Справа № 815/5484/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року 10год. 10хв. м.
Одеса Справа № 815/5484/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Іванова
Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю представників: позивача
Кочман К.П. відповідача Мальцева Д.В.

третьої особи Петровського В.Л.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Одесі адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Логістік Делівері
Експрес» до Південної митниці
Міндоходів України, за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
державного інспектора митної служби
Петровського Вячеслава Леонідовича
про визнання незаконними дій та
визнання недійсною картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Логістік Делівері
Експрес» (далі - ТОВ «Логістік Делівері
Експрес») звернулося до суду з позовом
до Південної митниці Міндоходів в
Одеській області в якому позивач
просить визнати незаконними дії
працівника відділу митного оформлення
№1 митного поста
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Міндоходів Петровського В.Л. по
складанню картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України
№500082200/2014/00005 від 16.08.2014 року; визнати
недійсною картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України
№500082200/2014/00005 від 16.08.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.08.2014
року працівником відділу митного
оформлення №1 митного поста
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Міндоходів Петровським В.Л.
було винесено картку відмови, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України №500082200/2014/00005 та водія
автотранспортного ОСОБА_4 було
повідомлено, що наступну добу жодних
дій щодо автотранспортного засобу RENAULT
н/з НОМЕР_1 та вантажу відбуватися не
буде. Проте позивач вважає, що дії
відповідача щодо складання картки
відмови є такими, що не відповідають
діючому законодавству. Та зазначає, що
на момент подій, відповідач, як
зазначається в картці відмови, за
результатами перевірки митної
декларації, або документа, що його
замінює, а також документів, наданих
відповідно до Митного кодексу України,
а саме - міжнародна автомобільна
накладна (СМR) №056 від 15.08.2014 року,
рахунку - фактури №9959 від 13.08.2014 року та
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.07.2014
року, поданих 16.08.2014 року о 09 год. 10 хв.
уповноваженою особою ОСОБА_4, повідомив
про відмову у митному оформленні
(випуску) товарів з причин порушення
вагової характеристики згідно
постанови КМУ від 10.10.2001 року №1306, а
саме - п. 22.1, ст. 22. Також останнім було
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, а саме «Згідно свідоцтва
про реєстрацію повна маса
транспортного засобу має не
перевищувати 6500 кг., згідно
товаросупровідним документам повна
маса складає 7369 кг., що на 869 кг. більше
допустимої норми, відповідно до
свідоцтва про реєстрацію автомобіля
№СХХ 166993». Проте, як зазначає позивач,
сам факт застосування вказаних норм
при складанні картки відмови не
відповідає діючому законодавству.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав,
просив відмовити в його задоволенні та
підтримав заперечення проти позову у
письмовому вигляді, які мотивовані тим,
що 15.08.2014 року о 20 год. 55 хв. у відділ
митного оформлення №1 (пункт пропуску
«Старокозаче-Тудора») митного поста
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Міндоходів на в'їзд в Україну
прибув транспортний засіб RENAULT р/н
НОМЕР_1 з вантажем міжнародних експрес
відправлень «товари домашнього вжитку,
фітинги». Під час проїзду були надані
наступні документи свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, СМR,
рахунок фактуру та договір оренди
транспортного засобу. При перевірці
яких було виявлено, що згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
повна маса його повинна не
перевищувати 6500 кг., проте по
товарно-супровідних документах повна
маса складає 7369 кг., тобто на 869 кг.
перевищує допустимі технічні
характеристики транспортного засобу.
Та зазначає, що відповідно до вимог п.
22.1, ст. 22 Постанови КМУ від 10.10.2001 року
№1306 «Про правила дорожнього руху»,
маса вантажу, що перевозиться і
розподіл навантаження на осі не
повинні перевищувати величину,
визначених технічною характеристикою
даного транспортного засобу. Отже на
підставі вказаної норми громадянину
ОСОБА_4 було відмовлено в митному
оформленні товарів та надано картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Третя особа в судовому засіданні,
заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, третьої особи, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши наявні
у справі докази, суд доходить наступних
висновків.

