
сержант міліції ОСОБА_30 (а.с. 68),
начальник СБНОН Шосткинського МВ майор
міліції ОСОБА_31 (а.с. 69), командир СРМ
УМВС України в Сумській області майор
міліції ОСОБА_32 (а.с. 70), психолог
зведеного загону УМВС України в
Сумській області в зоні АТО майор
міліції ОСОБА_33 (а.с. 71), старшина СРМ
України в Сумській області прапорщик
міліції ОСОБА_34 (а.с. 72), начальник СКР
Шосткинського МВ майор міліції ОСОБА_35
(а.с. 73), ДІМ СДІМ Шосткинського МВ
лейтенант міліції ОСОБА_36 (а.с. 74).

З рапорту ОСОБА_8 встановлено, що 29.06.2014
з метою виконання наказу командира
загону, він попрямував до актової зали
Краснолиманського МВ, яка була
виділена для проживання працівників
міліції, у тому числі ОСОБА_1 Останній
за місцем проживання був відсутній,
але, в порушення вимог Інструкції із
заходів безпеки при поводженні з
вогнепальною зброєю, затвердженої
наказом МВС України від 07.09.2011 №
657, залишив свою вогнепальну зброю, а
саме АК-74 з боєкомплектом та ПМ з
боєкомплектом, без нагляду в відкритій
залі. ОСОБА_8 разом з командиром взводу
БПС Сумського МВ капітаном міліції
ОСОБА_37 вилучили дану зброю та
помістили її до КЗЗ Краснолиманського
МВ. Через декілька хвилин ОСОБА_8
знайшов ОСОБА_1, який перебував на
подвір'ї Краснолиманського МВ та
розмовляв по телефону. ОСОБА_8 вилучив у
нього штик-ніж, який також помістив до
КЗЗ Краснолиманського МВ (а.с. 92).

Службовим розслідуванням встановлено,
що старший сержант міліції ОСОБА_1 не
виконав наказ командира зведеного
загону УМВС підполковника міліції
ОСОБА_7, вступив у суперечку з ним,
порушуючи вимоги «Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу ОВС України»
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 № 155, та залишив зброю без нагляду
у вільному для доступу приміщенні
всупереч вимогам «Інструкції із
заходів безпеки при поводженні з
вогнепальною зброєю», затвердженої
наказом МВС України від 07.09.2011 № 657, що
свідчить про безвідповідальне та
несумлінне ставлення до виконання
своїх службових обов'язків, грубе
порушення службової дисципліни.

Крім того, з висновку службового
розслідування встановлено, що позивач
проігнорував вимоги наказу
керівництва зведеного загону під час
виконання службових обов'язків у зоні
проведення антитерористичної
операції, закликав особовий склад до
невиконання вимог наказів керівництва,
чим свідомо послаблював боєздатність
загону, що становило небезпеку як для
працівників міліції так і для
населення, вчинив дисциплінарний
проступок, за що згідно
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 № 3460 - IV, передбачена
дисциплінарна відповідальність.

Під час судового розгляду справи,
ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_37 підтвердили
обставини, викладені ними у рапортах та
поясненні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Дисциплінарний проступок відповідно
до ст. 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України - це
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
згідно із ст. 5 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального звання
(ст. 13 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України).

З метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник відповідно до ст. 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України призначає
службове розслідування. Перед
накладенням дисциплінарного стягнення
начальник або особа, яка проводить
службове розслідування, повинні
зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення (ч. 5
ст. 14 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України).

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. У разі
звільнення з посади або звільнення з
органів внутрішніх справ особі
рядового або начальницького складу
видається витяг з наказу (ч. 6 та ч. 8 ст. 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України).

У відповідності із ч. 1 ст. 18
Дисциплінарного статуту ОВС України
дисциплінарне стягнення виконується
негайно, але не пізніше місяця з дня
його накладення, не враховуючи періоду
перебування особи рядового або
начальницького складу у відпустці,
відрядженні або її тимчасової
непрацездатності. Після закінчення
цього строку дисциплінарне стягнення
не виконується. Відповідно до ч. 2 ст. 18
Дисциплінарного статуту ОВС України
такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з посади та звільнення з
органів внутрішніх справ, накладені на
осіб рядового і начальницького складу,
які тимчасово непрацездатні або
перебувають у відпустці, відрядженні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до статті 148 КЗпП
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Судом встановлено, що наказом
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Сумській області від
30.07.2014 № 570 позивача за невиконання
наказу командира, порушення вимог
ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
розділів III, IV "Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу ОВС України",
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 № 155 та Інструкції із заходів
безпеки при поводженні з вогнепальною
зброєю, затвердженої наказом МВС
України від 07.09.2011 № 657 в частині
залишення закріпленої зброї без
нагляду звільнено з органів
внутрішніх справи за п. 64 "є" (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справи (а.с. 97-98).

