Справа № 0306/6171/12 2а/0306/238/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014р.
Справа№ 9104/180005/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційні скарги управління
пенсійного фонду в місті Ковелі та
Ковельському районі, м.Ковель
Волинська область, Головного
управління пенсійного фонду України у
Волинській області, м.Луцьк Волинської
області

на постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 18.10.2012р. №2а-0306/235/12

за позовом ОСОБА_1, м.Ковель Волинської
області

до управління пенсійного фонду в місті
Ковелі та Ковельському районі, м.Ковель
Волинська область, Головного
управління пенсійного фонду України у
Волинській області, м.Луцьк Волинської
області, про визнання неправомірними
дій, зобов'язання зарахування
пільгового стажу та зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах,
суд -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2012р. ОСОБА_1 (далі Позивач ОСОБА_1),
звернулася в суд із позовом до
управління пенсійного фонду в місті
Ковелі та Ковельському районі, (далі
Відповідач - 1), Головного управління
пенсійного фонду України у Волинській
області, (далі Відповідач -2), про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання зарахувати пільговий стаж
та призначити пенсію за віком на
пільгових умовах і просить визнати
протиправним рішення Комісії при
головному управлінні Пенсійного фонду
України у Волинській області №29/301 від
20.04.2012 року про відмову в зарахуванні їй
до пільгового стажу роботи, що дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до Списку
№1, періоду її роботи на посаді
склодува з 17.11.1988 року по 09.10.1995 року, а
також просить визнати протиправним
рішення №29 від 26.04.2012 року комісії
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про відмову їй у
призначенні пільгової пенсії за віком
відповідно до п. «а»ч.1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
скасувати його, визнавши за нею право
на пільгове пенсійне забезпечення
згідно із ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" за Списком №1,
як особі, яка працювала на
Ковельському заводі «Культпобут
товарів» на посаді склодува другого
розряду з 17.11.1988 року по 09.10. 1995 року та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у місті Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області призначити, нарахувати та
виплачувати позивачу пенсію за віком
на пільгових умовах, відповідно до п.
«а»ч.1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1 звернулась до Управління ПФУ у
м. Ковелі і Ковельському районі
Волинської області з заявою про
призначення їй пенсії на пільгових
умовах, однак рішенням №29 від 26.04.2012
року їй було відмовлено у призначенні
пенсії за віком із зменшенням
пенсійного віку на пільгових умовах за
Списком №1 відповідно до вимог ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з мотивів того, що
пільговий стаж ОСОБА_1за Списком №1 не
підтверджено належними доказами і
рішенням Комісії при головному
управлінні Пенсійного фонду України у
Волинській області від 20.04.2012 року №
29/301 їй було відмовлено в зарахуванні
пільгового стажу роботи, що дає право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до Списку
№ 1 періоду роботи на посаді склодува з
17.11.1988 року по 21.08.1992 року. Вважає
оскаржувані рішення відповідачів
незаконними з тих підстав, що нею були
надані усі наявні документи про те, що,
починаючи з 17.11.1988 року по день
звільнення вона постійно працювала на
посаді склодува на Ковельському заводі
«Культпобуттоварів»(пізніше ВАТ ВТФ
«Турія»), а відсутність усіх належних
записів в трудовій книжці, як і не
проведення атестації робочих місць та
неможливість на даний час отримання
уточнюючої довідки по причині
ліквідації роботодавця та відсутності
його правонаступника -виникли не з вини
позивача.

Постановою суду першої інстанції,
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України у Волинській
області №29/301 від 20.04.2012 року про
відмову в зарахуванні ОСОБА_1
пільгового стажу роботи, що дає право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до Списку
№1 періоду роботи на посаді склодува з
17.11.1988 року по 21.08.1992 року та визнати за
ОСОБА_1 право на пільгове забезпечення
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за Списком №1,
як за особою, яка працювала на
Ковельському заводі
«Культпобуттоварів» (пізніше ВАТ ВТФ
«Турія») на посаді склодува другого
розряду в період з 17.11.1998 року по 21.08.1992
року.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Управляння пенсійного фонду
України у м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області № 29 від
26.04.2012 року про відмову ОСОБА_1 в
призначенні пільгової пенсії за віком
та зобов'язано Відповідача 1
призначити на користь ОСОБА_1 пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №1
у відповідності до п «а»ч.1 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
27.01.2012 року

Постанову суду першої інстанції
оскаржили Відповідачі 1 та 2 подавши на
неї відповідні апеляційні скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги
Відповідач 1 покликається на наступне.

