Справа № 161/7742/14а, 2а-161/328/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Справа №
876/8105/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку на постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 липня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
здійснити перерахунок його пенсії та
її виплату після припинення державної
служби, як державному службовцю, з дня
призначення пенсії (03 березня 2014 року) в
розмірі 80 відсотків заробітної плати з
врахуванням всіх видів оплати праці, на
які були нараховані та сплачені
страхові внески (єдиний внесок),
включаючи суми матеріальної допомоги,
грошової винагороди, індексації
заробітної плати та інших фактично
отриманих сум, як складових заробітної
плати, з яких проводиться нарахування
(чергові перерахунки) пенсії згідно
норм чинного законодавства.

Луцький міськрайонний суд Волинської
області постановою від 22 липня 2014 року
позов задовольнив частково та ухвалив
визнати дії управління Пенсійного
фонду України у м. Луцьку стосовно не
включення ОСОБА_1 до складових
заробітної плати для призначення
(перерахунку) пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення і
соціально-побутових питань і
індексації заробітної плати -
неправомірними.

Також суд ухвалив зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
м. Луцьку здійснити перерахунок та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного
службовця в розмірі 80% від заробітної
плати з урахуванням розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення
і матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати,
визначених у довідці про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу» з
03.04.2014 року, із урахуванням виплачених
сум. В задоволенні решти позовних вимог
відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, УПФ України в м.
Луцьку подало апеляційну скаргу,
оскільки вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що
посилання суду на п. 1 постанови КМУ №865
від 31.05.2000 року «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» є
безпідставним, оскільки ним
передбачено, що за вибором того, хто
звернувся за пенсією, визначається
саме розмір виплат, що включаються в
заробіток для обчислення пенсії, а не
перелік виплат. Таким чином,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення,
індексація заробітної плати не
належать до інших надбавок та не
включаються у структуру заробітної
плати, з якої визначається розмір
пенсії державного службовця. Тому при
визначенні розміру призначеної пенсії
обґрунтовано не були враховані ці
виплати.

За таких обставин, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_1 з 03 березня 2014 року призначена
пенсія відповідно до Закону України
«Про державну службу».

02 квітня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із запитом про те, з якої
суми та які види виплат включені до
обрахунку пенсії позивача.

Листом УПФ України в м. Луцьку від 08.04.2014
року №172/Г-01 позивачу повідомлено. Що
включити до заробітної плати при
обчисленні пенсії позивача як
державного службовця інших виплат за
період з 01.03.2012 року по 28.02.2014 року, а
саме; матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань та
індексації немає законних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових потреб входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, відповідно до ст.37 Закону України
«Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
встановлює, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000
року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від
24.03.1995 року «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення,
допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація грошових доходів населення
входять до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Для вирішення спірних правовідносин
слід застосовувати спеціальні норми,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, зокрема, стаття 41
Закону України від 09 липня 2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
натомість положення Законів України
«Про державну службу» та «Про оплату
праці», норми яких є загальними.

Наведене відповідає рішенню
Верховного Суду України прийнятому у
справі № 21-430а11, яке відповідно до ст.
244-2 КАС України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Луцьку при визначенні розміру пенсії
ОСОБА_1 безпідставно не було враховано
всі види оплати праці, на які утримано
страхові внески на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення,
зокрема, матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги на
соціально-побутові потреби.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело до невірного
вирішення спору, а тому оскаржене
судове рішення є законними та
обґрунтованими, а підстави для його
скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
залишити без задоволення, а постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 липня 2014 року
у справі № 161/7742/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль