Справа № К/9991/96268/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/96268/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області на
постанову Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від 21
грудня 2010 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 8 грудня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

29 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 та є інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням службових обов'язків з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивачу
призначена і виплачується пенсія у
розмірі 74 проценти відповідних сум
грошового забезпечення, нарахована
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області. На думку позивача, відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» він має
право на отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком та
державної пенсії для інвалідів ІІІ
групи в розмірі, не нижчому 6
мінімальних пенсій за віком, за період
з 1 січня 2007 року по даний час. Проте
зазначені виплати були проведені
відповідачем у значно менших розмірах.

Просив з урахуванням уточнення
позовних вимог:

поновити пропущений строк звернення до
суду;

визнати нечинним рішення і дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області;

зобов'язати відповідача провести
позивачу нарахування та виплату
недоплаченої державної та додаткової
пенсій за період з 1 січня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по
день винесення рішення суду відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

21 грудня 2010 року позивач подав до суду
заяву про відмову від позовної вимоги в
частині перерахунку державної пенсії
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 21
грудня 2010 року прийнято відмову ОСОБА_1
від позову в частині визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії щодо зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
перерахувати та виплатити державну
пенсію, а провадження в справі в цій
частині закрито.

Постановою Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від 21
грудня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено
повністю.

Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області щодо
відмови ОСОБА_1 провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІІ
групи, щодо якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком, передбачених статтею 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 1 січня 2007 року по 31 грудня
2007 року та нараховувати й виплачувати у
вказаному розмірі додаткову пенсію з 22
травня 2008 року з врахуванням статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 8 грудня
2011 року апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
задоволено частково. Постанову
Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 21
грудня 2010 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою позов задоволено
частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог
про зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області нарахувати
та виплатити додаткову пенсію
відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» за період з
1 січня 2007 року по 28 квітня 2010 року
залишено без розгляду.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
нараховувати та виплачувати на користь
ОСОБА_1, починаючи 29 квітня 2010 року
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю. в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статей 50, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з врахування виплачених
сум.

Вказуючи на допущені, на думку
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області,
судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судом
апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1, є інвалідом ІІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням службових
обов'язків з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ (в
редакції, що діяла до 1 січня
2008 року) особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам ІІІ групи - у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Проте підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI статтю
50 Закону № 796-ХІІ викладено в новій
редакції, відповідно до якої особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам IIІ групи - у розмірі
15 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії, передбаченої
статтею 50 Закону № 796-ХІІ, є мінімальний
розмір пенсії за віком, який відповідно
до частини першої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
9 липня 2003 року № 1058-ІV вираховується
виходячи з прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, тобто законами
України про Державний бюджет на
відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
додаткової пенсії, передбаченої
статтею 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
мінімальний розмір пенсії за віком,
який вираховується виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законами про Державний бюджет України
на відповідні роки, а не розміри
твердих сум, що установлені
постановами Кабінету Міністрів
України «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок державного бюджету» від 3 січня
2002 року № 1 (з урахуванням змін,
внесених постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 13 липня 2004 року № 894) та
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» від 28
травня 2008 року №530.

У 2009, 2010 роках змін до статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які б встановлювали обмеження щодо
зазначених виплат, не вносилось.

Пунктом 7 частини першої Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI
(набрав чинності 19 червня 2011 року)
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема, статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14 червня 2011 року № 3491-VI 6
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, пунктами 1 та 3
якої визначено інші розміри основної
та додаткової пенсії пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-УІ
встановлено, що у 2012 році норми і
положення статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Таким чином, з 23 липня 2011 року чинним
законодавством встановлено інші, ніж
передбачені статтею 50 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», розмір
додаткової пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою.

Станом на дату ухвалення судового
рішення судом апеляційної інстанції
зазначені зміни були внесені, тому в
нього були підстави для визначення 22
липня 2011 року кінцевою датою
перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до частин першої, другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України в редакції від 7
липня 2010 року (набрала чинності з 30
липня 2010 року) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

До прийняття зазначеної редакції
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України був встановлений
річний строк звернення до
адміністративного суду.

За правилами частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Спірні правовідносини виникли під час
дії редакції статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачала річний строк
звернення до суду.

Таким чином, у випадках звернення до
суду з позовом після 30 липня 2010 року
щодо позовних вимог за період до
зазначеної дати повинен
застосовуватись річний строк
звернення до суду, залишок якого після
30 липня 2010 року не повинен перевищувати
шести місяців. Оскільки позивач
звернувся до суду 29 жовтня 2010 року,
тобто залишок річного строку звернення
до суду після 30 липня 2010 року не
перевищує шести місяців, то його
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 29 жовтня 2009 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, неправильно застосував
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції, що
набрала чинності з 30 липня 2010 року), та
безпідставно залишив без розгляду
позовні вимоги з 29 жовтня 2009 року по 28
квітня 2010 року.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 8 грудня 2011
року змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини
постанови замість слів та цифр «28
квітня 2010 року» зазначити слова та
цифри « 28 жовтня 2009 року».

В абзаці четвертому резолютивної
частини постанови замість слів та цифр
«починаючи 29 квітня 2010 року» зазначити
слова та цифри «за період з 29 жовтня
2009 року по 22 липня 2011 року».

В решті постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 8 грудня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.