Справа № 808/4375/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року ( 14 год. 25 хв.)Справа №
808/4375/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Максименко Л.Я., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1,м. Запоріжжя

до відповідача: Генічеської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, м. Генічеськ

про: визнання протиправними дій,
скасування суми податкового боргу та
податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із
адміністративним позовом до
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач), в якому
позивач просить суд: визнати
протиправними дії відповідача щодо
визначення суми податкового боргу
ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, за
платежем «Орендна плата з фізичних
осіб» в сумі 58 012,27 грн. та формування
податкової вимоги від 06.06.2014 № 1247-21;
скасувати суму податкового боргу
ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, за
платежем «Орендна плата з фізичних
осіб» в сумі 58 012,27 грн., визначеного у
податковій вимозі Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
06.06.2014 № 1247-21.

27.08.2014 через канцелярію суду від
представника позивача у справі
надійшла заява про уточнення предмету
позовних вимог вх. № 32555, відповідно до
якої позивач крім раніше заявлених
вимог просить суд визнати протиправною
та скасувати податкову вимогу від
06.06.2014 № 1247-21 Генічеської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (Нижньосірогозьке
відділення), відповідно до якої
відносно ОСОБА_1 реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1 визначено суму податкового
боргу за платежем «Орендна плата з
фізичних осіб» в сумі 58 012,27 грн.

По суті заява позивача про уточнення
предмету позовних вимог це є
збільшенням позовних вимог.
Враховуючи, що вказана заява
відповідає вимогам ст. 137 КАС України
суд прийняв її до розгляду.

В обґрунтування позову посилається на
те, що дії податкового органу при
визначенні позивачу суми податкового
боргу та формуванні податкової вимоги
є протиправними виходячи з наступного.
Вказує, що ним, як орендарем, було
укладено з Нижньосірогозькою районною
державною адміністрацією декілька
договорів оренди земельних ділянок, за
якими ОСОБА_1 набув статус
землекористувача з моменту державної
реєстрації договорів, а саме з 19.07.2012.
Зазначає, що 16.08.2013 між позивачем та
орендодавцем укладені угоди про
внесення змін до вказаних договорів
оренди земельної ділянки, відповідно
до яких договори оренди припинені за
взаємною згодою сторін. Стверджує, що
листом від 15.10.2013 позивач повідомив
податковий орган про розірвання
договорів оренди землі від 17.02.2012.
Однак, за твердженням позивача,
контролюючий орган продовжував
нараховувати орендну плату до лютого
2014 року у зв'язку із чим і виник
податковий борг, визначений у спірній
податковій вимозі. Посилаючись на
положення ст. 125 ЗК України, ст. 653 ЦК
України, п. 287.1 ст. 287, п. 288.1 ст. 288
ПК України позивач просить
задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 15.09.2014 представник
позивача не прибув, клопотанням від
15.09.2014 вх. № 34856 просить суд розглянути
справу за його відсутності. Позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях від 29.07.2014 вх. № 29134
посилається на положення ст. ст. 5, 30
Закону України «Про оренду землі», ст.
ст. 210, 654 ЦК України та зазначає, що
податкова інспекція має право
припинити нарахування плати за
земельну ділянку тільки після внесення
відповідних змін до договорів оренди
та їх державної реєстрації. Наполягає
на тому, що договір оренди земельної
ділянки вважається розірваним з дати
внесення до державного реєстру речових
прав на нерухоме майно відповідної
інформації. З огляду на положення п. 288.1
ст. 288 ПК України вважає, що ОСОБА_1 було
правомірно нараховане грошове
зобов'язання по сплаті орендної плати
та винесено за несплату боргу
відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України
податкову вимогу від 06.06.2014. Просить у
задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Від представника відповідача також
надійшло клопотання від 26.08.2014 вх. № 32480,
в якому просить суд розглянути справу
за відсутності уповноваженого
представника. Проти позову заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Таким чином, суд визнав за доцільне
вирішити справу за наявними в ній
матеріалами, за відсутності
представників сторін, в порядку
письмового провадження.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України,
відповідно до якої у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які
беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

17.02.2012 між Нижньосірогозькою районною
державною адміністрацією Херсонської
області (орендодавець) та ОСОБА_1
(орендар) укладено договори оренди
землі: площею 60,8853 гектарів, договір
зареєстрований у Відділі Держкомзему
у Нижньосірогозькому районі про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 19.07.2012 № 01579; площею 42,3665
гектарів, договір зареєстрований у
Відділі Держкомзему у
Нижньосірогозькому районі про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 19.07.2012 № 01580; площею 93,2681
гектарів, договір зареєстрований у
Відділі Держкомзему у
Нижньосірогозькому районі про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 19.07.2012 № 01578; площею 28,3555
гектарів, договір зареєстрований у
Відділі Держкомзему у
Нижньосірогозькому районі про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 19.07.2012 № 01581.

