Справа № 366/3124/14-а
Суддя: Ткаченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/3124/14-а
Провадження № 2/366/73/14
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року Іванківський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді
Ткаченка Ю.В.,

при секретарі судового
засідання - Євтушенко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду
адміністративний позов Іванківського
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Київській області до громадянина
Узбекистану ОСОБА_1 про примусове
видворення з України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом та просив
примусово видворити відповідача з
України, посилаючись на те, що до
Іванківського РС УДМС України в
Київській області надійшла інформація
від начальника Вишгородського
міжрайонного відділу ГУ СБУ України в
м. Києві та Київській області про те, що
на території Іванківського району з
порушенням міграційного законодавства
перебуває близько 10 громадян
Узбекистану, які не виїхали за межі
території України після закінчення
встановленого терміну. При перевірці
ринку в смт. Іванків виявили
громадянина Узбекистану, ОСОБА_1,1978 р.
н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1,
без документів, які посвідчують особу
та дають право на проживання в Україні.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату і час розгляду справи
повідомлявся судовою повісткою за
адресою, вказаною в позові, із заявами і
клопотаннями до суду не звертався.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до інформації, наданої на
запит суду Житомирським прикордонним
загоном Державної прикордонної служби
України № 51/995 від 17.10.2014 року, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в базі даних «відомості
про осіб, які перетнули державний
кордон України» не значиться.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч.3 ст.72, ст.183-5
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги або заперечення;
обов'язок по доказуванню вимог
позивача - суб'єкта владних повноважень
покладений на останнього.

Іноземець та особа без громадянства
можуть бути примусово видворені за
межі України з підстав та в порядку, що
визначені ст. 30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», ст. 13 Закону України
«Про імміграцію».

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» передбачено, що
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їхні дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у
сфері міграції, органи охорони
державного кордону (стосовно іноземців
та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму
Вищого Адміністративного Суду України
від 25.06.2009 N 1 "Про судову практику
розгляду спорів щодо статусу біженця
та особи, яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні" іноземець або
особа без громадянства можуть бути
примусово видворені з території
України лише на підставі постанови
адміністративного суду. Така постанова
приймається судом за зверненням
зазначених суб'єктів владних
повноважень з позовною заявою про
примусове видворення з України
іноземця чи особи без громадянства,
якщо вони не виконали у встановлений
строк без поважних причин рішення про
примусове повернення або є
обґрунтовані підстави вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення (частина перша статті 30 Закону
України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства") (
3773-17 ).

Тобто, з частини першої статті 30
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства" (
3773-17 ) випливає, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства передують дві
обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом
про примусове видворення; 2) ухилення
від виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення. Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття вказаними органами рішення
про примусове повернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» Рішення про
видворення іноземця та особи без
громадянства за межі України
приймається органом внутрішніх справ
за місцем його перебування з наступним
повідомленням протягом 24 годин
прокурора про підстави прийняття
такого рішення. За рішенням органу
внутрішніх справ видворення іноземця
та особи без громадянства за межі
України на підставах, визначених у
частині першій цієї статті,
супроводжується забороною подальшого
в'їзду в Україну строком до десяти
років, а на підставах, визначених у
частині другій цієї статті, може
супроводжуватися забороною подальшого
в'їзду в Україну строком до п'яти років.
Строки заборони подальшого в'їзду в
Україну обчислюються з дня винесення
зазначеного рішення. Порядок
виконання рішення про заборону
подальшого в'їзду в Україну
визначається законодавством України.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» Крім випадків,
зазначених у частині першій цієї
статті, іноземець та особа без
громадянства можуть бути видворені за
межі України за рішенням органів
охорони державного кордону (стосовно
осіб, затриманих ними у межах
контрольованих прикордонних районів
при спробі або після незаконного
перетинання державного кордону
України) або Служби безпеки України
з наступним повідомленням протягом 24
годин прокурора про підстави прийняття
такого рішення, якщо дії іноземця та
особи без громадянства грубо
порушують законодавство про статус
іноземців та осіб без громадянства
або суперечать інтересам
забезпечення безпеки України чи
охорони громадського порядку.

Відповідно до ч. 5, 6, 7 ст. 32 України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» іноземець та особа без
громадянства зобов'язані покинути
територію України у строк, зазначений
у рішенні про видворення. У разі
прийняття рішення про видворення
іноземця та особи без громадянства
за межі України в її паспортному
документі негайно анулюється віза і
вилучаються документи на право
перебування в Україні.

Іноземцю та особі без громадянства
може надаватися строк до п'яти днів для
виїзду з України після прийняття
зазначеного рішення.

У разі якщо ці особи ухиляються від
виїзду після прийняття такого рішення,
вони підлягають примусовому
видворенню на підставі постанови
адміністративного суду

З урахуванням наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
позивач не довів, що відповідач не
виконав в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення та наявні обґрунтовані
підстави вважати, що він
намагатиметься ухилятись від
виконання рішення, прийнятого
компетентним органом про примусове
повернення та заборону в'їзду в
Україну, оскільки позивачем не надано
копії рішення про примусове повернення
відповідача, або ж будь-які інші докази,
які б підтверджували його наявність і
ухилення відповідача від його
виконання.

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивача про поміщення відповідача до
пункту тимчасового перебування
іноземців та осіб без громадянства за
певною адресою, суд виходить з такого.

За змістом п. п. 26-28 постанови Пленуму
Вищого Адміністративного Суду України
від 25.06.2009 N 1 "Про судову практику
розгляду спорів щодо статусу біженця
та особи, яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні", суд під час
розгляду справ про примусове
видворення вирішує лише ці вимоги;
рішення суду про примусове видворення
іноземця або особи без громадянства
виконується територіальним органом
центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері міграції;
цей орган на підставі судового
рішення з подальшим повідомленням
протягом 24 годин прокурора розміщує
іноземців та осіб без громадянства,
указаних у частині першій статті 30
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства", у
пунктах тимчасового перебування
іноземців та осіб без громадянства, які
незаконно перебувають на території
України.

Відповідно до п.п.3,6 Типового
положення про пункт тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають в Україні, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. № 1110 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 2012 р. № 70), пункти
тимчасового перебування належать до
сфери управління ДМС; розміщення
іноземців та осіб без громадянства в
пункті тимчасового перебування
здійснюється адміністрацією такого
пункту на підставі рішення
територіального органу ДМС або органу
охорони державного кордону згідно з
актом, складеним пунктом тимчасового
перебування та органом, який доставив
іноземців та осіб без громадянства до
пункту.

У зв'язку з цим суд вважає, що
визначення судом пункту тимчасового
перебування іноземця виходить за межі
компетенції адміністративного суду.

На підставі зазначеного, керуючись
наведеними нормативно-правовими
актами та ст.ст. 9,11,86,159, 160,161,163,181,254 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративний позов
Іванківського районного сектору
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області до
громадянина Узбекистану ОСОБА_1 про
примусове видворення з України -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Іванківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня отримання копії даної
постанови з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції.

Постанова набирає чинності після
закінчення строку на її оскарження, а в
разі подання апеляції, після прийняття
рішення Київським апеляційним
адміністративним судом.

Суддя