Справа № 2а-24558/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа № 9104/146122/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 30.11.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі про визнання дій
неправомірними та стягнення
невиплаченої допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИВ :

02.11.2011 року позивач звернувся в суд із
позовом до відповідача. У позовній
заяві просить суд зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити на
свою користь підвищення до пенсії, як
дитині війни, за період з 01.01.2006 року по
31.12.2011 року відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та стягнути на свою користь
моральну шкоду в розмірі 12000 грн. і
понесені судові витрати.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону дітям війни
повинна виплачуватись щомісячна
державна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, однак
така допомога виплачувалась в не
повному обсязі. Просив позов
задоволити.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Визнано
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі щодо
ненарахування та невиплати позивачу
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
передбаченої вимогами ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»за період з 01 квітня 2011 року по 22
липня 2011 року включно протиправною.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі
нарахувати і виплатити позивачу
підвищення до пенсії як дитині війни у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
щомісячно, відповідно до положень ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період 01 квітня 2011 року
по 22 липня 2011 року включно, виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування», з врахуванням
виплачених сум.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржило управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
залишається невизначеним порядок
обчислення спірної доплати та його
розмір. Просить врахувати, що
встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити на її користь передбачене ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії за
період з 01.04.2011 року по 01.05.2011 року - слід
залишити без розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 02.05.2011 року по 22.07.2011
року колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню з наведених
нижче підстав.

Так, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України N 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
22.07.2011 N 1091/11/13-11 під час вирішення
питання, яка з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій з них, що прийнята пізніше.
У розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

З 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745.

Таким чином, відповідач у період з
02.05.2011 року по 22.07.2011 року повинен діяти
у відповідності з приписами діючої
норми ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

За таких обставин, із урахуванням
позовних вимог та виходячи із
встановленого законом шестимісячного
строку для звернення до
адміністративного суду, колегія суддів
приходить до переконання про
правомірність задоволення позовних
вимог позивача лише у період з 02.05.2011
року по 22.07.2011 року.

Попри вказане, колегія суддів не може
взяти до уваги посилання апелянта на
те, що положення частини третьої статті
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Щодо стягнення на користь позивача
моральної шкоди, то тут колегія суддів
виходить з наступного.

Так, із матеріалів справи не
вбачається, що дії відповідача
порушили законні права та призвели до
моральних страждань позивача, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

З огляду на це, колегія суддів вважає,
що у задоволенні позовних вимог в
частині стягнення на користь ОСОБА_1
моральної шкоди в розмірі 12000 грн. - слід
відмовити, за безпідставністю та
недоведеністю таких.

Стосовно стягнення на користь ОСОБА_1
судових витрат, а саме: коштів за друк
необхідних документів та коштів на
конверти, то у задоволенні позовних
вимог в цій частині також необхідно
відмовити, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.87 КАС України,
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням
огляду доказів на місці та вчиненням
інших дій, необхідних для розгляду
справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
звертає увагу на те, що нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено стягнення коштів за
друк документів та коштів на конверти.

Відтак, стягненню на користь позивача
підлягає лише сплачений судовий збір в
частковому розмірі, відповідно до
задоволених позовних вимог, з огляду на
наступне.

Так, згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

В силу ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відтак, судові витрати підлягають
стягненню на користь позивача з
Державного бюджету України в розмірі
частково задоволених позовних вимог ( а
саме: 1 грн. 70 коп. ).

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
задовольнити частково, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 30.11.2011 року
у справі № 2а-24558/11 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії, як
дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком за період з 01.04.20 11
року по 01.05.2011 року - залишити без
розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі щодо ненарахування та
невиплати в користь ОСОБА_1
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 02.05.2011 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Тернополі здійснити
нарахування та виплатити на користь
ОСОБА_1 передбаченого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії, як дитині
війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, обчисленої виходячи з вимог ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 02.05.2011 року по
22.07.2011 року, з урахуванням проведених
виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 1 грн. 70 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

Т.І. Шинкар