Судом встановлено, що 15.08.2014 року о
20 год. 55 хв. у відділ митного оформлення
№1 (пункт пропуску
«Старокозаче-Тудора») митного поста
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Міндоходів на в'їзд в Україну
прибув транспортний засіб RENAULT д/н
НОМЕР_1 з вантажем міжнародних експрес
відправлень «товари домашнього вжитку,
фітинги» та подав наступні документи:
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.07.2014
року; міжнародну автомобільну накладну
(СМR) №056 від 15.08.2014 року; рахунок -
фактуру (інвойс) №9959 від 13.08.2014 року;
договір оренди транспортного засобу №3
від 07.07.2014 року.

Розглянувши вказані документи
Державним інспектором Петровським В.Л.
була складена картка відмови, митному
оформленні випуску, транспортних
засобів комерційного призначення
№500082200/2014/00005, з причин порушення
вагової характеристики згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 року №1306, а саме п. 22.1, ст. 22.

Згідно ст.3 Митного Кодексу
України при здійсненні митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, застосовуються виключно норми
законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
прийняття митної декларації органом
доходів і зборів України.

У разі якщо норми законів
України чи інших нормативно-правових
актів з питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб органів доходів і
зборів, внаслідок чого є можливість
прийняття рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь органу доходів і зборів,
рішення повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Статтею 5 Закону України «Про
єдиний збір, який справляється у
пунктах пропуску через державний
кордон України визначений розмір
ставок єдиного збору за здійснення у
пунктах пропуску через державний
кордон України контролю вантажів і
транспортних засобів, плата за проїзд
транспортних засобів автомобільними
дорогами України (за кожен кілометр
проїзду) та додаткова плата за кожен
кілометр проїзду автомобільних
транспортних засобів з перевищенням
встановлених розмірів, загальної маси,
осьових навантажень та (або) габаритних
параметрів.

Згідно ст..4 Закону України «Про
єдиний збір, який справляється у
пунктах пропуску через державний
кордон України» координація
діяльності органів державної влади,
пов'язаної із забезпеченням справляння
єдиного збору, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Координація діяльності державних
контролюючих органів із справляння
єдиного збору безпосередньо у пунктах
пропуску через державний кордон
України здійснюється відповідними
органами доходів і зборів.

Згідно ст..9 Закону України «Про
єдиний збір, який справляється у
пунктах пропуску через державний
кордон України» допустимі розміри
осьових навантажень та (або)
габаритних параметрів автомобільних
транспортних засобів, за перевищення
яких встановлюється додаткова плата,
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Процедуру обміну інформацією
щодо габаритно-вагових параметрів
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів (далі -
транспортний засіб) у пунктах пропуску
через державний кордон України
морського та річкового сполучення
(далі - пункт пропуску) визначає Наказ
Міністерства інфраструктури України,
Міністерства доходів і зборів України
від 14.08.2013 № 606/351 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 11 вересня
2013 р. за № 1571/24103) «Про затвердження
Порядку організації процедури
габаритно-вагового контролю
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у
пунктах пропуску морського та
річкового сполучення в частині обміну
інформацією».

Згідно п.4. вказаного Наказу
габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів, що перетинають
державний кордон України через пункти
пропуску, здійснюється відповідними
територіальними органами Міністерства
доходів і зборів України згідно з
вимогами законодавства.

Підпункти 4) та 5-1) п. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України №879 від
27.06.2007р. «Про заходи щодо збереження
автомобільних доріг загального
користування» визначають, що
габаритно-ваговий контроль - контроль
за проїздом великовагових та/або
великогабаритних транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування, який включає перевірку
відповідності габаритно-вагових
параметрів таких транспортних засобів
установленим законодавством
параметрам і нормам, наявності дозволу
на рух за визначеними маршрутами, а
також дотримання визначених у дозволі
умов та режиму руху транспортних
засобів;

документальний габаритно-ваговий
контроль - визначення загальної маси
транспортного засобу шляхом додавання
власної маси транспортного засобу та
маси вантажу.

