Справа № 822/4245/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4245/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріДехтярук В.В. , за
участі: представника позивача
представника відповідачаСимчака С.В.,
Лещишина Р.М.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
прокурора Віньковецького району
Хмельницької області, до Головного
управління Держземагенства у
Хмельницькій області, третя особа на
стороні відповідача - ОСОБА_5 с.
Карачіївці Віньковецького району
Хмельницької області про визнання
незаконними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача, третя особа на стороні
відповідача-ОСОБА_5, в якому просить
визнати незаконними та скасувати
накази Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області № 22-2361/14-14-СГ, № 22-2362/14-14-СГ, №
22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014 року, якими
затверджено документацію із
землеустрою та передачі в оренду 3
земельні ділянки (землі
сільськогосподарського призначення)
загальною площею 86 га на території
Говорівської сільської ради, які
розташовані за межами населених
пунктів з метою надання їх в оренду для
ведення фермерського господарства.

Свій позов позивач мотивує тим, що
розпорядженням Віньковецької районної
державної адміністрації № 138/2012-р від
10.05.2012 року ОСОБА_5 надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок з метою
подальшого їх отримання в оренду з
земель резервного фонду на території
Говорівської сільської ради площею 86
га для ведення фермерського
господарства.

Наказами Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області № 22-2361/14-14-СГ, № 22-2362/14-14-СГ, №
22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014 року, затверджено
документацію із землеустрою та
передачі в оренду трьох земельних
ділянок (землі сільськогосподарського
призначення) загальною площею 86 га на
території Говорівської сільської ради,
які розташовані за межами населених
пунктів з метою надання їх в оренду для
ведення фермерського господарства.

Перевіркою встановлено, що вказані
накази винесені з порушенням чинного
законодавства тому підлягають
скасуванню з наступних підстав.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України
«Про фермерське господарство»
земельні ділянки надаються громадянам
для ведення фермерського господарства
єдиним масивом з розташованими на них
водними джерелами та лісовими
угіддями, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури.

ОСОБА_5, звернувся із заявою про
затвердження проектів землеустрою
трьох земельних ділянок загальною
площею 86 га із земель запасу на
території Говорівської сільської ради,
які розташовані за межами населених
пунктів з метою надання їх в оренду для
ведення фермерського господарства не
єдиним масивом, а саме: дві земельні
ділянки площами 45 та 11 га знаходяться в
с. Говори, що розташовані поблизу, третя
земельна ділянка площею 30 га
знаходиться в селі Ломачинці. Таке
розташування земельних ділянок
суперечить вимогам частини 7 статті 7
Закону України «Про фермерське
господарство».

Крім того у заяві від 07.09.2014 року яку
подав ОСОБА_5, до Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області не зазначено дані щодо
кількості членів фермерського
господарства та наявності у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, а також він не
обґрунтував розмірів вищевказаних
земельних ділянок з врахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства, а саме: не навів доказів
наявності сільськогосподарської
техніки та інших засобів для обробітку
землі, не обґрунтував необхідність
отримання таких великих площ земельних
ділянок та не зазначив при цьому самі
перспективи діяльності фермерського
господарства.

Таким чином Головне управління
Держземагенства у Хмельницькій
області, прийнявши накази № 22-2361/14-14-СГ,
№ 22-2362/14-14-СГ, № 22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014
року, порушило вимоги статтей 15-1, 122, 123
Земельного кодексу України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснивши суду, що
розпорядженням Віньковецької районної
державної адміністрації № 138/2012-р від
10.05.2012 року ОСОБА_5 надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок з метою
надання їх в оренду з земель резервного
фонду на території Говорівської
сільської ради площею 86 га для ведення
фермерського господарства.

Наказами Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області № 22-2361/14-14-СГ, № 22-2362/14-14-СГ, №
22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014 року, затверджено
документацію із землеустрою та
передачі в оренду трьох земельних
ділянок (землі сільськогосподарського
призначення) загальною площею 86 га на
території Говорівської сільської ради,
які розташовані за межами населених
пунктів з метою надання їх в оренду для
ведення фермерського господарства.

