Справа № 331/5820/14-а
Суддя: Скользнєва(Швидка) Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/136/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року

місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя
у складі:

головуючого - судді -
Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі -
Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 15 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 15 липня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що постановою начальника
Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області Завгороднього О.В.
по справі про адміністративне
правопорушення №024393 від 15 липня 2014
року її було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено стягнення у розмірі 1700
гривень, у зв'язку із порушенням ст. 48
Закону України «Про автомобільний
транспорт», відповідальність за яке
передбачена абз. 3 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Вважає зазначену постанову від 15 липня
2014 року безпідставною та такою, що не
відповідає нормам чинного
законодавства, оскільки притягнення до
адміністративної відповідальності за
перевищення роботи водія чи автомобіля
(за даними тахографу), встановлене
актом проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час перевезень пасажирів
і вантажів автомобільним транспортом,
може мати місце тільки згідно частини 6
ст. 133-1 «Порушення встановлено режиму
праці і відпочинку водіїв», але частина
6 ст. 133-1 не входить в перелік норм КУаАП
за п. 1.2 зазначеної вище інструкції.

У зв'язку із виключенням з переліку
ліцензійних документів, господарська
діяльність з перевезення вантажів
(крім небезпечних), в тому числі у
міжнародному сполученні,
Укртрансінспекція не має право
перевіряти у перевізника показання
тахографів. Позбавлена вона і права
складати протоколи про
адміністративне правопорушення, а
перевіряючи повірку тахографів,
інспекція перевіряє не перевізника, а
суб'єктів господарювання, що
здійснюють установлення та технічне
обслуговування контрольних пристроїв
(тахографів).

На території України дані тахографів
можуть контролюватися виключно у
перевізників пасажирів. Встановлені на
вантажних автомобілях ці пристрої на
виконання Європейської угоди щодо
роботи екіпажів транспортних засобів,
які виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР) від 07.09.2005р., тому
зніматися показники з приборів
вантажних автомобілів можуть тільки на
кордонах та за межами України.

Посилаючись на зазначені обставини,
вважає, що постанова по справі про
адміністративне правопорушення
винесена без врахування дійсних
обставин, що мали місце на момент
перевірки, наданих підтверджуючих
документів та з порушенням вимог
чинного законодавства України. При
винесенні постанови суб'єктом владних
повноважень не було з'ясовано всі
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, не
досліджувалася суб'єктивна сторона
правопорушення (вина у формі умислу чи
необережності), не встановлювалися всі
елементи правопорушення, а тому
просить суд визнати неправомірними дії
начальника Управління
Укртранспінспекції у Запорізькій
області Завгороднього О.В. щодо
винесення постанови № 024393 від 15 липня
2014 року про накладення на неї
адміністративного стягнення в розмірі
1700 грн.; скасувати постанову начальника
Управління Укртранспінспекції у
Запорізькій області Завгороднього О.В.
по справі про адміністративне
правопорушення №024393 від 15 липня 2014
року про накладення на неї
адміністративного стягнення в розмірі
1700,00 грн..

Позивач у судове засідання не
з'явилася, але надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Причини своєї неявки
суду не повідомив. Заяв або клопотань,
які б перешкоджали розгляду справи
суду не надав.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у сукупності, а також
прийнявши до увагу заяву позивача, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 6 КАС України зазначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності. Постанова про
притягнення фізичних осіб до
адміністративної відповідальності є
правовим актом індивідуальної дії (п.3
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 2 від
06.03.2008 р.).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що 18
червня 2014 року старшими державними
інспекторами відділу лінійного
контролю Троневим О.А., Билінко М.О. в
Харківській області, 26 км. а/д
Харків-Краноград-Перещепіне при
перевірці документів водія автомобіля
Рено д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 було встановлено
порушення ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» ,
відповідальність за яке передбачена
абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Внаслідок проведення вказаної
перевірки старшими державними
інспекторами відділу лінійного
контролю Троневим О.А., Билінко М.О.
складено акт проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, яким
встановлено порушення щодо
відсутності контрольно-реєстраційних
міток режимів праці та відпочинку
водія за попередні 28 та поточний день
під час надання послуг з перевезення
вантажів. (а.с. 9)

Постановою начальника Управління
Укртранспінспекції у Запорізькій
області Завгороднього О.В. по справі
про адміністративне правопорушення
№024393 від 15 липня 2014 року було
притягнуто до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 та накладено
на неї стягнення у розмірі 1700 гривень у
зв'язку із порушенням ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
відповідальність за яке передбачено
абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт». (а.с. 7)

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права
та свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Статтею 245 КУпАП зазначено, що
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративні
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи. Яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи,яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи.

Проте, як встановлено матеріалами
справи ОСОБА_1 надати пояснення не мала
фізичної можливість через те, що
протокол про адміністративне
правопорушення не складався за її
присутності та був розглянутий без
належного повідомлення, що суперечить
приписам ст. 277-2 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що
орган(посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Відсутність хоча б
однієї з ознак, що характеризують
об'єкт, суб'єкт, об'єктивну та
суб'єктивну сторони, свідчать про
відсутність складу правопорушення.

Однак, начальником Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Завгороднім О.В. при розгляді
справи відносно позивача всі ці
обставини не було з'ясовано.

Також судом встановлено, що постанова
начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Завгороднього О.В. про
притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності обґрунтована тим, що
при перевірці документів водія
автомобіля Рено д/н НОМЕР_1, було
встановлено порушення ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
, відповідальність за яке передбачена
абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Згідно п.1 Положення «Про державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті» затвердженої
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 387/2011 Державна інспекція
України з безпеки на наземному
транспорті (Укртрансінспекція України)
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію.

Законом України 2608-VI «Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України
щодо обмеження державного регулювання
господарської діяльності» від 12
листопада 2010 року виключено з переліку
ліцензійних господарську діяльність
послуги з перевезення вантажів (крім
небезпечних) в тому числі у
міжнародному сполученні, тобто, такі
види діяльності не підлягають
ліцензуванню.

Згідно п. 4.2. Положення
Укртрансінспекція України (пп.7)
здійснює державний контроль і нагляд
за дотриманням вимог
нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки на
автомобільному транспорті; (пп.26) веде
перелік суб'єктів господарювання, що
здійснюють установлення та технічне
обслуговування контрольних пристроїв
(тахографів) в автомобільних
транспортних засобах.

Згідно п.6 Положення Укртрансінспекція
України для виконання покладених на
неї завдань має право в установленому
порядку (пп.5) у випадках, передбачених
законом, складати протоколи про
адміністративні правопорушення,
розглядати справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення.

Згідно інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення Державною інспекцією
України з безпеки на наземному
транспорті ( Наказ Міністерства
інфраструктури України 24.04.2013 № 254) 1.2
Уповноважені посадові особи складають
протоколи про адміністративні
правопорушення у випадках порушень
законодавства з питань безпеки на
наземному транспорті, передбачених
частинами першою, другою, четвертою,
п'ятою і сьомою статті 133-1 статтями 132-2,
136, 141, 142, та статтею 164 - у частині що
стосується правопорушень у галузі
господарської діяльності, пов'язаної з
перевезенням пасажирів і вантажів,
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Серед зазначених норм КУаАП
притягнення до адміністративної
відповідальності за перевищення
роботи водія чи автомобіля (за даними
тахографу) може мати місце тільки
згідно частини 6 ст. 133-1 «Порушення
встановлено режиму праці і відпочинку
водіїв», але частина 6 ст. 133-1 не входить
в перелік норм КУаАП за п. 1.2 зазначеної
вище інструкції.

Отже, в зв'язку із виключенням з
переліку ліцензійних господарську
діяльність з перевезення вантажів
(крім небезпечних) в тому числі у
міжнародному сполученні,
Укртрансінспекція не має право
перевіряти у перевізника показання
тахографів. Позбавлена вона і права
складати протоколи про
адміністративне правопорушення, а
перевіряючи повірку тахографів,
інспекція перевіряє не перевізника, а
суб'єктів господарювання, що
здійснюють установлення та технічне
обслуговування контрольних пристроїв
(тахографів).

На території України дані тахографів
можуть контролюватися виключно у
перевізників пасажирів. Встановлені на
вантажних автомобілях ці пристрої на
виконання Європейської угоди щодо
роботи екіпажів транспортних засобів,
які виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР) від 07.09.2005р., тому
зніматися показники з приборів
вантажних автомобілів можуть тільки на
кордонах та за межами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідачем в ході розгляду
справи не надано заперечень стосовно
адміністративного позову ОСОБА_1 та
доказів на підтвердження факту
порушення нею вимог Закону України
«Про автомобільний транспорт», суд
вважає, що відсутні підстави, які
вказують на наявність
адміністративного правопорушення,
передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а тому постанова начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Завгороднього О.В. № 024393 від 15
липня 2014 року по справі про
адміністративне правопорушення, якою
ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
1700,00 грн. не відповідає встановленим
фактичним даним та вимогам чинного
законодавств, а тому підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст. ст.
222, 289, 292, 293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову першого
заступника начальника Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області Завгороднього О.В. № 024393 від 15
липня 2014 року у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, передбаченої абз. 3 ч.
1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», та
накладення на неї адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
1700,00 гривень; провадження у справі
закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого абз. 3 ч.
1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

У відповідності до ч. 2 ст. 171-2 КАС
України постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя:

Н.Г.Скользнєва

03.11.2014 .