В силу ч. 5 ст. 18 Закону України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України", таке
дисциплінарне стягнення як звільнення
з органів внутрішніх справ, вважається
виконаним після видання наказу по
особовому складу.

Враховуючи виявлені порушення, на
підставі наказу від 30.07.2014 № 570, наказом
від 31.07.2014 № 180 "По особовому складу"
згідно Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справи
України позивача було звільнено з
органів внутрішніх справи у запас
Збройних сил (з постановкою на
військовий облік) за п. 64 "є" (за
порушення дисципліни) молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1, заступника
начальника сектору ВДІМ Сумського МВ з
01.08.2014 (а.с. 96).

Згідно із ст. 2 Закону України "Про
міліцію" основними завданнями міліції
є: забезпечення особистої безпеки
громадян, захист їх прав і свобод,
законних інтересів; запобігання
правопорушенням та їх припинення;
охорона і забезпечення громадського
порядку.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
міліцію" міліція відповідно до своїх
завдань зобов'язана забезпечувати
безпеку громадян і громадський
порядок.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
міліцію" порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ (далі - Положення), затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 р. N 114.

Відповідно до п. 10 Положення особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Згідно із п. 21 Положення для осіб
рядового і начальницького складу
встановлюється 41-годинний робочий
тиждень. У необхідних випадках вони
несуть службу понад установлену
тривалість робочого часу, а також у
вихідні та святкові дні. Оплата праці в
понадурочний, нічний час, у вихідні та
святкові дні провадиться відповідно до
законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах
внутрішніх справ, а також у навчальних
закладах (навчальних підрозділах), що
здійснюють підготовку, перепідготовку
і підвищення кваліфікації
начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ, встановлюється з
урахуванням особливостей діяльності
різних служб і підрозділів.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України
„Про міліцію" права і обов'язки,
організація роботи та структура
підрозділів міліції визначаються
положеннями, які затверджуються
Міністром внутрішніх справ України
відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог статуту Статуту
патрульно-постової служби міліції
України затвердженого наказом МВС
України від 28.07.1994 N 404 (далі - Статут
ППСМ), положення цього Статуту
розповсюджується на всіх працівників
органів внутрішніх справ, які
відповідно до прямих обов'язків, наказу
начальника органу внутрішніх справ,
виконують патрульно-постові функції по
охороні громадського порядку і безпеки
в громадських місцях. Чинність Статуту
поширюється також і на працівників
міліції, які у вільний від виконання
службових обов'язків час у разі
звернення до них громадян або
посадових осіб з повідомленням про
події, що загрожують особистій чи
громадській безпеці, мають вживати
невідкладних заходів по запобіганню чи
припиненню правопорушення, що
вчиняється у громадському місці.

Відповідно до п. 40 Статуту ППСМ режим
роботи особового складу
встановлюється за щомісячним графіком,
який складається заступником
командира підрозділу ППСМ і
затверджується начальником
міськрайліноргану внутрішніх справ. В
ньому вказуються дні і часи несення
служби кожним працівником, їх вихідні
дні (середньодобова тривалість
службового часу протягом місяця не
повинна перевищувати встановленої
тривалості робочого дня).

Згідно із п. 43 Статуту ППСМ особовий
склад для несення патрульно-постової
служби призначається в будь-який час
доби. Вихідні дні надаються за
графіком, при цьому раз на місяць два
вихідні повинні припадати на суботу та
неділю.

Відповідно до п. 44 Статуту ППСМ при
ускладненні оперативної обстановки,
виникненні надзвичайних обставин
(стихійного лиха, пожеж, великих
виробничих аварій, катастроф, епідемій,
епізоотій і т. ін.), проведенні масових
заходів запроваджується посилений
варіант несення патрульно-постової
служби. Патрульно-постова служба за
посиленим варіантом забезпечується за
рахунок подовження добового
безперервного несення служби особовим
складом. У необхідних випадках вони
несуть службу понад установлену
тривалість робочого часу, а також у
вихідні та святкові дні. Оплата праці в
понадурочний, нічний час, у вихідні та
святкові дні провадиться відповідно до
чинного законодавства.

Згідно преамбули Закону України "Про
боротьбу з тероризмом" цей Закон з
метою захисту особи, держави і
суспільства від тероризму, виявлення
та усунення причин і умов, які його
породжують, визначає правові та
організаційні основи боротьби з цим
небезпечним явищем, повноваження і
обов'язки органів виконавчої влади,
об'єднань громадян і організацій,
посадових осіб та окремих громадян у
цій сфері, порядок координації їх
діяльності, гарантії правового і
соціального захисту громадян у зв'язку
із участю у боротьбі з тероризмом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
боротьбу з тероризмом" суб'єктами, які
безпосередньо здійснюють боротьбу з
тероризмом у межах своєї компетенції є
зокрема Міністерство внутрішніх справ
України. Координацію діяльності
суб'єктів, які залучаються до боротьби
з тероризмом, здійснює
Антитерористичний центр при Службі
безпеки України.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про
боротьбу з тероризмом" Міністерство
внутрішніх справ України здійснює
боротьбу з тероризмом шляхом
запобігання, виявлення та припинення
злочинів, вчинених з терористичною
метою, розслідування яких віднесене
законодавством України до компетенції
органів внутрішніх справ; надає
Антитерористичному центру при Службі
безпеки України необхідні сили і
засоби; забезпечує їх ефективне
використання під час проведення
антитерористичних операцій.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
боротьбу з тероризмом" при проведенні
антитерористичної операції
використовуються сили і засоби
(особовий склад, спеціалісти, зброя,
спеціальні і транспортні засоби,
засоби зв'язку, інші
матеріально-технічні засоби) суб'єктів
боротьби з тероризмом, а також
підприємств, установ, організацій, які
залучаються до участі в
антитерористичній операції, в порядку,
визначеному згідно з Положенням,
зазначеним у частині другій статті 12
цього Закону. За рішенням керівника
Антитерористичного центру при Службі
безпеки України, погодженим із
керівництвом відповідних суб'єктів
боротьби з тероризмом, до
широкомасштабних, складних
антитерористичних операцій у районі їх
проведення залучаються та
використовуються сили та засоби
(особовий склад та спеціалісти окремих
підрозділів, військових частин, зброя,
бойова техніка, спеціальні і
транспортні засоби, засоби зв'язку,
інші матеріально-технічні засоби)
Служби безпеки України, Міністерства
внутрішніх справ України, Національної
гвардії України, Збройних Сил України,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
захисту державного кордону, та органів
охорони державного кордону, Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України, центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері цивільного
захисту, Управління державної охорони
України. Працівники правоохоронних
органів, військовослужбовці та інші
особи, які залучаються до
антитерористичної операції, на час її
проведення підпорядковуються
керівнику оперативного штабу.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про
боротьбу з тероризмом" у районі
проведення антитерористичної операції
на час її проведення може бути
встановлено спеціальний порядок,
зокрема організовано патрульну
охоронну службу та виставлено
оточення.

Відповідно до п. 45 Статуту ПВСМ особи
рядового і начальницького складу
зобов'язані проходити службу там, де це
викликано інтересами служби і
обумовлено наказами прямих
начальників.

Відповідно до ст. 3 Дисциплінарного
статуту ОВС начальник - особа
начальницького складу, яка має право
віддавати накази та розпорядження,
застосовувати заохочення і накладати
дисциплінарні стягнення або
порушувати клопотання про це перед
старшим прямим начальником.
Начальники, яким особи рядового і
начальницького складу підпорядковані
по службі хоча б тимчасово, якщо про це
оголошено наказом, вважаються прямими.
У разі спільного виконання службових
обов'язків особами рядового і
начальницького складу, які не
підпорядковані одна одній по службі,
старшою вважається особа, яка
визначена начальником або займає вищу
посаду. При рівних посадах начальником
є старший за спеціальним званням.
Начальники в межах наданих їм
повноважень можуть видавати накази,
які є обов'язковими для виконання.

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту
ОВС наказ є формою реалізації
службових повноважень особи
начальницького складу, згідно з якими
визначаються мета і предмет завдання,
строк його виконання та відповідальна
особа, якій належить його виконати.
Накази можуть даватись як в усній, так і
в письмовій формі. У разі одержання
наказу від старшого прямого начальника
підлеглий зобов'язаний виконати його
та повідомити про це свого
безпосереднього начальника. Скасувати
наказ має право тільки начальник, який
видав відповідний наказ, або старший
прямий начальник. Накази повинні бути
законними, зрозумілими і виконуватися
беззаперечно, точно та у визначений
строк.

Як встановлено судом, на час
перебування у відрядженні у Красному
Лимані, Донецької області командиром
зведеного загону Управління МВС у
Сумській області призначено
підполковника міліції ОСОБА_7

Таким чином, не погоджуючись нести
службу по охороні громадського порядку
у м. Красний Лиман, Донецької
області позивач не виконав наказ свого
старшого начальника.

Відповідно до ч. 2 п. 3 наказу МВС України
від 22.02.2012 № 155 „Про затвердження
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ" совість,
професійний обов'язок, честь і гідність
є головними моральними орієнтирами на
службовому шляху захисника
правопорядку і складають моральний
стрижень особистості працівника
органів внутрішніх справ. Професійний
обов'язок працівника полягає в
безумовному виконанні закріплених
Присягою, законами та
професійно-етичними нормами завдань
щодо забезпечення надійного захисту
правопорядку, законності, громадської
безпеки. Честь працівника виявляється
в сукупності таких якостей, як
заслужена репутація, добре ім'я,
особистий авторитет, вірність
службовому обов'язку, даному слову і
прийнятим моральним зобов'язанням.

Частиною 4.1, п. 3 наказу МВС № 155
передбачено, що працівник органів
внутрішніх справ, керуючись Присягою,
відповідно до службового обов'язку,
дотримуючись професійних честі і
гідності, бере на себе такі моральні
зобов'язання, зокрема визнавати
пріоритет державних і службових
інтересів над особистими у своїй
діяльності; бути прикладом безумовного
дотримання вимог законів та службової
дисципліни в професійній діяльності та
приватному житті, залишатися за
будь-яких обставин чесним і
непідкупним, відданим інтересам
служби.

Розділом 4 наказу МВС № 155 затверджено
професійно-етичні правила поведінки
працівника органів внутрішніх справ.
Відповідно до п. 1 розділу 4 поведінка
працівника органів внутрішніх справ
завжди і за будь-яких обставин має бути
бездоганною, відповідати високим
стандартам професіоналізму і
морально-етичним принципам стража
правопорядку.

Пунктом 2 розділу 4 затверджено правила
поведінки працівника органів
внутрішніх справ під час виконання
службових обов'язків,
оперативно-службових завдань, які
вимагають від працівника безперечно і
неухильно поважати та захищати права
та свободи людини і громадянина,
відповідаючи перед державою і
суспільством за життя та безпеку людей
у ситуаціях, що потребують втручання
правоохоронців. Працівник органів
внутрішніх справ повинен неухильно
дотримуватися вимог цих Правил.
Працівник, який порушує принципи і
норми професійної етики, втрачає добре
ім'я і честь, дискредитує свій
підрозділ і органи внутрішніх справ,
позбавляється морального права на
повагу, підтримку і довіру з боку
громадян, колег і товаришів по службі.
Службова особа міліції, яка порушила
вимоги закону або неналежно виконує
свої обов'язки, несе відповідальність у
встановленому порядку. На осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, які
допустили порушення службової
дисципліни, може бути накладено лише ті
дисциплінарні стягнення, які визначені
цим Статутом і відповідають
дисциплінарній владі начальника, який
вирішив притягнути винну особу до
дисциплінарної відповідальності.
Прийняттю рішення начальником про
накладання на підлеглого
дисциплінарного стягнення має
передувати службове розслідування.

Згідно із п. 9.2. "Інструкції із заходів
безпеки при поводженні з вогнепальною
зброєю", затвердженої наказом МВС
України від 07.09.2011 № 657 категорично
забороняється залишати зброю без
нагляду, де б це не було, а також
передавати її іншим особам.

Відповідно до п. 10 Інструкції № 657 у
разі порушення заходів безпеки при
поводженні з вогнепальною зброєю
особи, з вини яких це сталося,
притягуються до відповідальності у
встановленому законом порядку.
Вогнепальна зброя видається під
особисту відповідальність
працівникові міліції. Останній
зобов'язаний берегти та підтримувати в
належному стані передану йому в
користування вогнепальну зброю та
обачливо поводитися з нею та суворо
дотримуватися вимог цієї Інструкції.

Судом встановлено, що у порушення
вищезазначених вимог, позивач залишив
зброю в приміщенні актової зали
Краснолиманського МВ ГУМВС України в
Донецькій області без нагляду, що
підтверджується актом вилучення
вогнепальної зброї від 29.06.2014 (а.с. 93),
поясненням капітана міліції УМВС
України в Сумській області ОСОБА_37 (а.с.
91) та поясненнями свідків.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу:

дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників;

захищати і охороняти від протиправних
посягань життя, здоров'я, права та
свободи громадян, власність, довкілля,
інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти
турботу про громадян і бути готовим у
будь- який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та
службової етики; берегти державну
таємницю;

у службовій діяльності бути чесною,
об'єктивною і незалежною від будь-якого
впливу громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та
обмеження, пов'язані зі службою;
постійно підвищувати свій професійний
та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють;

берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

Службова дисципліна, забезпечуючи
законність, чіткість, злагодженість і
єдність дій працівників органів
внутрішніх справ відповідно до Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 1991 року №382 зобов'язує
працівника ОВС: завжди залишатися
відданим народові України, суворо
дотримуватись її Конституції та
чинного законодавства, бути чесним і
сумлінним працівником, зберігати
державну та службову таємницю; з
високою відповідальністю виконувати
свій службовий обов'язок, вимоги
статутів і наказів, постійно
вдосконалювати професійну
майстерність та підвищувати рівень
культури, всіляко сприяти авторитету
органів внутрішніх справ, рішуче, не
шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі
злочинністю, захищати від протиправних
посягань життя, здоров'я, права і
свободи громадян, державний устрій і
громадський порядок.

Таким чином, висновком службового
розслідування, письмовими рапортами,
поясненнями особового складу
зведеного загону УМВС у Сумській
області та наданими у судовому
засіданні поясненнями свідків
підтверджений факт наявності порушень
позивачем вищезазначених приписів
законодавства.

Також, на думку суду, доводи позивача
про те, що звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу і відповідач застосував його
без ретельного вивчення і дослідження
всіх обставин, не заслуговують на
увагу, оскільки право давати оцінку
характеру проступку та вживати заходи
дисциплінарного стягнення за нього
належить виключно відповідачеві.

Суд відхиляє доводи апелянта про
відсутність згоди профспілкового
Комітету первинної профспілкової
організації на його звільнення,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 37, 38, 39
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності"
повноваженнями, щодо погодження на
розірвання трудового договору з
ініціативи роботодавця з працівником,
наділені виключно виборні органи
первинної профспілкової організації.

Однак, відповідачем не надано суду
доказів звернення до виборного органу
Первинної профспілкової організації
УМВС України в Сумській області щодо
надання згоди на звільнення позивача.

При цьому, не отримання згоди виборного
органу на розірвання трудового
договору з ініціативи роботодавця з
працівником не може бути безумовною
підставою для поновлення працівника на
роботі за відсутності інших порушень,
оскільки відповідно п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
06.11.1992 року "Про практику розгляду
судами трудових спорів" встановивши, що
звільнення працівника проведено
власником або уповноваженим ним
органом без належного звернення до
профспілкового органу, суд самостійно
запитує згоду профспілкового органу і
після її одержання або відмови
профспілкового органу в дачі згоди на
звільнення працівника розглядає спір
по суті.

На виконання вказаних положень,
Сумським окружним адміністративним
судом 24.09.2014 постановлено ухвалу, якою
зобов'язано Об'єднану профспілкову
організацію УМВС України в Сумській
області провести збори, наяких
розглянути питання щодо одержання
згоди або відмови у наданні згоди
виборного органу на звільнення ОСОБА_1

Об'єднаною профспілковою організацією
УМВС України в Сумській області, на
своєму засіданні 01.10.2014, вирішено
відмовити у наданні згоди на
звільнення ОСОБА_1, що підтверджується
протоколом від 01.10.2014 № 3 (а.с. 120-124).

Разом з тим, відмова профспілкової
організації не містить достатнього
обґрунтування, яке може свідчити про
наявність обставин, які можуть бути
визнані належною підставою для відмови
в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1

Крім того, відмова профспілкової
організації у наданні згоди на
звільнення позивача не містить будь
яких фактів, щоб спростовували
висновки службового розслідування або
перешкоджали притягненню ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішен, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, відповідач
належними та допустимими доказами,
дослідженим в судовому засіданні,
довів у спірних правовідносинах
правомірність своїх дій та прийнятих
наказів щодо звільнення ОСОБА_1 із
займаної посади.

У зв'язку із правомірністю прийняття
оскаржуваних наказів, позовні вимоги
щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді
заступника начальника сектору ВДІМ
Сумського МВ УМВС України в Сумській
області та стягнення на користь ОСОБА_1
середньомісячного грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Сумській області, Сумського міського
відділу УМВС України в Сумській
області про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко

Постанова складена у повному
обсязі та підписана 03.11.2014.