Перевіркою встановлено, що вказані
накази винесені з порушенням чинного
законодавства тому підлягають
скасуванню з наступних підстав.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України
«Про фермерське господарство»
земельні ділянки надаються громадянам
для ведення фермерського господарства
єдиним масивом з розташованими на них
водними джерелами та лісовими
угіддями, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури.

ОСОБА_5, звернувся із заявою про
затвердження проектів землеустрою
трьох земельних ділянок загальною
площею 86 га із земель запасу на
території Говорівської сільської ради,
які розташовані за межами населених
пунктів з метою надання їх в оренду для
ведення фермерського господарства не
єдиним масивом, а саме: дві земельні
ділянки площами 45 та 11 га знаходяться в
с. Говори, що розташовані поблизу, третя
земельна ділянка площею 30 га
знаходиться в селі Ломачинці. Таке
розташування земельних ділянок
суперечить вимогам частини 7 статті 7
Закону України «Про фермерське
господарство».

Крім того у заяві від 07.09.2014 року яку
подав ОСОБА_5, до Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області не зазначено дані щодо
кількості членів фермерського
господарства та наявності у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, а також він не
обґрунтував розмірів вищевказаних
земельних ділянок з врахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства, а саме: не навів доказів
наявності сільськогосподарської
техніки та інших засобів для обробітку
землі, не обґрунтував необхідність
отримання таких великих площ земельних
ділянок та не зазначив при цьому самі
перспективи діяльності фермерського
господарства.

Таким чином Головне управління
Держземагенства у Хмельницькій
області, прийнявши накази № 22-2361/14-14-СГ,
№ 22-2362/14-14-СГ, № 22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014
року, порушило вимоги статтей 15-1, 122, 123
Земельного кодексу України.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
повністю, пояснивши суду, що накази
прийняті відповідно до вимог
Земельного кодексу України. У чинному
законодавстві відсутнє визначення
поняття єдиного масиву, можливості
надати землю ОСОБА_5, єдиним масивом,
тобто однією земельною ділянкою такої
площі не було можливості, що
підтверджується копією картографічних
матеріалів.

Третя особа-ОСОБА_5, в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
повністю, пояснивши суду, що отримав
земельні ділянки для ведення
фермерського господарства без
порушень чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, третьої особи, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 2, частини 2
статті 4 Земельного кодексу України
встановлено, що земельні відносини,- це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Об'єктами земельних відносин є
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї).

Завданням земельного
законодавства є регулювання земельних
відносин з метою забезпечення права на
землю громадян, юридичних осіб,
територіальних громад та держави,
раціонального використання та охорони
земель.

Повноваження центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин
встановлені статтею 15-1 Земельного
кодексу України.

Зокрема згідно пункту є-1 частини 1 цієї
статті Земельного кодексу України до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин
належить розпорядження землями
державної власності в межах,
визначених цим Кодексом.

Одним із суб'єктів права власності на
землю відповідно до пункту в) частини 1
статті 80 Земельного кодексу України є
держава, яка реалізує це право через
відповідні органи державної влади,-на
землі державної власності.

Частинами 1, 2 статті 84 Земельного
кодексу України визначено, що у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності.

Право державної власності на землю
набувається і реалізується державою
через органи виконавчої влади
відповідно до повноважень, визначених
цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 7, 8 статті 93
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки-це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в
оренду громадянам та юридичним особам
України, іноземцям і особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним
державам.

Орендодавцями земельних ділянок є їх
власники або уповноважені ними особи.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно частин 1, 2 статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 123
Земельного кодексу України надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Віньковецька районна державна
адміністрація Хмельницької області
своїм розпорядженням № 138/2012-р від
10.05.2012 року надала ОСОБА_5 за його заявою
від 21 лютого 2012 року, дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок з метою
надання їх в оренду з земель резервного
фонду на території Говорівської
сільської ради орієнтованою площею 86
га для ведення фермерського
господарства, терміном на 30 років.

Таке розпорядження прийнято
відповідно до повноважень наданих
районним державним адміністраціям
підпунктом а) частини 3 статті 122
Земельного кодексу України, чинної на
дату прийняття розпорядження, згідно
якої районні державні адміністрації на
їх території передають земельні
ділянки із земель державної власності
(крім випадків, визначених частиною
сьомою цієї статті) у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для
сільськогосподарського використання.

Згідно частини 1 статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності» № 5245-VI від
06.09.2012 року, який набрав чинності з 01
січня 2013 року, стаття 122 Земельного
кодексу України викладена в новій
редакції, згідно якої районні державні
адміністрації позбавлені права
передавати земельні ділянки із земель
державної власності за межами
населених пунктів для
сільськогосподарського використання.

Відповідно до частини 4 статті 122
Земельного кодексу України в новій
редакції статті, яка набрала чинності з
01 січня 2013 року центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Згідно частин 4, 10 статті 123 Земельного
кодексу України проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Згідно частин 1, 4, 5, 6, 7 статті 186-1
Земельного кодексу України проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок усіх категорій та форм
власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається
замовником або розробником до
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин,
або його територіального органу для
здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах
першій-третій цієї статті, при
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
забороняється вимагати:

-додаткові матеріали та документи, не
включені до проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідно до статті 50 Закону України
«Про землеустрій»;

-надання погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки будь-якими іншими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами та організаціями;

-проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
самостійно та незалежно від погодження
проекту іншими органами, зазначеними у
частинах першій-третій цієї статті, у
визначений законом строк.

В зв'язку з тим, що з 01 січня 2013 року
розпорядником земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності для передачі у
власність або у користування для всіх
потреб фізичних чи юридичних осіб став
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи, відповідно до
цього центрального органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальних органів, перейшли також
і повноваження по затвердженню
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок.

Оскільки розробник проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки подав такий проект на
погодження до Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області, позивач звернувся із
відповідними письмовими заявами від
07.09.2014 року (зареєстрованими у
відповідача 12.03.2014 року) в яких просить
затвердити проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності, розташованими за
межами населених пунктів Говорівської
сільської ради Віньковецького району
Хмельницької області відповідно
площами 11 га, 30 га, 45 га, та надати їх
йому в користування на 30 років для
ведення фермерського господарства та
укласти договори оренди земельних
ділянок. До заяви позивачем додані
відповідні документи згідно із
переліком.

Всі оригінали документів які були
додані до вищевказаних заяв позивача,
оглянуті в судовому засіданні.

Головне управління Держземагенства у
Хмельницькій області своїми наказами
№ 22-2361/14-14-СГ, № 22-2362/14-14-СГ, № 22-2363/14-14-СГ
від 24.07.2014 року, затвердило проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду ОСОБА_5 для ведення
фермерського господарства (01.02) за
межами населених пунктів Говорівської
сільської ради Віньковецького району
Хмельницької області та вирішило
надати в оренду ОСОБА_5 земельні
ділянки площами 11 га, 30 га, 45 га для
ведення фермерського господарства (01.02)
строком на 20 років, які розташовані за
межами населених пунктів Говорівської
сільської ради Віньковецького району
Хмельницької області і укласти
договори оренди земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності від імені
Головного управління Держземагенства
у Хмельницькій області.

Відповідно до частини 13 статті 123
Земельного кодексу України підставою
відмови у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 6 статті 186-1
Земельного кодексу України підставою
для відмови у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
його положень вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Позивач в судовому засіданні не навів
жодних доказів того, що затверджені
наказами № 22-2361/14-14-СГ, № 22-2362/14-14-СГ, №
22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014 року Головного
управління Держземагенства у
Хмельницькій області проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду ОСОБА_5 для ведення
фермерського господарства за межами
населених пунктів Говорівської
сільської ради Віньковецького району
Хмельницької області не відповідають
вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Суд при вирішенні спору не бере до
уваги пояснення позивача у позові та
пояснення представника позивача в
судовому засіданні про те, що земельні
ділянки для ведення фермерського
господарства надані позивачу не єдиним
масивом, а також те що у заявах від
07.09.2014 року (зареєстрованих у
відповідача 12.09.2014 року), які подав
ОСОБА_5, до Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області не зазначено дані щодо
кількості членів фермерського
господарства та наявності у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, а також не
обґрунтував розмірів вищевказаних
земельних ділянок з врахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства, а саме: не навів доказів
наявності сільськогосподарської
техніки та інших засобів для обробітку
землі, не обґрунтував необхідність
отримання таких великих площ земельних
ділянок та не зазначив при цьому самі
перспективи діяльності фермерського
господарства, враховуючи наступне.

