Справа № 2-а/1970/3877/12
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2013-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3877/12

"04" січня 2013 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Жука А.В.

при секретарі судового засідання
Порплиці Т.В.

за участю сторін:

позивача: не з'явився;

представника відповідача:
Вишневського С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за

адміністративним позовом ОСОБА_2

до Управління державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області

про визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Управління державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області про визнання
протиправною відмови УДАІ УМВС України
в Тернопільській області у постановці
на тимчасову реєстрацію автомобіля
СHRYSLER TWС, номер кузова НОМЕР_1, 1998 року
випуску, білого кольору та зобов'язання
УДАІ УМВС України в Тернопільській
області поставити на тимчасову
реєстрацію вказаний автомобіль,
посилаючись на те, що відповідно до ст.
252 Митного кодексу України та Закону
України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються) на
громадянами на митну територію
України» він звільнений від сплати
збору за першу реєстрацію
транспортного засобу.

03 січня 2013 року позивачем через
канцелярію суду подано клопотання про
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив, пояснив, що збір за
першу реєстрацію транспортних засобів
не підпадає під пільги при ввезенні
транспортних засобів на митну
територію України, просив в
задоволенні позову відмовити..

Заслухавши в судовому засіданні
представника відповідача, оцінивши
представлені у справі докази у їх
сукупності, на підставі чинного
законодавства, судом встановлені
наступні обставини.

Позивач 27.01.2012 року звернувся до УДАІ
УМВС України в Тернопільській області
із заявою щодо постановки на тимчасову
реєстрацію автомобіля СHRYSLER TОWN номер
кузова НОМЕР_1, 1998 року випуску, білого
кольору, додавши до заяви: копію
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу виданого владою
штату Огайо, США; копію Письмового
свідчення під присягою підписаного
Консулом США із засвідченням
справжності підпису ДКС МЗС України;
копію Сертифіката відповідності Серія
ВВ № 757745 від 03.01.2012 р.; копію Паспорта
Серії НОМЕР_2; копію експертного
висновку комплексного дослідження
(огляду) ТЗ від 20.01.2012 р.; копію
довіреності посвідченої приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу від 24.01.2012р.

ОСОБА_2 отримав письмову відповідь від
09.02.2012 року № 13/С-6 в якій рекомендовано
звернутись в 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в
Тернопільській області і сплатити
передбачені законом податки і збори
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортного засобу, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

13 квітня 2012 року позивач звернувся до
1-ВРЕР УДАІ УМВС України в
Тернопільській області та сплатив
вказані, крім збору за першу реєстрацію
транспортного засобу.

Дані обставини не заперечуються
відповідачем по справі

03 травня 2012 року управлінням Державної
автомобільної інспекції управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області надіслало
позивачу письмову відмову №13/С-20, якою
у постановці на облік ввезеного з-за
кордону при переїзді на постійне місце
проживання в Україну автомобіля СHRYSLER
TОWN 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1
відмовлено на підставі п. 239.4
Податкового кодексу України, через
несплату збору за першу реєстрацію
транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до п.п. 1.1, 1.2 ст. 1
Податкового кодексу України останній
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Правила оподаткування товарів або
послуг, що переміщуються через митний
кордон України, визначаються цим
Кодексом, крім оподаткування ввізним
(імпортним) митом або вивізним
(експортним) митом, які встановлюються
Митним кодексом України та іншими
законами з питань митної справи.

Пунктом 3.1. ст. 3 Податкового кодексу
України визначено, що податкове
законодавство України складається з
Конституції України; цього Кодексу;
Митного кодексу України та інших
законів з питань митної справи у
частині регулювання правовідносин, що
виникають у зв'язку з оподаткуванням
ввізним або вивізним митом операцій з
переміщення товарів через митний
кордон України (далі - законами з питань
митної справи); чинних міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України і якими
регулюються питання оподаткування;
нормативно-правових актів, прийнятих
на підставі та на виконання цього
Кодексу та законів з питань митної
справи; рішень Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування з питань
місцевих податків та зборів, прийнятих
за правилами, встановленими цим
Кодексом.

Співвідношення податкового
законодавства з іншими законодавчими
актами встановлено у ст. 5 Податкового
кодексу України, відповідно до якої
поняття, правила та положення,
установлені цим Кодексом та законами з
питань митної справи, застосовуються
виключно для регулювання відносин,
передбачених статтею 1 цього Кодексу. У
разі якщо поняття, терміни, правила та
положення інших актів суперечать
поняттям, термінам, правилам та
положенням цього Кодексу, для
регулювання відносин оподаткування
застосовуються поняття, терміни,
правила та положення цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов'язковий
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників зборів, з
умовою отримання ними спеціальної
вигоди, у тому числі внаслідок вчинення
на користь таких осіб державними
органами, органами місцевого
самоврядування, іншими уповноваженими
органами та особами юридично значимих
дій (п. 6.2. ст. 6 Податкового кодексу
України).

Статтею 7 Податкового кодексу
передбачено, що під час встановлення
податку обов'язково визначаються такі
елементи: платники податку; об'єкт
оподаткування; база оподаткування;
ставка податку; порядок обчислення
податку; податковий період; строк та
порядок сплати податку; строк та
порядок подання звітності про
обчислення і сплату податку.

Під час встановлення податку можуть
передбачатися податкові пільги та
порядок їх застосування.

Будь-які питання щодо оподаткування
регулюються цим Кодексом і не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів,
що містять виключно положення щодо
внесення змін до цього Кодексу та/або
положення, які встановлюють
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства.

Елементи податку, визначені в пункті 7.1
цієї статті, підстави для надання
податкових пільг та порядок їх
застосування визначаються виключно
цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 9.5.1. п. 9.5. ст. 9
Податкового кодексу України збір за
першу реєстрацію транспортних засобів
віднесено до загальнодержавних
податків і зборів.

Підпунктом 14.1.169 п. 14. 1 ст. 14 Податкового
кодексу України встановлено, що збір за
першу реєстрацію транспортного засобу
- загальнодержавний збір, який
справляється за першу реєстрацію в
Україні транспортних засобів,
визначених розділом VII цього Кодексу.

Відповідно до п. 231.1 ст. 231 Податкового
кодексу України платниками збору за
першу реєстрацію транспортного засобу
є юридичні та фізичні особи, які
здійснюють першу реєстрацію в Україні
транспортних засобів, що відповідно до
статті 232 цього Кодексу є об'єктами
оподаткування.

Статтею 232 Податкового кодексу України
визначено, що об'єктами оподаткування
збором є, зокрема, колісні транспортні
засоби.

Пільги щодо сплати збору за першу
реєстрацію транспортних засобів
встановлені ст. 235 Податкового кодексу
України, відповідно до якої від сплати
збору звільняються легкові автомобілі
для інвалідів з об'ємом циліндрів
двигуна до 1500 куб. сантиметрів, що
придбані за рахунок коштів державного
чи місцевих бюджетів та/або безоплатно
передані інвалідам відповідно до
законодавства України, транспортні
засоби будинків-інтернатів для
громадян похилого віку та інвалідів,
дитячих будинків-інтернатів,
пансіонатів для ветеранів війни і
праці, геріатричних пансіонатів,
реабілітаційних установ для інвалідів
та дітей-інвалідів, що фінансуються з
державного та місцевого бюджетів.

Отже суд приходить до переконання, що
нормами Податкового кодексу України
встановлено всі необхідні елементи
збору за першу реєстрацію транспортних
засобів та визначено пільги щодо
сплати такого збору.

Такої підстави для звільнення від
сплати збору за першу реєстрацію
транспортних засобі, як ввезення
(пересилання) транспортного засобу на
митну територію України і разі
переселення громадян на постійне місце
проживання в Україну нормами
Податкового кодексу не встановлено.

Посилання позивача на положення ст. 252
Митного кодексу України та ст. 8 Закону
України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються) на
громадянами на митну територію
України» як на підставу для звільнення
його від сплати збору за першу
реєстрацію транспортних засобів суд
вважає необґрунтованими та такими, що
не заслуговують на увагу, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1. ст.252 Митного кодексу
України (в редакції чинній на день
виникнення спірних правовідносин)
товари, які ввозяться громадянами на
митну територію України, підлягають
оподаткуванню в порядку на умовах,
визначених законами України. Дія
частини першої цієї статті не
поширюється, зокрема, на предмети, що
ввозяться (пересилаються) у разі
переселення громадян на постійне місце
проживання в Україну.

Разом з тим, згідно преамбули до
Митного кодексу України останній
визначає засади організації та
здійснення митної справи в Україні,
регулює економічні, організаційні,
правові, кадрові та соціальні аспекти
діяльності митної служби України.
Кодекс спрямований на забезпечення
захисту економічних інтересів України,
створення сприятливих умов для
розвитку її економіки, захисту прав та
інтересів суб'єктів підприємницької
діяльності та громадян, а також
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Порядок переміщення через митний
кордон України товарів і транспортних
засобів, митне регулювання, пов'язане з
встановленням та справлянням податків
і зборів, процедури митного контролю та
оформлення, боротьба з контрабандою та
порушеннями митних правил, спрямовані
на реалізацію митної політики України,
становлять митну справу (ст. 3 Митного
кодексу України).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу
України визначено, що митне
регулювання здійснюється на основі,
зокрема, принципу єдиного порядку
переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Митного кодексу
України визначено, що ввезення товарів
і транспортних засобів на митну
територію України, вивезення товарів і
транспортних засобів за межі митної
території України - сукупність дій,
пов'язаних із переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України у відповідному
напрямку.

Крім того, відповідно до преамбули до
Закону України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
останній встановлює порядок митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів, транспортних засобів та
окремих номерних вузлів до них, що
ввозяться (пересилаються) в
супроводжуваному й несупроводжуваному
багажі, вантажних, експрес - та
міжнародних поштових відправленнях на
митну територію України і належать
громадянам.

В абзаці 21 статті 1 Закону України «Про
порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» визначено, що
переміщення через митний кордон
України - ввезення громадянами на
митну територію України, вивезення
громадянами з цієї території або
транзит через територію України
громадянами предметів; вільне
використання - розпоряджання
пропущеними через митний кордон
України предметами без митного
контролю на митній території України.

Громадяни за умови дотримання вимог
Митного кодексу України та інших
законодавчих актів України можуть
переміщувати через митний кордон
України будь-які особисті речі та
товари, крім тих, що заборонені до
ввезення в Україну, а також тих, щодо
яких законодавством України
встановлені обмеження (ст. 2 Закону
України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України»).

Статтею 5 Закону України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» передбачено, що
транспортні засоби за кодами 87.01, 87.02,
87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності та окремі номерні вузли до
них, що безпосередньо ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України або надходять на
адреси громадян у несупроводжуваному
багажі або вантажних відправленнях для
вільного використання, незалежно від
їх вартості підлягають обов'язковому
письмовому декларуванню митним
органам у порядку, встановленому для
громадян, та оподатковуються ввізним
митом, податком на додану вартість і в
установлених законодавством України
випадках акцизним та іншими зборами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» при ввезенні на
митну територію України звільняються
від оподаткування, зокрема, особисті
речі, що ввозяться (пересилаються) у
разі переселення громадян на постійне
місце проживання в Україну, в тому
числі і механічні транспортні засоби
(крім транспортних засобів за кодами
87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності), в
кількості однієї одиниці таких
транспортних засобів по кожній
товарній позиції на повнолітнього
громадянина.

Дозволяється ввезення у разі
переселення на постійне місце
проживання на кожного повнолітнього
громадянина одного механічного
транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02,
87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності за умови, що він є власником
такого транспортного засобу не менше
року та за умови перебування такого
транспортного засобу на обліку в
країні постійного місця попереднього
проживання не менше року.

Механічні транспортні засоби за кодами
87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, що
ввозяться громадянами при переселенні
на постійне місце проживання в Україну,
підлягають постановці на тимчасовий
облік в органах Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України на термін до
одного року з оформленням документів
на право тимчасової експлуатації таких
транспортних засобів з терміном дії на
один рік без права відчуження таких
транспортних засобів або передачі у
користування іншим особам.

Таким чином, пільга щодо звільнення від
оподаткування транспортних засобів
при переселенні громадян на постійне
місце проживання в Україну,
передбачена ст. 252 Митного кодексу
України та ст. 8 Закону України «Про
порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» поширюється лише на
процедури та сукупність дій, пов'язаних
із переміщенням таких транспортних
засобів через митний кордон України та
в межах податків і зборів, передбачених
для здійснення митних процедур.

Отже, виходячи з системного аналізу
положень Податкового кодексу України,
Митного кодексу України та Закону
України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України» суд приходить до висновку, що
позивач є платником збору за першу
реєстрацію транспортних засобів та не
підпадає під дію пільг щодо сплату
такого збору відповідно до ст. 235
Податкового кодексу України.

Статтею 239 Податкового кодексу України
збір за першу реєстрацію транспортних
засобів сплачується за місцем
реєстрації транспортних засобів за
ставками, які діють на день сплати.
Платники збору зобов'язані при першій
реєстрації в Україні пред'являти
квитанції або платіжні доручення про
сплату збору з відміткою банку про дату
виконання платіжного доручення, а
платники, звільнені від сплати збору, -
відповідний документ, що дає право на
користування такими пільгами. У разі
відсутності документів про сплату
збору або документів, що дають право на
користування пільгами, перша
реєстрація в Україні не проводиться.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, встановивши всі обставини, що
мають значення для справи, суд
приходить до висновку, що УДАІ УМВС
України в Тернопільській області
правомірно відмовило ОСОБА_2 у
постановці на облік ввезеного на митну
територію України при переїзді на
постійне місце проживання
транспортного засобу - автомобіля СHRYSLER
TОWN 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1
з підстави несплати позивачем збору за
першу реєстрацію транспортного засобу,
в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання протиправною відмови УДАІ
УМВС України в Тернопільській області
в постановці на облік ввезеного на
митну територію України та належного
ОСОБА_2 транспортного засобу, викладену
в листі №13/С-20 від 03.05.2012 та про
зобов'язання відповідача поставити
вказаний автомобіль на тимчасову
реєстрацію до задоволення не підлягає,
.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 51,70,71,79,86,153,158-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги у порядку
і строки, передбачені статтями 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

(постанова виготовлена в повному
обсязі 09.01.2013)

Головуючий суддя
Жук А.В.

копія вірна

Суддя
Жук А.В.