Угодами від 13.09.2012 між ОСОБА_1 та
Нижньосірогозькою районною державною
адміністрацією Херсонської області
преамбули договорів оренди від 17.02.2012
викладені в новій редакції, а саме
змінено правовий статус орендаря - з
громадянина ОСОБА_1 на ФОП ОСОБА_1
Вказані угоди зареєстровані у Відділі
Держкомзему у Нижньосірогозькому
районі 17.09.2012 за № 01911,
№ 01913, № 01910, № 01912.

27.02.2013 ОСОБА_1 подано до Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
податкову декларацію з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) на 2013 рік,
відповідно до якої позивачем визначено
до сплати річну суму орендної плати,
яка підлягає сплаті в розмірі 154 215 грн.
із щомісячним перерахуванням по 12 851,25
грн.

16.08.2013 ФОП ОСОБА_1 та Нижньосірогозькою
районною державною адміністрацією
Херсонської області укладені угоди про
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок від 17.02.2012,
відповідно до умов яких сторонами
прийнято рішення припинити договори
оренди за взаємною згодою сторін.

Листом від 16.10.2013 за вих. № 1586/10 ОСОБА_1
направив до Генічеської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області повідомлення про
те, що відповідно до угод від 16.08.2013 з
Нижньосірогозькою районною державною
адміністрацією Херсонської області за
взаємною згодою сторін припинено дію
договорів оренди від 17.02.2012.

06.06.2014 Генічеською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області винесено податкову вимогу №
1247-21, про сплату гр. ОСОБА_1 податкового
боргу за узгодженими податковими
зобов'язаннями в сумі 58 012,27 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача
щодо визначення податкового боргу
позивачу та формування податкової
вимоги, гр. ОСОБА_1 звернувся із позовом
до суду.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

Відповідно до п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК
України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 ПК України
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

Пунктом 288.1 ст. 288 ПК України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Пунктами 288.2 - 288.4 ст. 288 ПК України
передбачено, що платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 288.7 ст. 288 ПК України
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п. 285.1 - 285.2 ст. 285 ПК України
базовим податковим (звітним) періодом
для плати за землю є календарний рік.
Базовий податковий (звітний) рік
починається 1 січня і закінчується 31
грудня того ж року (для новостворених
підприємств та організацій, а також у
зв'язку із набуттям права власності
та/або користування на нові земельні
ділянки може бути меншим 12 місяців).

Положеннями п. 286.2 ст. 286 ПК України
визначено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Як зазначалося вище позивачем подано
до Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області податкову декларацію з плати
за землю (земельний податок та/або
орендна плата за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
на 2013 рік, відповідно до якої позивачем
визначено до сплати річну суму
орендної плати, яка підлягає сплаті в
розмірі 154 215 грн. із щомісячним
перерахуванням по 12 851,25 грн.

Однак, укладеними між ФОП ОСОБА_1 та
Нижньосірогозькою районною державною
адміністрацією Херсонської області
угодами від 16.08.2013 припинено договори
оренди від 17.02.2012 за взаємною згодою
сторін.

Посилання відповідача на положення ст.
654 ЦК України, суд вважає безпідставним
з огляду на таке.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що
зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Однак, системний аналіз положень
вказаної норми свідчить про те, що
форма договору мається на увазі - усна
чи письмова форма, а також нотаріально
посвідчена.

В свою чергу, державна реєстрація
договору, яка вимагається, зокрема
положенням ст. 125 ЗК України, стосується
лише виникнення права оренди земельної
ділянки. Для припинення права
користування земельною ділянкою
згідно вимог закону достатньо згоди
сторін про розірвання договору оренди
вчинене у тій самі й формі, що і сам
договір.

В даному випадку договір було укладено
в письмовій формі, а тому форма
розірвання договору сторонами угоди, а
саме ОСОБА_1 та Нижньосірогозькою
районною державною адміністрацією
Херсонської області були дотримані.

Тому, суд приходить до висновку, що з
моменту підписання угод від 16.08.2013
договори оренди земельних ділянок слід
вважати розірваними.

Оскільки законодавець не пов'язує
момент припинення дії договорів оренди
земельних ділянок із внесенням
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, то доводи
відповідача в цій частині є
безпідставними.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України у
разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
податок сплачується попереднім
власником за період з 1 січня цього року
до початку того місяця, в якому він
втратив право власності на зазначену
земельну ділянку, а новим власником -
починаючи з місяця, в якому у нового
власника виникло право власності.

Враховуючи положення п. 288.1 ст. 288 ПК
України, п. 286.5 ст. 286 ПК України суд
приходить до висновку, що починаючи з
вересня 2013 року у позивача відпали
підстави для сплати орендної плати за
земельну ділянку.

Однак, вважаючи, що договори оренди
діють Генічеська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області продовжувала нараховувати
ОСОБА_1 податковий борг за несплату
самостійно задекларованих орендних
платежів.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається (вручається) також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, податкова
вимога формується, якщо: платник
податків не сплатив суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, у встановлені
Кодексом строки; платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання, визначену в податковому
повідомленні-рішенні, в установлені
законами строки; контролюючий орган, що
визначив суми грошового зобов'язання
платника податків, не є органом
державної податкової служби та
надіслав відповідному органу
державної податкової служби подання
про здійснення заходів з погашення
податкового боргу платника податків, а
також розрахунок його розміру.

Таким чином, суд зазначає, що податкова
вимога є документом, яким контролюючий
орган повідомляє платника податків про
невиконання ним свого податкового
обов'язку та виникнення у нього
податкового боргу.

Судом з'ясовано, що на момент
формування та виставлення
відповідачем оскаржуваної податкової
вимоги, а саме станом на 06.06.2014 за ОСОБА_1
в обліковій картці платника податків
рахувався податковий борг в сумі 58 012,27
грн., в т.ч. заборгованість з орендних
платежів, нарахованих за вересень -
грудень 2013 року в сумі 12 851,25 х 4 = 51 405,00
грн. та 6 607,27 грн. пені.

При цьому, станом на 30.09.2013 (термін
сплати орендних платежів за серпень 2013
року) у позивача згідно облікової
картки рахувалась заборгованість в
сумі 154 212,75 грн. та 6 957,71 грн. пені. На
підставі рішення Запорізького
окружного адміністративного суду від
15.11.2012 у справі № 0870/9409/12, та як
вбачається із облікової картки
платника податків із ОСОБА_1 було
списано заборгованість в розмірі 154 215,00
грн.

На підставі викладено, суд вважає, що
відповідач безпідставно заносив у
картку обліку платника податків ОСОБА_1
суми щомісячних орендних платежів,
самостійно задекларованих позивачем,
за період з вересня 2013 року по грудень
2013 року в сумі 51 405,00 грн.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, дії відповідача щодо
визначення суми податкового боргу
ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, за
платежем «Орендна плата з фізичних
осіб» в сумі 51 405,00 грн. та формування
податкової вимоги від 06.06.2014 № 1247-21 в
сумі 51 405,00 грн. суд вважає незаконними,
а тому позов в цій частині підлягає
задоволенню.

Також, суд задовольняє позовні
вимоги щодо визнання протиправною та
скасування податкової вимоги від 06.06.2014
№ 1247-21 Генічеської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (Нижньосірогозьке
відділення), відповідно до якої
відносно ОСОБА_1 реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1 визначено суму податкового
боргу за платежем «Орендна плата з
фізичних осіб» в частині необхідності
сплати 51 405,00 грн.

Дії відповідача щодо формування
податкової вимоги та саму податкову
вимогу в частині необхідності сплати
ОСОБА_1 пені в розмірі 6 607,27 грн. суд
вважає законними, оскільки вказана
пеня існувала ще станом на 30.09.2013 (на
момент припинення у позивача обов'язку
сплачувати орендні платежі), тобто
виникла раніше за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань.

Тому, в цій частині позовних вимог суд
відмовляє.

Позивач також просив суд прийняти
рішення щодо скасування суми
податкового боргу, визначеного у
податковій вимозі від 06.06.2014 № 1247-21, з
посиланням на положення п. 60.1.4 п. 60.1 ст.
60 ПК України.

Відповідно до п.п. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 ПК
України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо
рішенням суду, що набрало законної
сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

Оскільки суд вже захистив права
позивача шляхом прийняття рішення про
визнання частково протиправною та
скасування податкової вимоги в частині
нарахування 51 405,00 грн.
податкового боргу, то прийняття
рішення про скасування податкового
боргу в певній частині, визначеного у
податковій вимозі, є по суті одним і тим
самим.

Відповідно до частини третьої статті 94
КАС України якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи те, що позивачем сплачено
судовий збір за подання
адміністративного позову в сумі 182,70
грн., а заявлені позовні вимоги
задоволені в частині, то із
ОСОБА_1 слід стягнути 25,40 грн. судового
збору (1827,00 - 182,70)= 1644,30 грн. - 1618,90 грн.
(задоволені позовні вимоги в пропорції
на судовий збір) = 25,40 грн.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними
дій, скасування суми податкового боргу
та податкової вимоги, - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії відповідача
щодо визначення суми податкового боргу
ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, за
платежем «Орендна плата з фізичних
осіб» в сумі 51 405,00 грн. та формування
податкової вимоги від 06.06.2014 № 1247-21 в
сумі 51 405,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу від 06.06.2014 № 1247-21
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (Нижньосірогозьке відділення),
відповідно до якої відносно ОСОБА_1
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 визначено
суму податкового боргу за платежем
«Орендна плата з фізичних осіб» в
частині 51 405,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України 25,40 грн.
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко