Справа № 804/15064/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р. Справа № 804/15064/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Неклеса
О.М., одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства «Дніпрометробуд» про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Дніпрометробуд» (далі - ПАТ
«Дніпрометробуд», відповідач), в якому
просить:

- стягнути з ПАТ «Дніпрометробуд» на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно -
господарські санкції у розмірі 77069, 56
грн.;

- стягнути з відповідача на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 23, 12 грн.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що за 2 робочих місця,
призначених для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих інвалідами,
відповідач до 15.04.2014 р. повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 77069, 56 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 23, 12 грн. Внаслідок
несплати відповідачем вищевказаних
сум адміністративно-господарських
санкцій та пені, у відповідача
утворилась заборгованість у розмірі
77092, 68 грн. що, в свою чергу,
завдає шкоди інтересам держави, не
дозволяє в повній мірі створити
інвалідам необхідні умови, які дають
можливість вести повноцінний спосіб
життя. Представником позивача 06.10.2014 р.
подано до суду клопотання про розгляд
адміністративної справи без участі
представника.

Представником відповідача 06.10.2014 р.
подано заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначено, що підприємством вжито всіх
необхідних заходів щодо
працевлаштування інвалідів;
відповідач письмово інформував
Кіровський районний центр зайнятості
про наявність вакантних робочих місць
шляхом подання звітів форми № 3-ПН,
звертався до начальника Кіровського
районного центру зайнятості про
надання допомоги центром зайнятості
для направлення на підприємство
інвалідів робочої групи, проте
інваліди на ПАТ «Дніпрометробуд» для
працевлаштування направлені не були.
Враховуючи те, що обов'язок щодо
виявлення та реєстрації інвалідів, які
бажають працювати, здійснення пошуку
підходящої для інваліда роботи тощо
Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів» від 21.03.1991 р. №
875-XII (далі - Закон № 875-XII) покладено на
місцеві органи державної служби
зайнятості, а відповідачем належним
чином виконано усі покладені на нього
обов'язки щодо працевлаштування
інвалідів у 2013 р., відсутні правові
підстави для застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для інвалідів, та, відповідно, для
нарахування та сплати пені за
порушення строку сплати
адміністративно-господарських
санкцій. Представником відповідача
06.10.2014 р. подано до суду клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника в порядку письмового
провадження.

Положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України
встановлено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до ст. 128 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши письмові докази по справі,
оцінивши їх у сукупності, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ПАТ
«Дніпрометробуд» (ідентифікаційний
код 04880239) подано до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 р. за формою № 10-ПІ,
затвердженого наказом Міністерства
праці України від 10 лютого 2007 р.
№ 42.

Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013 р.,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу (осіб)
становить 184 осіб, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок № 02) становить 5
осіб; кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону № 875-XII (рядок № 03)
становить 7 осіб.

З огляду на те, що відповідно до звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 р. за формою 10-ПІ,
відповідачем самостійно не нарахована
та не сплачена сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
відповідачем розраховано суму позову,
пред'явленого щодо стягнення
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця для
працевлаштування інвалідів -
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 77069, 56 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 23, 12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-XII
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. ст. 18-1 Закону № 875-XII,
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Аналізуючи наведені норми
законодавства, суд доходить висновку,
що Закон № 875-XII покладає на
підприємство обов'язок створити
робочі місця для працевлаштування
інвалідів та повідомити про це органи
перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII, а
ті, в свою чергу, зобов'язані направити
підприємству на працевлаштування
інвалідів. Отже, на підприємства
покладено обов'язок по забезпеченню
певної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а не
обов'язок їх безпосереднього
працевлаштування.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що ПАТ «Дніпрометробуд»
щомісячно подавало до Кіровського
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська звіти за формою №
З-ПН за 2013 р. з зазначенням вакансій для
інвалідів: 01.01.2013 р. - 6 вакансій, 01.02.2013 р.
- 3 вакансії, 01.03.2013 р. - 2 вакансії, 03.04.2013
р. - 2 вакансії, 28.05.2013 р. - 1 вакансія,
17.06.2013 р. - 6 вакансій, 10.07.2013 р. - 5
вакансій, 04.08.2014 р. - 2 вакансії, 05.09.2014 р. -
2 вакансії, 07.10.2014 р. - 2 вакансії, 05.11.2014 р.
- 2 вакансії, 03.12.2013 р. - 2 вакансії (копії
вказаних звітів долучені до матеріалів
справи).