Дійсно відповідно до частин 1, 2, 7 статті
7 Закону України «Про фермерське
господарство» № 973-IV від 19.06.2003 року для
отримання (придбання) у власність або в
оренду земельної ділянки державної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації. Для отримання у
власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Заяву громадянина про надання
земельної ділянки у власність або в
оренду районна або міська державні
адміністрації або орган місцевого
самоврядування розглядають у місячний
строк і в разі її задоволення дають
згоду на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується та затверджується
відповідно до закону.

Земельні ділянки надаються громадянам
для ведення фермерського господарства
єдиним масивом з розташованими на них
водними джерелами та лісовими
угіддями, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури.

Дослідження змісту вказаної статті
цього Закону дає підстави зробити
висновок про те, що вимоги цієї статті
стосуються змісту заяви яка подається
у відповідний орган для отримання
згоди на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки і ніяким чином не
регулює питання затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок. Порядок затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок визначений тільки Земельним
кодексом України.

Позивач не оскаржував в позові
розпорядження Віньковецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області № 138/2012-р від 10.05.2012 року про
законність надання дозволу ОСОБА_5 за
його заявою від 21 лютого 2012 року на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок з метою
надання їх в оренду з земель резервного
фонду на території Говорівської
сільської ради орієнтованою площею 86
га для ведення фермерського
господарства, терміном на 30 років,
відповідно в суді не досліджувалася
законність змісту заяви ОСОБА_5 до
Віньковецької районної державної
адміністрації з проханням надати
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою та доданих до неї
документів.

Також позивач помилково трактує зміст
статті 7 Закону України «Про фермерське
господарство» щодо поняття надання
земельних ділянок єдиним масивом.

Земельна ділянка повинна надаватися
без виключення із її площі
розташованих на них водних джерел та
лісових угідь, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури і це є в розумінні
законодавця поняття єдиного масиву.

Жоден законодавчий чи нормативний акт
не обмежує кількість земельних ділянок
які можуть бути надані фізичній чи
юридичній особі у користування.

Виходячи із трактування змісту статті 7
Закону України «Про фермерське
господарство» наведеного позивачем, у
всіх випадках коли особа бажає
отримати землю у користування площею,
яку неможливо надати однією земельною
ділянкою, треба відмовляти у наданні
земельних ділянок, що є недопустимим.

Як вбачається із пояснень представника
відповідача, єдиним масивом, тобто
однією земельною ділянкою такої площі
надати ОСОБА_5, не було можливості, що
підтверджується копією картографічних
матеріалів, тому за його заявами йому
було надано три земельні ділянки в
різних місцях, що не суперечить чинному
законодавству.

Враховуючи встановлені в судовій
справі обставини, суд не знаходить
правових підстав для того щоб визнати
незаконними та скасувати накази
Головного управління Держземагенства
у Хмельницькій області № 22-2361/14-14-СГ, №
22-2362/14-14-СГ, № 22-2363/14-14-СГ від 24.07.2014 року,
якими затверджено документацію із
землеустрою та передачі в оренду трьох
земельних ділянок (землі
сільськогосподарського призначення)
загальною площею 86 га на території
Говорівської сільської ради, які
розташовані за межами населених
пунктів з метою надання їх в оренду для
ведення фермерського господарства.

Аналізуючи все в сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
необґрунтований та недоведений у
судовому засіданні дослідженими
доказами, тому у його задоволенні
необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 2, 4, 15-1, 80, 84, 93, 116, 122, 123, 124, 186-1
Земельного кодексу України, ст. 7 Закону
України «Про фермерське господарство»,
ст. ст. 346-354 ЦК України ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163,
167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 10.11.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10
листопада 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський