Справа № 2218/1133/13
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2218/1133/13
Головуючий у 1-й інстанції: Палінчак О.М.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Мельник-Томенко Ж. М.

судді: Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області про визнання дій
відповідача протиправними;
зобов'язання відповідача виплатити
позивачу недоплачену щомісячну
доплату до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за друге півріччя 2011 року .

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційну скаргу
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
пенсіонером за віком та має статус
дитини війни відповідно до статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 14.06.2011 року "Про
внесення змін до ЗУ "Про державний
бюджет України на 2011 рік", який набрав
чинності з 19.06.2011 року, норми і
положення ст.. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
застосовуються в порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу ПФУ на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від
14.06.2011 року "Про внесення змін до ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову за №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка опублікована в
газеті "Урядовий кур'єр" 23.07.2011 року і
якою врегульовано, зокрема, виплати у
2011 році особам, віднесиним до категорії
"Дітей війни".

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року №20-рп/2011 визнано таким,
що відповідає Конституції України (є
конституційним), пункт 4 розділу У11
"Прикінцеві положення"ЗУ "Про державний
бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року
№ 2875 -У1 з наступними змінами, що
регулює спірні соціальні виплати.

Таким чином, день припинення права
позивача на відповідні виплати є 23.07.2011
року.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач звернувся до Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області з адміністративним позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області 23.01.2012
року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Судове рішення повинно бути наслідком
чинного правового регулювання та не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час апеляційного
розгляду, а відтак, відсутні підстави
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 14 листопада
2013 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.