Відповідно до листа Кіровського
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська від 30.09.2014 р. № 1298,
складеного на запит
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів від 27.05.2014 р., повідомлено
позивача, що протягом 2013 р. ПАТ
«Дніпрометробуд» щомісячно надавало
звіти за формою № З-ПН, в тому числі, для
працевлаштування інвалідів, а саме:
звіт станом на 01.01.2013 р. - 6 вакансій, звіт
станом на 01.02.2013 р. - 3 вакансії, звіт
станом на 01.03.2013 р. - 2 вакансії, звіт
станом на 03.04.2013 р. - 2 вакансії, звіт
станом на 28.05.2013 р. - 1 вакансія, звіт
станом на 17.06.2013 р. - 6 вакансій, звіт
станом на 10.07.2013 р. - 5 вакансій, звіт
станом на 04.08.2014 р. - 2 вакансії, звіт
станом на 05.09.2014 р. - 2 вакансії, звіт
станом на 07.10.2014 р. - 2 вакансії, звіт
станом на 05.11.2014 р. - 2 вакансії, звіт
станом на 03.12.2013 р. - 2 вакансії.
Протягом 2013 р. на обліку у Кіровському
районному центрі зайнятості м.
Дніпропетровська перебувала 41 особа з
обмеженими фізичними можливостями, з
яких працевлаштовані 18 осіб. Інвалідів,
які мали бажання працювати на ПАТ
«Дніпрометробуд» у 2013 р. не було,
випадків відмов у працевлаштуванні
інвалідів протягом 2013 р. на даному
підприємстві не було.

Поряд з цим, судом встановлено, що
відповідач листом від 01.02.2013 р.
звертався до начальника Кіровського
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська про надання допомоги
та сприяти направленню на ПАТ
«Дніпрометробуд» інвалідів робочої
групи в кількості 2 осіб та листом від
12.03.2013 р. - про сприяння в направленні на
підприємство інвалідів робочої групи в
кількості 3 осіб.

Представником відповідача суду надано
список інвалідів ПАТ «Дніпрометробуд»
за 2013 р. (6 осіб).

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 20 Закону №
875-XII, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У ч. 2 ст. 218 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Судом встановлено, що відповідачем
виконано всі покладені на нього
Законом № 875-XII обов'язки щодо
виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів,
звітування перед Фондом соціального
захисту інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

У зв'язку з тим, що у діях відповідача
відсутній склад правопорушення, на
нього не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, відсутність у
населеному пункті за місцем
знаходження ПАТ «Дніпрометробуд»
інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

Тотожна правова позиція викладена у
постанові колегії Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України від 02.02.2010 по справі №
21-1982во09, постанові Верховного Суду
України від 31.01.2011 р. у справі № 21-60а10.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що відповідачем були вжиті всі залежні
від нього заходи для забезпечення
необхідної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, в повному
обсязі проінформовано відповідні
установи, але фактично не
працевлаштовано інваліда з причин,
незалежних від нього.

З огляду на недоведеність позивачем
фактів порушення ПАТ «Дніпрометробуд»
вимог чинного законодавства щодо
здійснення заходів для
працевлаштування інвалідів та доказів
ухилення відповідача від їх
працевлаштування у вигляді відмови,
тощо, суд приходить до висновку, що сам
факт відсутності на підприємстві
працевлаштованих інвалідів, ще не є
безспірною ознакою наявності підстав
для відповідальності ПАТ
«Дніпрометробуд», яка могла настати
лише у випадку невчинення останнім
прямо передбачених законодавством
заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення адміністративного
позову.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Суддя
О.М. Неклеса