Справа № 816/3320/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.Справа № 816/3320/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на Постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
24.09.2014р. по справі № 816/3320/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз"

до Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

20 серпня 2014 року Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз" звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області, в
якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 20 травня 2014 року № ;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 28 травня 2014 року № ;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 20 травня 2014 року № в
частині стягнення податку на додану
вартість 632835,42 грн. та штрафних санкцій
в сумі 167452,00 грн.;

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.14 року
по справі № 816/3320/14 адміністративний
позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 28 липня 2014 року № та
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість за основним
платежем 632835,42 грн. та за штрафними
санкціями в сумі 167452,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
в цій частині нове судове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 11 березня 2014 року по 24 квітня
2013 року працівниками Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області було
проведено планову виїзну
документальну перевірку ПАТ "Гадячгаз",
з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2012
року по 31 грудня 2013 року.

Результатами перевірки оформлені
Актом від 29 квітня 2014 року N266/16-07-22-05524660,
яким зафіксовано порушення позивачем
п.44.1 ст.44, п.п.135,5,4 п.135.5 ст.135, п.138.2, п.138.4,
п.п.138.10.2, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся на
загальну суму 2828912,46 грн.; п. 198.1, п.198.2,
п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.10 п.201.1, п.201.4 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму
податкових зобов'язань на 702 730,85 грн. та
п. 176.2 ст.176, п. 119.2 ст.119 Податкового
кодексу України, у результаті чого у
поданих до Гадяцької ОДПІ податкових
розрахунках ф. № 1ДФ за IV квартал 2012
року не включені виплачені доходи
самозайнятим особам за ознакою доходу
"157".

Не погоджуючись з вказаними висновками
ПАТ "Гадячгаз" 07 травня 2014 року подало
до Гадяцької ОДПІ заперечення на Акт
перевірки.

За результатами розгляду вказаних
заперечень Гадяцької ОДПІ надано
відповідь № 1156/10/16-07-22-26 від 15 травня 2014
року якою у задоволенні заперечень ПАТ
"Гадячгаз" відмовлено, а викладені в
Акті перевірки висновки залишено без
змін.

За результатами розгляду Акту
перевірки №266/16-07-22-14/05524660 Гадяцькою
ОДПІ були винесені податкові
повідомлення-рішення від 20 травня 2014
року № , № , № .

Вищезазначені податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем до Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Полтавській області в порядку
встановленому статтею 56 Податкового
кодексу України.

В ході розгляду вказаної скарги
наказом Гадяцької ОДПІ № 386 від 18
червня 2014 року було призначено
позапланову виїзну документальну
перевірку ПАТ "Гадячгаз" з 19 червня 2014
року терміном 5 робочих днів.

В період з 19 червня 2014 року по 25 червня
2014 року працівниками Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області було
проведено позапланову виїзну
перевірку ПАТ "Гадячгаз", , з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2012
року по 31 грудня 2013 року.

Результати перевірки були оформлені
актом № 489/16-07-22.14/05524660 від 03 липня 2014
року яким було зафіксовано порушення
ПАТ "Гадячгаз" п.44.1 ст. 44, пп. 135.5.4. п. 135.5
ст.135, п.138.2, п.138.4, п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138,п.п.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на прибуток в періоді, що
перевірявся на загальну суму 2 756 538,59
грн. та п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.10
ст.201, п.201.1, п.201.4, ст.201 Податкового
кодексу України в результаті чого
занижено суму податкових зобов'язань
по сплаті податку на додану вартість
всього на 685224,84 грн.

Не погоджуючись з вказаними висновками
ПАТ "Гадячгаз" подав до Гадяцької ОДПІ
заперечення на вказаний Акт перевірки.

Гадяцька ОДПІ листом від 16 липня 2014
року № 1525/10/16-07-22-28 повідомило позивача,
що у задоволенні заперечень ПАТ
"Гадячгаз" відмовлено, а викладені в
Акті перевірки висновки залишено без
змін.

17 липня 2014 року на адресу позивача
надійшло рішення Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
результати розгляду скарги, яким
скасовано податкові
повідомлення-рішення Гадяцької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Полтавський області від 20
травня 2014 року № в частині
податку на прибуток в розмірі 108561 грн.
(в тому числі за основним платежем 72374
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями 36187 грн.) та № в частині
податку на додану вартість 87368,71 грн. (в
тому числі за основним платежем 69895, 00
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями 17473,75 грн.); в іншій частині
залишено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення без змін, а скаргу
ПАТ "Гадячгаз" - без задоволення. Крім
того, залишено без змін податкове
повідомлення-рішення Гадяцької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Полтавській області від 20
травня 2014 року №.

На виконання вимог рішення Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Полтавській області від 16
липня 2014 року №1492/10/16-31-10-04-12 Гадяцькою
ОДПІ 28 липня 2014 року винесені податкові
повідомлення-рішення форми "Р" № ,
яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств на 4134 807,68 грн. та № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на 865774,66 грн.

Не погоджуючись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач для захисту своїх прав
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 28
липня 2014 року № та № в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість за основним платежем
632835,42 грн. та за штрафними санкціями в
сумі 167452,00 грн.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову,
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 28 липня 2014 року № та
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість за основним
платежем 632835,42 грн. та за штрафними
санкціями в сумі 167452,00 грн.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
січня 2004 року між позивачем та ВАТ
"Укрнафта" було укладено договір № 5/3-Г
про постачання природного газу
власного видобутку, терміном дії до 21
грудня 2014 року. Термін дії договору
було продовжено на 2005 рік та до березня
2006 року шляхом підписання додаткових
угод.

Незважаючи на припинення договірних
умов між ПАТ "Гадячгаз" та ВАТ "Укрнафта"
у зв'язку з недосягненням між сторонами
згоди стосовно умов постачання газу,
позивач протягом березня - червня 2006
року продовжував здійснювати відбір
газу з внутрішньопромислових
газопроводів ВАТ "Укрнафта".

У зв'язку з чим ВАТ "Укрнафта"
звернулася до Господарського суду
Полтавської області про стягнення з
ВАТ "Гадячгаз" вартості природного газу
в кількості 11078,260 тис. куб м.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 02 грудня 2008
року відмовлено у задоволенні позову
ВАТ "Укрнафта" до ВАТ "Гадячгаз" про
стягнення вартості 11078,260 тис. куб м.
природного газу.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 11
лютого 2009 року рішення господарського
суду Полтавської області від 02 грудня
2008 року скасовано, стягнуто з ВАТ
"Гадячгаз" на користь ВАТ "Укрнафта"
вартість 11078,260 тис. куб м. природного
газу в сумі 12 762 155,62 грн.

Постановою Вищого господарського суду
України 11 червня 2009 року касаційна
скарга ВАТ "Гадячгаз" на постанову
Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 11 лютого 2009
року залишена без задоволення, а
постанова Київського міжобласного
апеляційного суду від 11 лютого 2009 року -
без змін.

13 серпня 2009 року ухвалою Верховного
суду України відмовлено ВАТ "Гадячгаз"
у порушенні касаційного провадження з
перегляду постанови Вищого
господарського суду України від 11
червня 2009 року.

На підставі вищезазначеного ПАТ
"Гадячгаз" у 2009 році віднесло до складу
непокритих збитків товариства суму
12762155,62 грн. у зв'язку з тим, що зазначені
витрати не стосуються витрат поточного
звітного періоду, тобто не підпадають
під дію пунктів 5-7 П(С)БО 16 "Витрати".

Пунктом 5.10 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
встановлено, що у разі коли після
продажу товарів (робіт, послуг)
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
перерахунок у випадках повернення
проданих товарів чи права власності на
такі товари (результати робіт, послуг)
продавцю, платник податку - продавець
та платник податку - покупець
здійснюють відповідний перерахунок
валових доходів або валових витрат
(балансової вартості основних фондів) у
звітному періоді, в якому сталася така
зміна суми компенсації.

У відповідності до вимог п. 5.10 ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" позивач включив
до складу валових витрат суму 11227811,00
грн., яка виникла внаслідок дооцінки
природного газу придбаного у ВАТ
"Укрнафта" за період з березня по
червень 2006 року.

Згідно з п. 12.1.5 ст. 12 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(чинного в 2009 році) платник податку -
покупець зобов'язаний збільшити валові
доходи на суму непогашеної
заборгованості (її частини), визнаної у
порядку досудового врегулювання
спорів або судом чи за виконавчим
написом нотаріуса, у податковому
періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день від дня
граничного строку погашення такої
заборгованості (її частини),
передбаченого договором або визнаною
претензією;

б) або 30-й календарний день від дня
прийняття рішення судом про визнання
стягнення) такої заборгованості (її
частини) або вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

На виконання вказаних вимог Закону ВАТ
"Гадячгаз" включило до складу валових
доходів заборгованість в сумі 12762155,62
грн.

Колегія суддів зазначає, що
правомірність включення позивачем до
складу валових доходів та складу
валових витрат суми по ВАТ "Укрнафта"
під час складання декларації з податку
на прибуток за 2009 рік підтверджується
Актом перевірки № 615/23/05524660 від 30 червня
2010 року.

В подальшому ПАТ "Гадячгаз" звернулося
до Харківського апеляційного
господарського суду із заявою про
перегляд постанови Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 11 лютого 2009
року за нововиявленими обставинами.

20 грудня 2012 року Харківським
апеляційним господарським суду
переглянуто постанову Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 11 лютого 2009
року у справі № 20/386, постанову
скасовано та прийнято нову якою з ПАТ
"Гадячгаз" стягнуто на користь ПАТ
"Укрнафта" вартість 11078,260 тис. метрів
куб. природного газу у розмірі 1841214,43
грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02 квітня 2013 року постанова
Харківського апеляційного
господарського суду від 20 грудня 2012
року залишена без змін, а касаційну
скаргу ПАТ "Укрнафта" - без задоволення.

Вартість природного газу в сумі 12762155,52
грн. була скорегована в
бухгалтерському обліку Товариства та
визначена заборгованість перед ВАТ
"Укрнафта" у сумі 1841214,43 грн.

За змістом рішення господарського суду
Полтавської області від 08 грудня 2008
року, постанови Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 11 лютого 2009
року, постанови Харківського
апеляційного господарського суду від
20 грудня 2012 року предметом позовних
вимог була вартість 1078,260 тис. м куб
належного ВАТ "Укрнафта" природного
газу, отриманого ВАТ "Гадячгаз".

Відповідно до вимог ст. 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

До складу інших доходів
включають: вартість товарів, робіт,
послуг, безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

За визначенням п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
безоплатно надані товари, роботи,
послуги це товари, що надаються згідно
з договорами дарування, іншими
договорами, за якими не передбачається
грошова або інша компенсація вартості
таких товарів чи їх повернення, або без
укладення таких договорів.

Враховуючи те, що з 11 лютого 2009 року
було наявне судове рішення про
стягнення з ВАТ "Гадячгаз" вартості
11078,260 тис. м куб. природного газу, яке
було скасовано постановою
Харківського апеляційного
господарського суду якою ПАТ "Гадячгаз"
зобов'язано відшкодувати ВАТ "Укрнафта"
вартості 11078,260 тис. м. куб. природного
газу, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
висновки Гадяцької ОДПІ щодо порушення
ПАТ "Гадячгаз" п.п. 135.5.4 п. 135.5. ст. 135
Податкового кодексу України в частині
обов'язку декларування та сплати
податку на прибуток з різниці вартості
природного газу не відповідають
фактичним обставинам справи та
спростовуються матеріалами справи у їх
сукупності.

Колегія суддів зазначає, що різниця між
зобов'язаннями ПАТ "Гадячгаз" щодо
сплати вартості природного газу
обсягом 11078,260 тис. м. куб у сумі 10920941,19
грн. не є доходом ПАТ "Гадячгаз", набутим
2013 році та не підпадає під ознаки
доходу, визначені п.п. 14.1.54 Податкового
кодексу України, а тому зазначена
різниця в вартості природного газу не
може бути об'єктом оподаткування в
розумінні ст.ст. 22 та 134 Податкового
кодексу України, яка визначає, що
об'єктом оподаткування податком на
прибуток є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших: витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що відповідачем
протиправно збільшено ПАТ "Гадячгаз"
грошове зобов'язання зі сплати податку
на прибуток в сумі 2074978,82 грн. та
застосовано фінансову санкцію в сумі
1037489,41 грн.

Стосовно висновків податкової
про завищення задекларованих
позивачем показників у рядку 06.1 АВ
Декларації "Адміністративні витрати"
на загальну суму 25 315,00 грн., колегія
суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.

Пунктом 138.4 вказаної статті
встановлено, що витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством включать: а) загальні
корпоративні витрати, в тому числі
організаційні витрати, витрати на
проведення річних та інших зборів
органів управління, представницькі
витрати; б) витрати на службові
відрядження й утримання апарату
управління підприємством (у тому числі
витрати на оплату праці
адміністративного апарату) та іншого
загальногосподарського персоналу; в)
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона); г) винагороди
за консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що отримує
платник податку для забезпечення
господарської діяльності; ґ) витрати на
оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф,
телефон, телекс, телефакс, стільниковий
зв'язок та інші подібні витрати); д)
амортизація нематеріальних активів
загальногосподарського використання;
е) витрати на врегулювання спорів у
судах; є) плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банків;
ж) інші витрати загальногосподарського
призначення.

Згідно із приписами абз. 1 п.п. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
до витрат не включаються витрати, які
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Колегія суддів зазначає, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Як вбачається з матеріалів
справи, на підтвердження понесених
адміністративних витрат позивачем
суду надано рахунки за реактивну
електроенергію, рахунки за акт. е/е
згідно договору № 0167 від 22.02.2008 року,
акти про обсяг спожитої (переданої)
споживачу (субспоживачу) електричної
енергії, рахунки-акти за
теплокомунікаційні послуги,
інформацію про розрахунки за
телекомунікаційні послуги, акти
здачі-прийняття наданих послуг,
рахунки-фактури, акти про надання
послуг по договору про обслуговування
емісії, рахунки, акти про виконання
комплексу заходів щодо створення умов
використання та забезпечення
електромагнітної сумісності
радіоелектронних засобів, акти
виконаних робіт, довідки-рахунки про
оплату за вчинення нотаріальних дій до
реєстрів, заяви на переказ готівки,
квитанції.

Врахувавши вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що висновок
Гадяцької ОДПІ щодо завищення
суб'єктом господарювання
адміністративних витрат є
безпідставним та спростовується
матеріалами справи.

В актах перевірки від 29 квітня 2014
року та 03 липня 2014 року відповідачем
зроблено висновок про завищення ПАТ
"Гадячгаз" обсягу
виробничо-технологічних витрат та
нормованих втрат природного газ за
період з липня 2012 року по грудень 2013
року, що на думку відповідача призвело
до заниження податку на прибуток в сумі
627 943,65 грн. та податку на додану
вартість в сумі 632 835,42 грн., суд не
погоджується у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1
Податкового кодексу України
Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів
на митну територію України за
договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного
Кодексу визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

В п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України зазначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Податкова накладна виписується
на кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Врахувавши вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що для отримання права
на формування податкового кредиту із
сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), та права на
віднесення витрат по його придбанню до
складу валових витрат, платник ПДВ
повинен мати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 1.1 Наказу Мінстерства
енергетики та вугільної промисловості
від 23.11.2011 № 737 "Про визначення розмірів
нормативних втрат і
виробничо-технічних втрат природного
газу в газорозподільних мережах"
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29.11.2011 за № 1361/20099,
встановлено, що обсяги втрат і
виробничо-технічних втрат природного
газу в газорозподільних мережах
розраховуються відповідно до Методики
визначення питомих
виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 09.07.2003
за № 570/7891; Методики визначення питомих
виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 09.07.2003
за № 571/7892 та Методики визначення
питомих втрат газу при його
вимірюваннях побутовими лічильниками
в разі неприведення об'єму газу до
стандартних умов, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 21.10.2003 № 595, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 25.12.2003
за № 1224/8545.

Пунктом 21 статті 1 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" від 08 липня 2010 року №
2467-VI визначено, що розподіл природного
газу - господарська діяльність на ринку
природного газу, що підлягає
ліцензуванню і пов'язана з
транспортуванням природного газу
газорозподільними мережами з метою
його доставки споживачам.

Згідно з п. 7 Методичних положень з
планування, обліку і калькулювання
собівартості продукції (робіт, послуг)
на підприємствах з газопостачання та
газифікації, затверджених наказом
Мністерства палива та енергетики
України від 20 жовтня 2006 року №394
витрати, що включаються до
собівартості продукції (робіт, послуг)
з постачання та транспортування газу,
які несе підприємство у процесі своєї
діяльності протягом звітного періоду,
тобто операційні витрати підприємства
на виробництво і збут, управління та
інші операційні витрати за звітний
період групуються відповідно до їх
економічного змісту за такими
елементами: матеріальні витрати (за
винятком вартості зворотних відходів);
витрати на оплату праці; відрахування
на соціальні заходи; амортизація
основних фондів та нематеріальних
активів; інші операційні витрати.

Згідно п.п. 7.1 наказу № 394 до складу
елемента "Матеріальні витрати"
належать витрати на: сировину та
матеріали (включаючи вартість
природного газу, зрідженого газу та
газу використаного на власні потреби,
виробничо-технологічні витрати і
втрати (технічно неминучий убуток) за
встановленими нормативами.

Підпунктом 4.4. Наказу № 394 передбачено,
що кількість природного газу,
використаного на власні потреби,
виробничо-технологічні витрати і
втрати (технічно неминучий убуток) за
встановленими нормативами
визначається за розрахунками згідно із
затвердженими нормативними
положеннями.

Відповідно до Положення про порядок
визначення граничних обсягів
виробничо-технологічних витрат і
нормованих втрат природного газу, що
виникають у газорозподільних мережах,
затвердженого Наказом Містерства
палива та енергетики України № 668 від 26
жовтня 2004 року нормовані (нормативні)
втрати газу - сума
виробничо-технологічних витрат газу та
його втрат за рахунок неприведення
об'єму виміряного газу до стандартних
умов.

Згідно з п. 3 вищевказаного Положення,
виробничо-технологічні витрати газу
(далі по тексту - ВТВ) - це газ, що
витрачається на виконання певного виду
роботи під час його транспортування
(виконання комплексу робіт, пов'язаних
з введенням в експлуатацію
новозбудованих, реконструйованих або
капітально відремонтованих об'єктів
системи газопостачання та опалення
газорегуляторних пунктів та іншого
газорегуляторного обладнання).

ВТВ газу - це газ, що втрачається під час
його транспортування
газорозподільними та
внутрішньобудинковими мережами
(граничний витік газу, під час якого ще
можливо забезпечити надійне
функціонування та умовну нормативну
герметичність газопроводів,
з'єднувальних деталей, арматури,
компенсаторів, газового обладнання,
приладів).

Втрати газу за рахунок
неприведення об'єму виміряного газу до
стандартних умов - втрати газу, що
виникають у разі неприведення до
стандартних умов результатів
вимірювання об'ємів газу низького
тиску, які вимірюються лічильниками, що
не мають спеціальних пристрою для
автоматичного приведення до
стандартних умов їх показників у разі
зміни тиску та/або температури газу.

Сума показників всіх вище перелічених
видів втрат та витрат являє собою
загальний обсяг нормованих
(нормативних) втрат газу.

Пунктом 4.1 вищевказаного
положення передбачено, що рівень
граничних виробничо-технологічних
витрат газу визначається на підставі
розрахунків виконаних на базі Методики
визначення питомих
виробничо-технологічних витрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затвердженої наказом
Мінпаливенерго від 30 травня 2003 року №
264 зареєстрованої Міністерством
юстиції України 09 липня 2003 року за №
571/7892.

Згідно з п. 4.2 Положення рівень
граничних нормованих втрат газу
визначається на підставі розрахунків,
виконаних на базі визначення питомих
виробничо-технологічних втрат на базі
Методики визначення питомих
виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затвердженої наказом
Мінпаливенерго від 30 травня 2003 року №
264, зареєстрованої Міністерством
юстиції України 09 липня 2003 року за №
570/7891 та Методики визначення питомих
втрат, природного газу при його
вимірюваннях побутовими лічильниками
в разі не приведення об'єму газу до
стандартних умов, затвердженої наказом
Мінпаливенерго від 25 жовтня 2003 року №
595, зареєстрованої Міністерством
юстиції України 25 грудня 2003 року за №
1224/8545.

Пунктом 1.4 передбачено, що Положення
застосовується на підприємствах
незалежно від форми власності, у
структурних підрозділах підприємств,
виділених в окрему планово-облікову
одиницю, що виконують і надають послуги
з транспортування газу.

Згідно з п. 5.5 Положення, для
підприємств з газопостачання та
газифікації, що здійснюють
транспортування газу за регульованим
тарифом обсяги ВТВ та нормованих втрат
газу визначаються на рік цими
підприємствами самостійно.

Як вбачається з матеріалів
справи, за період з 01 квітня 2012 року по 31
грудня 2013 року ПАТ "Гадячгаз" отримав
від Національної акціонерної компанії
"Нафгогаз України" 1904,839 тис.куб.м,
природного газу, для
виробничо-технічних витрат та
нормованих втрат природного газу, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами.

Відповідно до п. 140.3 ст. 140
Податкового кодексу до витрат не
включається сума фактичних втрат
товарів, крім втрат у межах норм
природного убутку чи технічних
(виробничих) втрат та витрат із
розбалансування природного газу в
газорозподільних мережах, що не
перевищують розмір, визначений
Кабінетом Міністрів України або
уповноваженим ним центральним органом
виконавчої влади, або іншим органом,
визначеним законодавством України.

Відповідно до п. 5.8 Методики
визначення питомих
виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30 травня 2003 року № 264,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09 липня 2003 року за № 570/7891;
Методики визначення питомих
виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30 травня 2003 року № 264,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09 липня 2003 року за № 571/7892 та
Методики визначення питомих втрат газу
при його вимірюваннях побутовими
лічильниками в разі неприведення
об'єму газу до стандартних умов,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України від 21
жовтня 2003 року № 595, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 25 грудня
2003 року за № 1224/8545 природний газ,
отриманий для покриття
виробничо-технологічних витрат та
нормованих втрат включається до
собівартості транспортування
природного газу та є складовою
частиною, що передбачена в структурі
тарифу на транспортування природного
газу розподільними трубопроводами.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що позивачем
правомірно було включено до
собівартості транспортування
природного газу в період з 01 квітня 2012
року по 31 грудня 2013 року
виробничо-технологічні витрати та
нормовані втрати природного газу
обсягом 1904,839 тис.м.куб на загальну суму
6814108,54 грн.

Як вбачається з матеріалів
справи, на підтвердження правомірності
віднесення до складу
виробничо-технологічних витрат та
нормативних втрат природного газу 1904,839
тис.м.куб на загальну суму 6814108,54 грн.
позивачем до суду першої інстанції
надано договори на купівлю-продаж
природного газу, додаткові угоди до
договорів на кіпівлю-продаж природного
газу, податкові накладні, порядки денні
комісії з інвентаризації природного
газу ПАТ "Гадячгаз", акти-розрахунки на
списання виробничо-технологічних
витрат та нормативних втрат природного
газу, акти приймання-передачі
природного газу, а тому, враховуючи все
вищевказане, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог в частині визнання
протиправними та скасувати податкових
повідомлень-рішень Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 28
липня 2014 року № та № в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість за основним платежем 632
835,42 грн. та за штрафними санкціями в
сумі 167 452,00 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.14 року
по справі № 816/3320/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гадяцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.2014р.
по справі № 816/3320/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П'янова Я.В. Чалий І.С.