Справа № 823/2707/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
справа № 823/2707/14

м. Черкаси

12 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарях судового засідання
Шалько І.П., Педані О.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Шаповал О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у Черкаській області,
начальника Головного управління
юстиції у Черкаській області Корчаки
Вадима Миколайовича про визнання
протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський
окружний адміністративний суд з
вищезазначеним адміністративним
позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати наказ
начальника Головного управління
юстиції у Черкаській області від 16.07.2014
року №742/02 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1.».

Враховуючи уточнення позовних вимог,
позивач підтримав позовні вимоги, що
заявлені до Головного управління
юстиції у Черкаській області, оскільки,
станом на час розгляду справи, Корчака
Вадим Миколайович звільнений з посади
начальника Головного управління
юстиції у Черкаській області.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 16.07.2014 року
Головним управлінням юстиції у
Черкаській області видано наказ №742/02
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1.», яким до
позивача застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді догани. Позивач не
погоджується із вказаним наказом,
вважає його незаконним та таким, що
підлягає скасуванню, з огляду на
наступне. Наказ №742/02 виданий
відповідачем з пропущенням
шестимісячного строку з дня вчинення
проступку, а саме дисциплінарне
стягнення було застосовано до позивача
поза межами передбачених трудовим
законодавством строків (ст. 148 Кодексу
законів про працю України), що є
підставою для скасування
оскаржуваного наказу. Враховуючи
вищевикладене позивач в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що 26.12.2013 року ОСОБА_1, як головою
комісії, проведена комплексна
перевірка Черкаської районної
державної нотаріальної контори. За
результатами вказаної перевірки,
роботу нотаріальної контори визнано
задовільною. Однак, 06.06.2014 року до ГУЮ у
Черкаській області звернулось УПФУ в м.
Черкасах Черкаської області щодо
порушення нотаріусами вимог Закону
України «Про нотаріат» та Постанови
Кабінету Міністрів України № 1740 від
03.11.1998 року, у зв'язку з чим комісією
відповідача на виконання наказу від
11.06.2014 року № 251/03 проведено позапланову
перевірку дотримання нотаріусами
порядку вчинення нотаріальних дій та
відповідності законодавству
документів, які підтверджують сплату
пенсійного збору при посвідченні
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна у Черкаській районній державній
нотаріальній конторі. Даною перевіркою
встановлено, що ОСОБА_1 під час ще
здійснення перевірки 26.12.2013 року
Черкаської районної державної
нотаріальної контори не було
перевірено відповідність
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при посвідченні договорів
купівлі-продажу нерухомого майна, та як
наслідок не було виявлено вказані
порушення. Враховуючи, що позивач з
20.06.2014 року по 11.07.2014 року перебувала на
лікарняному, наказ про притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності №742/02 видано 16.07.2014
року, тобто без порушення визначеним
ст. 148 КЗпП України строку, оскільки в
місячний строк для застосування
дисциплінарного стягнення не
зараховується час хвороби працівника.
Крім того, представник відповідача
зазначив, що нормою ст. 148 КЗпП України,
встановлено два строки, протягом яких
до працівника може бути застосовано
дисциплінарне стягнення (один та шість
місяців), враховуючи, що ГУЮ у
Черкаській області не було порушено
місячний строк під час винесення
оскаржуваного наказу, посилання
позивача на пропуск відповідачем
шестимісячного строку є
необґрунтованим. З огляду на
вищевикладене, представник
відповідача вважає вимоги позивача
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
тому у задоволенні позову просив
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
це діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка
державна служба є публічною службою.
Базовим (загальним) законом, що регулює
суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, є Закон України від 16 грудня 1993
року № 3723-XII «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи,
начальником відділу нотаріату
Головного управління юстиції у
Черкаській області ОСОБА_1, як головою
комісії, 26.12.2013 року проведено
комплексну перевірку організації
нотаріальної діяльності, дотримання
порядку вчинення нотаріальних дій та
виконання правил нотаріального
діловодства у Черкаській районній
державній нотаріальній конторі.
Результати перевірки оформлені
довідкою, у висновках якої зазначено,
що роботу щодо організації
нотаріальної діяльності за період з
грудня 2011 року по грудень 2013 року
визнано задовільною.

11 червня 2014 року, у зв'язку із
надходженням на адресу відповідача
листа УПФУ в м. Черкасах Черкаської
області від 03.06.2014 року № 9741/02 щодо
порушення нотаріусами вимог Закону
України «Про нотаріат» та Постанови
Кабінету Міністрів України № 1740 від
03.11.1998 року, відповідачем було видано
наказ № 251/03 «Про проведення
позапланової перевірки Черкаської
районної державної нотаріальної
контори».

На виконання даного комісією ГУЮ у
Черкаській області проведено
позапланову перевірку дотримання
нотаріусами порядку вчинення
нотаріальних дій та відповідності
законодавству документів, які
підтверджують сплату пенсійного збору
при посвідченні договорів
купівлі-продажу нерухомого майна у
Черкаській районній державній
нотаріальній конторі.

В ході проведення перевірки комісією
були виявлені порушення ст. 49 Закону
України «Про нотаріат» та п. 1 глави 8
розділу І Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,
пункту 15-3 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року № 1740, а саме: державним
нотаріусом Дмитренком Д.М. протягом
2012-2013рр. допускались випадки
посвідчення договорів купівлі-продажу
нерухомого майна без належного
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне
страхування.

У зв'язку з тим, що попередньою
комплексною перевіркою Черкаської
районної державної нотаріальної
контори 26.12.2013 року ОСОБА_1, як головою
комісії, було перевірено відповідність
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при посвідченні договорів
купівлі-продажу нерухомого майна, та як
наслідок не було виявлено вказані
порушення, начальником Головного
управління юстиції у Черкаській
області винесено наказ від 16.07.2014 року
№742/02 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1.».

Позивач, вважаючи вказаний наказ
незаконним, звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду з
даним адміністративним позовом за
захистом своїх прав, свобод та
інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну службу» державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що основними
обов'язками державних службовців є:
Додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.

Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень. У разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі доповісти про це
посадовій особі, яка дала доручення, а у
разі наполягання на його виконанні -
повідомити вищу за посадою особу.

Конкретні обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції (стаття 11
Закону України «Про державну службу»).

Окремо суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 14 Закону
України «Про державну службу»
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Враховуючи наведене, при наданні
оцінки правомірності накладення на
позивача оскаржуваного
дисциплінарного стягнення слід
виходити із загальних правил
притягнення працівників до
дисциплінарної відповідальності,
визначених КЗпП України, з урахуванням
особливостей, передбачених ст. 14 Закону
України «Про державну службу».

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано такі заходи
стягнення, як догана та звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено,
що дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Суд звертає увагу, що до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1 притягнуто у
зв'язку із вчиненням нею порушення, яке
було допущене 26 грудня 2013 року, про що
свідчать наказ Головного управління
юстиції у Черкаській області від 11.06.2014
року № 251/03 «Про проведення
позапланової перевірки Черкаської
районної державної нотаріальної
контори» та довідка про результати
позапланової перевірки дотримання
порядку вчинення нотаріальних дій та
відповідності законодавству
документів, які підтверджують сплату
пенсійного збору при посвідченні
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна у Черкаській районній державній
нотаріальній контор, на які як на
підставу для притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності
посилається Головне управління
юстиції у Черкаській області у наказі
від 16.07.2014 року №742/02 «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1.».

Враховуючи, що підставою для
притягнення ОСОБА_1 слугувало
порушення допущене нею 26 грудня 2013
року, а оскаржуваний наказ винесено
16.07.2014 року, суд приходить до висновку,
що до позивача застосовано
дисциплінарне стягнення після спливу
шестимісячного строку з дня вчинення
проступку, який встановлений ст. 148 КЗпП
України.

Необґрунтованим є твердження
відповідача про те, що статтею 148 КЗпП
України встановлено два окремих
строки, протягом яких до працівника
може бути застосовано дисциплінарне
стягнення - один місяць та шість
місяців, оскільки із вказаної норми
КЗпП України чітко вбачається, що
дисциплінарне стягнення
застосовується безпосередньо за
виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його виявлення,
однак дана норма містить застереження,
що дисциплінарне стягнення не може
бути накладене пізніше шести місяців з
дня вчинення проступку.

На підставі викладеного, відповідач не
довів правомірність оскаржуваного
наказу. Натомість позивач обґрунтував
правомірність заявлених позовних
вимог. За таких обставин суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Головного управління
юстиції у Черкаській області від 16.07.2014
року №742/02 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1.».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) грн. 08
коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 06
листопада 2014 року.