Дійсно ОСОБА_1 зверталась до них із
заявою про призначення пільгової
пенсії як особі, яка працювала
склодувом на Ковельському заводі
«Культпобуттоварів»(пізніше ВАТ ВТФ
«Турія»), однак, у зв'язку з відсутністю
запису в трудовій книжці про її
переведення з посади учня склодува на
посаду склодува та за відсутності
уточнюючої довідки їй було
рекомендовано звернутись до Комісії
при головному управлінні Пенсійного
фонду України у Волинській області для
вирішення питання про зарахування їй
пільгового стажу. Рішенням останніх
від 20.04.2012 року № 29/301 позивачу було
відмовлено у задоволенні її заяви та не
зараховано такий стаж як пільговий за
Списком № 1. На підставі такого рішення
та з врахуванням відсутності
передбачених законом підтверджуючих
документів про пільговий стаж ОСОБА_1
рішенням Управління пенсійного фонду
України у м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області від 26.04.2012
року № 29 було відмовлено у призначенні
та виплаті пільгової пенсії. Вважає
такі їх дії законними та просить
задоволити апеляційну скаргу в цілому.

В обґрунтування апеляційної скарги
Відповідач 2 покликається на наступне.

Дійсно ОСОБА_1 звернулась до них із
заявою про зарахування їй стажу роботи
в період з 17.11.1988 року по 21.08.1992 року на
посаді склодува як такого, що дає право
на призначення та отримання пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
1. На підтвердження такого стажу ОСОБА_1
.надала їм ті ж документи, які
представлені і суду та про які
зазначено в рішенні від 20.04.2012 року про
відмову у зарахуванні пільгового стажу
позивачу. Приймаючи таке рішення
відповідач виходив з вимог Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого КМУ від 12.08.1993 року та
оскільки позивачем не було
документально підтверджено факт
переведення її з посади учня на посаду
склодува, як і не підтверджено
наявність в структурі Ковельського
заводу культпобуттоварів цеху
скляного виробництва та були відсутні
відомості про проведення атестації
робочих місць, позивачу було
відмовлено у задоволенні її заяви про
зарахування пільгового стажу. Вважає
такі дії Комісії при головному
управлінні Пенсійного фонду України у
Волинській області законними і
оскаржуване рішення правомірним та
просить задоволити апеляційну скаргу в
цілому.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності.

Колегія суддів, у відповідності до п.2
ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи доказами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що Відповідно до
частини 1 статті 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 1 статті 6 цього ж
Кодексу, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

За частиною 2 статті 11 цього ж Кодексу,
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти адміністративного
позову ОСОБА_1 Відповідач -2
покликається на вимоги Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відсутності записів у ній, згідно з
якими при розгляді комісією заяви
позивача про підтвердження періоду
роботи, що дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах вони
виходили з того, що наданими
ОСОБА_1документами не було належним
чином підтверджено її стаж роботи на
посаді склодува у зазначений в заяві
період часу та не підтверджено
наявність в структурі Ковельського
заводу культпобуттоварів, - де позивач
працювала, - цеху скляного виробництва,
а також відсутні були відомості про
проведення атестації робочих місць за
умовами праці.

Відповідно до пункту «а» частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» дійсно на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за Списком N 1 (
36-2003-п ) виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з
них не менше 10 років на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 45
років і при стажі роботи не менше 15
років, з них не менше 7 років 6 місяців на
зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого
статтею 12 цього Закону, на 1 рік за
кожний повний рік такої роботи
чоловікам і на 1 рік 4 місяці -жінкам.

Згідно Списку № 1виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право НП пенсію
за віком на пільгових умовах,
затверджених Постановою КМ України
СРСР від 26.01.1991 року № 10 ( розділ ХУ)
пунктом «а» правом на пільгове
пенсійне забезпечення по Списку № 1
користуються склодуви що постійно
займаються піддувом і видуванням
виробів з скла.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду визначені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003р.

