Справа № 2а-7474/10/1070
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом Миронівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Миронівська міжрайонна
державна податкова інспекція
Київської області Державної
податкової служби звернулась до суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у
сумі 8090,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 звернулась з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 зареєстрована як Фізична
особа-підприємець Кагарлицькою
районною державною адміністрацією
Київської області 05 жовтня 2001 року та
перебуває на податковому обліку в
Миронівській міжрайонній державній
податковій інспекції Київської
області Державної податкової служби.

19 квітня 2010 року Державною податковою
адміністрацією у Київській області з
метою здійснення контролю за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог
регулювання обігу готівки, проведено
перевірку господарської одиниці
магазину, де здійснює підприємницьку
діяльність ФОП ОСОБА_3, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки
позивачем складено Акт від 19 квітня 2010
року № 1412/1000/23/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено факт порушення
відповідачем вимог пунктів 9, 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», що виявились у
незабезпеченні відповідачем
своєчасного друку фіскального
звітного чека за 15 вересня 2009 року та
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
(1858,00 грн.) сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора
розрахункових операцій (308,00 грн.) у
розмірі 1550, 00 грн.

На підставі встановлених порушень, до
відповідача застосовано фінансову
санкцію у розмірі 340,00 грн. та штраф у
розмірі 7 750,00 грн., про що прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 26 квітня 2010
року № .

У зв'язку з несплатою відповідачем
штрафних (фінансових) санкцій, позивач
звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 13 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР,
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

В силу п. 9 ст. 3 вищевказаного Закону,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно п. 4 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 ст. 17 вищевказаного Закону
визначено, що за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», у разі невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня, до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Згідно ст. 25 вищевказаного Закону, суми
фінансових санкцій, які визначені
статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають
перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

В силу п. 11 ст. 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
від 04 грудня 1990 року № 509-XII, державні
податкові інспекції в районах, містах
без районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції наділені правом
подання до суду позовів до підприємств,
установ, організацій та громадян про
стягнення заборгованості перед
бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час перевірки ФОП ОСОБА_3 встановлено,
що відповідачем не забезпечено друк
фіскального звітного чека (Z - звіту), а
саме: Z - звіт № 0429 за 15 вересня 2009 року -
роздруковано 16 вересня 2012 року о 08 год.
54 хв., що є порушенням вимог п. 9 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

На підставі встановлених перевіркою
порушень, позивачем прийнято рішення
про застосування до ФОП ОСОБА_3
штрафних (фінансових) санкцій від 26
квітня 2010 року № на загальну суму
8090,00 грн.

Судом встановлено, що, не погоджуючись
із рішенням про застосування штрафних
санкцій від 26 квітня 2010 року № ,
відповідач звернувся із позовною
заявою до Київського окружного
адміністративного суду.

Так, постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року № 2а-8966/10/1070, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року, у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_3
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вищевказаними
судовими рішеннями підтверджено
законність оскаржуваного рішення про
застосування штрафних санкцій від 26
квітня 2010 року № .

З огляду на те, що факт вчинення ФОП
ОСОБА_3 порушення щодо незабезпечення
відповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій є
доведеним, а тому застосована
позивачем санкція є правомірною.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимогФОП ОСОБА_3 та відмову у
їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 29.10.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.