Справа № 826/6846/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6846/14
інстанції: Клименчук Н.М.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до товариства з
обмеженою відповідальністю «Пул Енд
Беа України» про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Київське міське відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
позивач) звернулося до суду з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Пул Енд Беа України»
(далі - відповідач, ТОВ «Пул Енд Беа
України») про стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу зі створення
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, за 2013 рік у
розмірі 363447,22 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
червня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про задоволення позову,
вважаючи, що судом неповно з'ясовано
обставини справи та неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Пул Енд Беа України» є юридичною
особою, яка використовує найману працю
.

Відповідачем на протязі 2013 року
регулярно надсилалися звіти до
Київського міського центру зайнятості
про наявність вакансій із зазначенням
у колонці 15 відомостей щодо наявності
робочих місць для інвалідів.

За підсумками 2013 року на адресу
позивача від ТОВ «Пул Енд Беа України»
надійшов звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно з яким середньооблікова
кількість штатних працівників
відповідача становить 143 особи,
норматив робочих місць для інвалідів - 6
осіб, фактично на підприємстві працює 1
інвалід.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Законів
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
- Закон №875-XII), «Про зайнятість
населення» (далі - Закон №5067-VI),
Господарським кодексом України (далі -
ГК України), Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 року №70
(далі - Порядок №70 ).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону №875-XII, державна
служба зайнятості здійснює пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

У ч.1 ст.19 Закону №875-XII закріплено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Ч.1 ст.20 Закону №875-XII регламентовано, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно з п.2 Порядку №70, звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають (
надсилають рекомендованим листом )
щороку до 01 березня відділенням Фонду,
в яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом. Інформацію про
наявність вільних робочих місць (
вакантних посад ) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

У ст.218 ГК України закріплено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
порушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає, зокрема, за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що законодавством у галузі
соціального захисту інвалідів
передбачено зобов'язання суб'єктів
господарювання, які використовують
найману працю, створювати робочі місця
для інвалідів та забезпечувати їх
працевлаштування шляхом подання
звітності до відповідних центрів
зайнятості. Невиконання цього
обов'язку зумовлює накладення на
суб'єкта господарювання
адміністративно-господарських
санкцій, крім випадків, коли
підприємством буде доведено вжиття
всіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу на те, що обов'язок підприємства
зі створення робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком займатися пошуком інвалідів
для їх працевлаштування.

Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Верховного Суду України від
02.04.2013 року у справі №21-95а13, яке у
відповідності з вимогами ч.1 ст.244-2 КАС
України, є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Таким чином, оскільки відповідачем
було завчасно подано звітність до
територіального центру зайнятості із
зазначенням у колонці 15 звітів про
наявність вакансій відомостей щодо
створення спеціальних робочих місць, у
тому числі й для інвалідів, то колегія
суддів вважає, що ТОВ «Пул Енд Беа
України» вжито всіх залежних від нього
заходів для виконання свого обов'язку
із забезпечення нормативу робочих
місць для інвалідів та недопущення
господарського правопорушення.

Натомість позивач, діючи всупереч з
вимогами ч.2 ст.19 Конституції України,
безпідставно, за відсутності складу
правопорушення застосував до
відповідача
адміністративно-господарські санкції.

Доводи апелянта про те, що звітування
відповідача перед центром зайнятості
про наявність вакантних місць для
інвалідів не може бути підставою для
звільнення його від відповідальності
за невиконання нормативу робочих місць
для інвалідів, судова колегія вважає
необґрунтованими, безпідставними і
такими, що повністю спростовуються
викладеною аргументацією.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності жодних
правових підстав для задоволення
адміністративного позову та приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому залишає
його без змін.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 05.11.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.