Судом встановлено, що саме під час
проведення документального
габаритно-вагового контролю
автомобіля працівником митниці було
встановлено перевищення його маси, та
розмір збору ним не визначався та не
доводився до водія - експедитора.

Для того щоб визначитися з
правомірністю складення картки
відмови слід з'ясувати, чи потрібно
було автомобілю позивача отримувати
дозвіл на право проїзду дорогами
України з перевищенням маси
автомобіля.

Згідно п.п. 5), п. 2 Постанови №879
дозвіл на рух - єдиний уніфікований
документ, що видається уповноваженим
органом відповідно до Правил проїзду
великогабаритних та великовагових
транспортних засобів автомобільними
дорогами, вулицями та залізничними
переїздами, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 18 січня
2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних
та великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами, вулицями та
залізничними переїздами" (Офіційний
вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75), після
внесення в установлених порядку і
розмірі плати за проїзд таких
транспортних засобів автомобільними
дорогами загального користування, в
якому визначаються умови експлуатації
транспортних засобів протягом певного
часу за встановленим маршрутом і який
дає право на проїзд за таких умов.

Згідно п.2 та п.3 постанови
Кабінету Міністрів України від 18 січня
2001 р. № 30 "Правила проїзду
великогабаритних та великовагових
транспортних засобів автомобільними
дорогами, вулицями та залізничними
переїздами» транспортний засіб чи
автопоїзд з вантажем або без вантажу
вважається великогабаритним, якщо його
габарити перевищують хоча б один з
параметрів, зазначених у пункті 22.5
Правил дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 1993 р. № 1094, та транспортний
засіб чи автопоїзд з вантажем або без
вантажу ввважається великоваговим,
якщо максимальна маса або осьова маса
перевищує хоча б один з параметрів,
зазначених у п.22.5 Правил дорожнього
руху.

Відповідно до п.22.5. Правил
дорожнього руху за спеціальними
правилами здійснюється дорожнє
перевезення небезпечних вантажів, рух
транспортних засобів та їх составів у
разі, коли хоч один з їх габаритів
перевищує за шириною 2,6 м, за висотою
від поверхні дороги - 4 м (для
контейнеровозів на встановлених
Укравтодором і Державтоінспекцією
маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для
маршрутних транспортних засобів - 25 м),
фактичну масу понад 40 т (для
контейнеровозів - понад 44 т, на
встановлених Укравтодором і
Державтоінспекцією для них маршрутах -
до 46 т), навантаження на одиночну вісь -
11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т),
здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для
контейнеровозів навантаження на
одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т,
строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає
за задній габарит транспортного засобу
більш як на 2 м.).

При порівнянні даних зазначених у
п.22.5 Правил та даних автомобіля Renault д/н
НОМЕР_1 вбачається, що даний автомобіль
не підпадає під жодний з критеріїв
зазначених у п.22.5 (а.с. 67).

Згідно п.4. постанови Кабінету
Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30
рух великовагових та великогабаритних
транспортних засобів автомобільними
дорогами, вулицями та залізничними
переїздами здійснюється на підставі
дозволу на участь у дорожньому русі
транспортних засобів, вагові або
габаритні параметри яких перевищують
нормативні (далі - дозвіл), виданим
перевізникові Державтоінспекцією, або
документа про внесення плати за проїзд
таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється підрозділами
Державтоінспекції на підставі
погоджувальних документів з
власниками вулично-дорожньої мережі,
залізничних переїздів, мостового
господарства, служб міського
електротранспорту, електромереж,
електрифікації, електрозв'язку, в яких
визначаються умови і режим проїзду
зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових
параметрів порівняно з визначеними у
пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2
відсотки (величина похибки) без
оформлення відповідного дозволу та
внесення плати за проїзд.

Згідно п.25. постанови Кабінету
Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30
забороняється проїзд великогабаритних
та великовагових транспортних засобів
без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих
Правил, або документа, який підтверджує
внесення плати за проїзд, що повинні
знаходитися у водія і пред'являтися на
вимогу уповноважених осіб.

Пункт 22.1, ст. 22 Постанови КМУ від
10.10.2001 року №1306 на яку посилається
відповідач, встановлює, що маса
вантажу, що перевозиться, і розподіл
навантаження на осі не повинні
перевищувати величин, визначених
технічною характеристикою даного
транспортного засобу.

Так як судом встановлено раніше,
автомобіль позивача за параметрами не
підпає під поняття великогабаритних та
великовагових транспортних засобів,
тому він не повинен отримувати цей
дозвіл під час в'їзду на територію
України, а тому відмова інспектора
митниці провести митне оформлення
вантажу без наявності дозволу є
протиправною.

Відповідно до статті 334 Митного
кодексу України органи доходів і
зборів мають право вимагати від осіб,
які переміщують товари, транспортні
засоби комерційного призначення через
митний кордон України чи провадять
діяльність, контроль за якою цим
Кодексом покладено на органи доходів і
зборів, тільки ті документи та
відомості, які необхідні для
здійснення митного контролю та
встановлені цим Кодексом.

З свого боку особи, зазначені у
частині першій статті 334 МК України,
зобов'язані надавати органам доходів і
зборів документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю, в усній, письмовій та/або
електронній формі.

Згідно статті 335 Митного кодексу
України під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України декларант, уповноважена ним
особа або перевізник залежно від виду
транспорту, яким здійснюється
перевезення товарів, надають органу
доходів і зборів в паперовій або
електронній формі такі документи та
відомості:

1) при перевезенні автомобільним
транспортом: а) документи на
транспортний засіб, зокрема ті, що
містять відомості про його державну
реєстрацію (національну належність); б)
транспортні (перевізні) документи
(міжнародні товаротранспортні
накладні); в) визначений актами
Всесвітнього поштового союзу документ,
що супроводжує міжнародні поштові
відправлення (за їх наявності); г)
комерційні документи (за наявності) на
товари, що перевозяться, які містять
відомості, зокрема, про найменування та
адресу перевізника, найменування
країни відправлення та країни
призначення товарів, найменування та
адреси відправника (або продавця) та
отримувача товарів; ґ) відомості про
кількість вантажних місць та вид
упаковки; д) найменування товарів; е)
вага брутто товарів (у кілограмах) або
об'єм товарів (у метрах кубічних), крім
великогабаритних вантажів;

Як встановлено судом усі
документи для здійснення митного
контролю позивачем були надані
працівнику митниці.

Згідно ст. 336 МК України митний
контроль здійснюється безпосередньо
посадовими особами органів доходів і
зборів шляхом:

1) перевірки документів та
відомостей, які відповідно до статті 335
цього Кодексу надаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України;

2) митного огляду (огляду та
переогляду товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
огляду та переогляду ручної поклажі та
багажу, особистого огляду громадян);

3) обліку товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України;

4) усного опитування громадян та
посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень
складів тимчасового зберігання, митних
складів, вільних митних зон, магазинів
безмитної торгівлі та інших місць, де
знаходяться товари, транспортні засоби
комерційного призначення, що
підлягають митному контролю, чи
провадиться діяльність, контроль за
якою відповідно до цього Кодексу та
інших законів України покладено на
органи доходів і зборів;

6) перевірки обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України та/або перебувають під митним
контролем;

7) проведення документальних
перевірок дотримання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи, у тому числі
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших
державних органів, установ та
організацій, уповноважених органів
іноземних держав для встановлення
автентичності документів, поданих
органу доходів і зборів.

Як пояснив представик
відповідача та третя особа картка
відмови була надана в зв'язку з тим, що у
водія-експедитора не було дозволу на
проїзд транспортним засобом з
перевищенням технічних характеристик
загальної маси дорогами України.

Згідно ч. 11, ст. 264 Митного кодексу
України орган доходів і зборів
відмовляє у прийнятті митної
декларації виключно з таких підстав: 1)
митна декларація не містить усіх
відомостей або подана без документів,
передбачених статтею 335 цього Кодексу;
2) електронна митна декларація не
містить встановлених законодавством
обов'язкових реквізитів; 3) митну
декларацію подано з порушенням інших
вимог, встановлених цим Кодексом.

Третя особа інспектор
Петровський В.Л. не розраховував єдиний
збір за перевищення загальної маси
вказаного автомобіля, через те, що у
водія не було письмового дозволу на
проїзд по території України
оформленого відповідною державною
установою.

Постановою Кабінету міністрів
України від 24 жовтня 2002 р. N 1569
затверджений Порядок справляння
єдиного збору у пунктах пропуску через
державний кордон.

Згідно п.11 вказаної Постанови
посадова особа митного органу на
підставі поданих документів (актів
контролю, карток контролю) з
відмітками, що засвідчують факт
здійснення контролю відповідними
контролюючими службами, обчислює суму
єдиного збору за ставками, визначеними
у статті 5 Закону, в тому числі за
перевищення загальної маси автомобіля
на підставі розрахунків збору за
проїзд автомобільними дорогами,
наданих посадовою особою Служби
міжнародних автомобільних перевезень
Мінтрансу (далі - СМАП).

У разі відсутності представників
СМАП у пункті пропуску через державний
кордон нарахування плати за проїзд
автомобільними дорогами здійснюється
посадовою особою митниці.

Судом встановлено, що посадова
особа СМАП в пункту пропуску не
знаходиться.

Посадова особа СМАП: здійснює
контроль та оформлення дозвільних
документів на міжнародні перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом та перевірку загальної
маси, осьових навантажень та
габаритних параметрів транспортного
засобу; визначає необхідність
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами (за кожен
кілометр проїзду); у разі потреби
проводить нарахування плати за
ставками, передбаченими статтею 5
Закону. Посадова особа СМАП нараховує
плату за проїзд автомобільними
дорогами (за кожен кілометр проїзду),
про що робить відмітку на
товаротранспортному документі.

Виходячи з змісту постанови
Кабінету міністрів України від 24
жовтня 2002 р. N 1569 позивачу повинні були
тільки розрахувати розмір єдиного
збору без вимагання дозволу, чого
зроблено не було.

Крім того судом встановлено, що
даний вантаж був перевантажений з
автомобіля RENAULT р/н НОМЕР_1 на
автомобіль з р/н ВН 7895 ВВ, що належить
ТОВ «Логістік Делівері Експрес» та з
дозволу митного органу було здійснено
митне оформлення вантажу та він був
ввезений на територію України.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють зокрема чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене суд
доходить висновку, що відповідачем
неправомірно була складена картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №500082200/2014/00005,
а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158, 163, КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Логістік Делівері
Експрес» до Південної митниці
Міндоходів України задовольнити.

Визнати протиправними дії
державного інспектора митної служби
Петровського Вячеслава Леонідовича по
складанню картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№500082200/2014/00005 від 16.08.2014р.

Скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення №500082200/2014/00005 від 16.08.2014р.

Стягнути з державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Логістік
Делівері Експрес» витрати по сплаті
судового збору у сумі 73,08грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів після отримання копії
постанови. Апеляційна скарга подається
до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 10
листопада 2014 року.

Суддя Е.А.Іванов

Позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Логістік
Делівері Експрес» до Південної митниці
Міндоходів України задовольнити.

Визнати протиправними дії
державного інспектора митної служби
Петровського Вячеслава Леонідовича по
складанню картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№500082200/2014/00005 від 16.08.2014р.

Скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення №500082200/2014/00005 від 16.08.2014р.

Стягнути з державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Логістік
Делівері Експрес» витрати по сплаті
судового збору у сумі 73,08грн.

10 листопада 2014 року.