Згідно частини 62 цього ж Закону,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

За пунктом 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Пунктом 20 цієї ж Постанови передбачено,
що у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У разі
відсутності правонаступника
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, установленої для
окремих категорій працівників,
здійснюється у порядку, визначеному
Пенсійним фондом України за
погодженням з Мінсоцполітики та
Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів
роботи, що зараховуються до трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установленої для окремої категорії
працівників у разі ліквідації
підприємства, установи та організації
без визначення правонаступника
визначений Порядком підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років, затвердженим Постановою
правління Пенсійного фонду України 10
листопада 2006 року № 18-1 та
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку,
підтвердження періодів роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
здійснюється комісіями з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років.

Основними завданнями Комісії згідно
пункту 6 Порядку є розгляд заяв про
підтвердження стажу роботи та
прийняття рішень щодо підтвердження
стажу роботи або про відмову в його
підтвердженні в установленому порядку.

Згідно пункту 7 Порядку, для виконання
покладених на Комісію завдань їй
надається право заслуховувати на
своєму засіданні особу яка подала
заяву про підтвердження стажу роботи,
або її законного представника, або
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально.

При цьому як зазначено у пункті 9
Порядку, комісії повідомляють заявника
про час, дату та місце розгляду заяви
про підтвердження стажу роботи та
розглядають її не пізніше двох місяців
з дня звернення за підтвердженням
стажу роботи.

Відповідно до пункту 11 Порядку, для
підтвердження стажу роботи заявник
подає до управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах за місцем проживання
(реєстрації) такі документи: 1) заяву про
підтвердження стажу роботи; 2) довідку з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
для підприємств, установ, організацій,
ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких
відсутні дані про проведення
реєстраційних дій в Єдиному державному
реєстрі, - інші документи, які мають
підтверджувати факт припинення
підприємства, установи, організації в
результаті їх ліквідації" ( у тому числі
архівні); 3) трудову книжку; 4) документи,
видані архівними установами, зокрема:
а) довідку про заробітну плату; б) копії
документів про проведення атестації
робочих місць; в) копії документів про
переведення на іншу роботу, на роботу з
неповним робочим днем, надання
відпусток без збереження заробітної
плати (у разі відсутності - довідка про
їх відсутність). У разі необхідності
заявник може подавати інші документи,
які можуть підтверджувати виконання
робіт, що дають право на призначення
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років.

Згідно пунктів 14-16 Порядку, Головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі
розглядають заяви про підтвердження
стажу роботи та з відповідною
пропозицією про задоволення або
відхилення заяви, разом із
вмотивованим висновком, направляють
Комісії. Комісії розглядають заяви про
підтвердження стажу роботи, на бажання
заявника, у його присутності або в
присутності його законного
представника, або представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.
Комісії приймають рішення щодо
підтвердження стажу роботи або про
відмову в його підтвердженні та не
пізніше п'яти робочих днів з дня його
прийняття направляють до управління
Пенсійного фонду України в районі,
місті і районі у місті, а також
повідомляють заявника про прийняте
рішення. Рішення Комісій можуть бути
оскаржені в Пенсійному фонді України
або в судовому порядку.

Як вбачається з пояснень позивача та
його представника, Комісія при
Головному управління Пенсійного фонду
України у Волинській області при
вирішенні заяви ОСОБА_1 діяла всупереч
вище зазначеним нормам та не
повідомила позивача або її
представника про час, дату та місце
розгляду заяви. Відповідача 2 не
заперечує даної обставини та не надав
суду доказів, які б спростовували
вказані обставини.

Таким чином, відповідач 2 позбавив
можливості позивача бути присутньою
при розгляді її заяви та дати пояснення
з приводу розглядуваного питання.

Крім того, відмовляючи позивачу у
зарахуванні стажу роботи, що дає право
на призначення пенсії на пільгових
умовах, відповідач виходив з
відсутності запису у трудовій книжці
позивача про переведення ОСОБА_1 з
посади учня склодува на посаду
склодува.

Такий висновок Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області було зроблено передчасно та не
вірно дано оцінку представленим
позивачам письмовим доказам.

Зокрема, як вбачається із трудової
книжки БТ-1№3874813 ОСОБА_1 була прийнята
на роботу на Ковельський завод
культпобуттоварів 01.07.1988 року згідно з
наказом №159 (запис №4) і уже 17.11.1988 року
позивачу було присвоєно другий розряд
склодува, згідно з наказом № 331а (запис
в трудовій книжці № 5). Таким чином,
присвоєння ОСОБА_1 другого розряду
склодува, - а не учня склодува, -
підтверджує факт її роботи з цього
періоду саме на посаді склодува, хоч і
при відсутності запису в трудовій
книжці про відповідне переведення
ОСОБА_1 Відсутність такого запису в
трудовій книжці виникла не з вини
позивача, - яка не займалась і не могла в
силу своєї посади, займатись веденням
трудових книжок, - а, отже, остання не
несе відповідальності за вказане
порушення. Крім того, факт роботи
позивача на посаді склодува в період з
17.11.1988 року підтверджено і іншими
письмовими доказами, а саме : архівною
довідкою Трудового архіву виконавчого
комітету Ковельської міської ради від
20.02.2012 року № 0044/1.14, згідно якої ОСОБА_1 з
1988 по 1993 роки працювала саме на посаді
склодува Ковельського заводу
«Турія»(раніше Ковельський завод
культпобуттоварів», архівною довідкою
від 12.03.2012 року № 0061/1.14 про кількість
відпрацьованих позивачем у 1992 році
робочих днів у ялинковому цеху
Ковельського заводу «Турія»та
архівною довідкою від 29.08.2011 року №
0256/1.14 про те, що в документах особового
складу Ковельського заводу
культпобуттоварів є дані про заробітну
плату ОСОБА_1за 1988-1993 роки.

Також, як вбачається з запису №6 в
трудовій книжці позивача, Ковельський
завод культпобуттоварів було
перейменовано на Ковельський завод
«Турія», а згідно наступного запису № 7
позивача було звільнено з роботи на
підставі ст..40 п.1 КЗпП України, - у
зв'язку з ліквідацією підприємства.
Тобто, будь-які інші записи про
переведення позивача на іншу роботу в
межах вказаного заводу в період з 17.11.1988
року по день її звільнення відсутні.
Крім того, як вбачається з наказу № 55
від 09.10.1995 року ОСОБА_1 було звільнено з
роботи саме з посади склодува, - що
також не суперечить встановленим вище
обставинам справи та підтверджує факт
роботи позивача у вказаний вище період
і на вказаному заводі склодувом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1.з 1988 року постійно працювала в
цеху по виготовленню ялинкових іграшок
Ковельського заводу
культпобуттоварів, який пізніше було
перейменовано в завод «Турія», і цех, де
вони працювали постійно протягом року
займався виготовленням ялинкових
іграшок, які вони видували над газовими
горілками. Показала, що робота їх вже на
той час вважалась шкідливою, вони
втрачали зір та часто лікувались і усі
працівники їхнього цеху вийшли на
пенсію на пільгових умовах, оскільки
встигли отримати уточнюючі довідки, в
тому числі, і вона сама, а ОСОБА_1 такої
довідки вчасно не отримала, тоді як
завод, на якому вони працювали було
ліквідовано без правонаступника.
Показала також, що на заводі до 1992 року
постійно проводилась атестація
робочих місць, а після зміни
керівництва такої атестації вона вже
не пам'ятає. З позивачкою вона постійно
працювала на посаді склодува, іншої
роботи ні вона, ні ОСОБА_1не виконували.

Обставини, про які свідок показала суду
підтверджуються і уточнюючою довідкою
№ 44 від 01.04.2003 року, виданою ОСОБА_3 про
те, що вона з 19.05.1984 року (тобто, ще до
прийняття на роботу позивача) по 31.07.1992
року працювала на ВАТ ВТФ «Турія» на
посаді склодува і з 1992 року атестація
робочих місць на заводі не проводилась.

Факт ліквідації заводу «Турія»
підтверджено витягом з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України станом на 15.03.2012
року, згідно якої було визначено і
напрямки економічної діяльності
заводу, зокрема, виробництво ігор та
іграшок. У зазначеному витязі
відсутній такий напрямок діяльності як
виготовлення скляних чи порцелянових
виробів, однак, як встановлено судом
вище, наявність на заводі цеху по
виготовленню ялинкових іграшок, де
працювали склодуви, підтверджена як
архівними довідками та записами в
трудовій книжці позивача і уточнюючій
довідці свідка, так і показами самого
свідка. Такі обставини не спростовані
стороною відповідача в ході розгляду
адміністративного позову, в зв'язку з
чим покликання останніх на відсутність
на заводі такого окремого напрямку
економічної діяльності як
виготовлення скляних чи порцелянових
виробів є не обґрунтованим та не
заслуговує на увагу.

Таким чином, наведені вище докази у їх
сукупності підтверджують факт роботи
ОСОБА_1на посаді склодува у згаданий
період -з 17.11.1988 року по день звільнення
позивача з роботи, а, отже, рішення
комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України у Волинській
області про відмову в зарахуванні
позивачу пільгового стажу роботи, що
дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до Списку №1 періоду роботи з 17.11.1998
року по 21.08.1992 року на посаді склодува, є
неправомірним і таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідно, вимога ОСОБА_1про
зарахування їй такого пільгового стажу
та визнання за нею права на пільгове
забезпечення відповідно до ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
Списком №1, як за особою, яка працювала
на Ковельському заводі
«Культпобуттоварів» (пізніше ВАТ ВТФ
«Турія») на посаді склодува другого
розряду є підставним, однак, з
врахуванням того, що предметом
розгляду відповідачем на засіданні
комісії була заява позивача про
підтвердження стажу роботи лише за
період з 17.11.1988 року по 21.08.1992 року,
вимога ОСОБА_1за адміністративним
позовом про зарахування їй такого
пільгового стажу по день її звільнення
-09.10.1995 року - підлягає до задоволення
частково, оскільки відповідно до
пункту 6 згаданого вище Порядку саме до
компетенції Комісії віднесено розгляд
заяв про підтвердження стажу роботи та
прийняття рішень щодо підтвердження
стажу роботи або про відмову в його
підтвердженні в установленому порядку,
тоді як згаданий період роботи ОСОБА_1
на посаді склодува в період з 21.08.1992
року по 09.10.1995 року не розглядався
комісією.

З врахуванням викладеного підставною є
також і вимога позивача про визнання
протиправним та скасування рішення
Управляння пенсійного фонду України у
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області № 29 від 26.04.2012 року
про відмову ОСОБА_1 в призначенні
пільгової пенсії за віком та
зобов'язання останніх призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком №1 у відповідності до
п «а»ч.1 ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», оскільки
Відповідач - 1 при прийнятті
оскаржуваного рішення виходив з
рішення Відповідача 2 від 20.04.2012 року, -
яке, як встановлено судом вище є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, - та з відсутності належних
документів, які б підтверджували
пільговий стаж позивача за вказаний
період, - який також встановлено та
підтверджено в ході судового розгляду
справи, про що зазначено судом вище.

Призначення такої пенсії позивачу слід
провести з дня звернення ОСОБА_1 до
відповідача з заявою про таке
призначення пільгової пенсії -а саме з
27.01.2012 року, як зазначено в рішенні
відповідача від 26.04.2012 року, - оскільки,
відповідно до ст. 83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсії
призначаються з дня звернення особи за
пенсією.

Приймаючи рішення про задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1 про
зарахування їй пільгового стажу та
зобов'язання призначити та виплачувати
пенсію на пільгових умовах, суд
виходив, перш за все, з вимог ст. 8
Конституції України, згідно якої в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Так,
хоча вищезгаданими нормативними
актами і передбачений певний порядок
підтвердження стажу роботи, що дає
право особі на призначення та
отримання пенсії на пільгових умовах,
однак, при наявності інших доказів, які
дають такій особі це право, суд
виходить виключно з принципу
верховенства права та з метою
недопущення порушення законних прав та
інтересів громадянина закріплює за
особою таке право.

А відтак, колегія суддів вважає що
немає підстав для задоволення
апеляційної скарги і погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову.

Таким чином, ухвалене по справі судове
рішення першої інстанції є законним і
обґрунтованим, а позиція апелянта є
помилковою. Відповідно, судове рішення
першої інстанції скасуванню не
підлягає, як таке, що прийняте за
вичерпних юридичних висновків при
правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги управління
пенсійного фонду в місті Ковелі та
Ковельському районі, Головного
управління пенсійного фонду України у
Волинській області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 18.10.2012р.
№2а-0306/235/12 у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління пенсійного фонду в місті
Ковелі та Ковельському районі,
Головного управління пенсійного фонду
України у Волинській області на
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області, про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
зарахування пільгового стажу та
зобов'язання призначити пенсію на
пільгових умовах - залишити без
задоволення.

2. Постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 18.10.2012р. №2а-0306/235/12 у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
пенсійного фонду в місті Ковелі та
Ковельському районі, Головного
управління пенсійного фонду України у
Волинській області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області, про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
зарахування пільгового стажу та
зобов'язання призначити пенсію на
пільгових умовах - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга