Справа № К/9991/8766/11-С
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/8766/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

позивача ОСОБА_2

представника відповідача
ТімощукаА.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Карлівської об?єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011

у справі №2а-322/10/1670

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Карлівської міжрайонної державної
податкової інспекції в Полтавській
області

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та податкових
повідомлень-рішень -,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011,
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Карлівської МДПІ
№ /0 від 05.10.2009, №/1 від 10.12.2009,
якими визначено податкове
зобов?язання з податку на додану
вартість в сумі 507176 грн., у т.ч. за
основним платежем 338117 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями 169059
грн.; №/0 від 05.10.2009, №/1 від
10.12.2009, якими визначено податкове
зобов?язання з податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем в
сумі 253612,20 грн.; №/0 від 05.10.2009,
№/1 від 10.12.2009, якими визначено
податкове зобов?язання з податку з
доходів найманих працівників в сумі
20659,50 грн., у т.ч. за основним платежем
6886,50 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями 13773 грн., рішення від 05.10.2009
№ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 340 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну
планову перевірку дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період з
01.07.2008 по 30.06.2009, за результатами якої
складено акт від 24.09.2009 № 111.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 № 13-92 «Про
прибутковий податок з громадян», в
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 253612
грн.;

- п. 8.1.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
в результаті чого донараховано податок
з доходів фізичних осіб при виплаті
доходів громадян, на суму 6886,5 грн., в
тому числі по періодах: 2008 рік 6136,5 грн.
(липень 2008 року 678,75 грн., серпень 2008 року
1044,75 грн., вересень 2008 року 1164,75 грн.,
жовтень 2008 року 1212,75 грн., листопад 2008
року 1017,75 грн., грудень 2008 року 1017,75 грн.),
2009 рік 750 грн. (січень 2009 року 750 грн.);

-пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за 2008 рік (липень
грудень) на суму 338117 грн.;

-п. 1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме, незабезпечення
проведення розрахункових операцій
через зареєстрований, опломбований у
встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим реєстратор
розрахункових операцій.

Підставою для таких висновків стало
надходження від ВПМ Полтавської МДПІ
20.01.2009 вх. № 107 та від Карлівського РВ
УМВС 19.01.2009 вх. № 31 матеріалів про
порушення позивачем податкового
законодавства, до яких було додано
копію акту інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей, що
проводилася по магазину «Лагуна» 15-16
грудня 2008 року. В акті інвентаризації
за період з 09.06.2008 по 15.12.2008 було
зазначено виручку в сумі 2796513,25 грн.,
тоді як згідно декларації за 2008 рік (3-4
квартали) позивачем було задекларовано
валовий дохід в сумі 611475 грн., тому
встановлено заниження
оподатковуваного доходу за 2008 рік на
1690748,55 грн. З урахуванням вказаних даних
акту інвентаризації встановлено також
заниження позивачем податкових
зобов'язань з ПДВ за липень-грудень 2008
року на суму 338117 грн. (460445 грн. (за даними
акту перевірки) -122328 грн. (задекларовані
дані)).

Факт неутримання та неперерахування
позивачем податку з доходів фізичних
осіб, виплачених громадянам,
встановлено на підставі надісланих ВПМ
Полтавської МДПІ (вх. № 284 від 18.02.2009),
Карлівським РВ ГУ МВС України в
Полтавській області (вх. № 31 від 19.01.2009)
до відповідача матеріалів колективних
заяв ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
їх пояснень, що вони працювали у
позивача з кінця 2006 року по грудень 2008
року (включно) та отримували заробітну
плату в розмірі 1200 грн. (крім ОСОБА_7.),
тому звіркою даних 1 ДФ та відомостей
нарахування заробітної плати
встановлено заниження
оподатковуваного доходу по найманих
працівниках на 11310 грн. по кожному, у
зв'язку з чим донараховано податку з
доходів найманих працівників в сумі
1669,5 грн. Було взято також до уваги
письмове пояснення ОСОБА_7 на ім'я
Карлівської МДПІ (вх. № 3365 від 22.09.2009), в
якому було вказано, що вона працювала у
позивача з 08.09.2008 по 18.12.2008 без
оформлення трудових відносин та
отримувала заробітну плату в сумі 2280
грн., оскільки податок з доходів
фізичних осіб із вказаної суми не
утримувався та не перераховувався до
бюджету, позивачу додатково
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 342 грн. Враховано
письмове пояснення ОСОБА_8, яке
надійшло до Карлівської МДПІ 22.09.2009 вх.
№ 3363, про те, що остання працювала у
позивача з 15.07.2008 по 03.02.2009 і протягом
вказаного періоду отримала 32500 грн.,
оскільки податок з доходів фізичних
осіб із вказаної суми не утримувався та
не перераховувався до бюджету,
позивачу додатково донараховано
податок з доходів фізичних осіб в сумі
4875 грн. За таких обставин загальна сума
донарахованого податку з доходів
фізичних осіб склала 6886,5 грн. (1669,5 + 342 +
4875).

Порушення позивачем п. 1 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме,
незабезпечення проведення
розрахункових операцій через
зареєстрований, опломбований у
встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим реєстратор
розрахункових операцій типу Датекс МР
500 Т, заводський № ДГ 90009537, встановлено
на підставі акту інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей по
магазину «Лагуна» та копій
нефіскальних звітів (Z-звітів за 07.10.2008
та 13.12.2008 № 2515).

На підставі акта перевірки від 24.09.2009 №
111 відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
05.10.2009, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 507176 грн., у тому числі за
основним платежем 338117 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 169059
грн.; податкове повідомлення-рішення
№/0 від 05.10.2009, яким визначено
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб за основним
платежем в сумі 253612,20 грн.; податкове
повідомлення-рішення № /0 від
05.10.2009, яким визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів
найманих працівників в сумі 2065950 грн., в
тому числі за основним платежем 6886,50
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 13773 грн.; рішення від 05.10.2009 №
про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 340 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право: здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Відповідно п. 1.7. Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового та
валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 11.06.2004 № 326 (далі - Порядок ),
факти виявлених порушень податкового
та валютного законодавства
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, з посиланнями на первинні або
інші документи, які зафіксовані за
обліком та підтверджують наявність
зазначених фактів.

Розділом ІІ Порядку передбачено, що за
кожним відображеним в акті фактом
порушення податкового та валютного
законодавства необхідно: висвітлити
показники, які відображаються
платником податків у податковій
звітності, та фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на підставі
первинних документів обліку платника
податків у розрізі періодів; у разі
виявлення розбіжностей чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків, в якому дане
порушення здійснено, при цьому додати
до акта письмові пояснення платника
податків та, за їх наявності,
відповідальних осіб за ведення обліку
доходів і витрат суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи щодо встановлених порушень;
зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи з обліку,
а у разі відсутності такого - інші
докази, що достовірно підтверджують
наявність факту порушення.

Таким чином, перевірка суб'єкта
господарювання з питань дотримання
вимог податкового законодавства
передбачає обов'язкове дослідження
органом державної податкової служби
бухгалтерських первинних та
фінансово-господарських документів
такого суб'єкта господарювання,
результати якого можуть бути підставою
для висновку про порушення суб'єктом
господарювання вимог податкового
законодавства.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» органам державної
податкової служби надано право
вимагати від керівників підприємств,
установ і організацій, що
перевіряються в ході планових та
позапланових виїзних перевірок,
проведення інвентаризацій основних
фондів, товарно-матеріальних цінностей
та коштів, у разі відмови у проведенні
таких інвентаризацій або при
проведенні адміністративного арешту
активів - звернутися до суду щодо
спонукання до проведення таких
інвентаризацій.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що під час проведення
перевірки податковий орган не вимагав
у позивача проведення інвентаризації,
висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства зроблені виключно на
підставі акту контрольної перевірки
інвентаризації по магазину «Лагуна»
від 16.12.2008, наданого податковому органу
працівниками магазину, складеного без
дотримання вимог Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
11.08.1994 № 69.

Акт не містить відомостей, які
підлягають обов'язковому фіксуванню в
ході інвентаризації, зокрема, аналізу
досліджених товарно-матеріальних
цінностей (кількість, ціна, сума
товарно-матеріальних цінностей,
зазначених в інвентаризаційному описі,
та їх фактично виявлена кількість, ціна
та сума, відхилення). Із зазначених в
акті цифрових даних у грошовому виразі
неможливо встановити, які
товарно-матеріальні цінності
інвентаризувалися, які первинні
бухгалтерські документи при цьому
використовувалися. Інвентаризаційні
описи, а також порівняльні відомості
між даними бухгалтерського обліку і
даними інвентаризаційних описів
відсутні. Таким чином, відомості у
вказаному акті контрольної перевірки
інвентаризації мали сумнівний
характер, що підтверджено звітом
аудиторської фірми «Корн».

Крім того, акт контрольної перевірки
інвентаризації було підписано ОСОБА_8
як особою, уповноваженою позивачем,
згідно довіреності від 09.08.2008, однак
вказаною довіреністю доручалося
здійснення представництва інтересів
позивача у будь-яких установах,
підприємствах, організаціях, отримання
та подання від її імені документів,
заяв, укладання договорів постачання
продукції, трудових угод. Право на
організацію інвентаризації ТМЦ та
підписання актів інвентаризації від
імені позивача зазначеною довіреністю
не надавалося.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5
підтвердили, що під час інвентаризації
у приміщенні магазину «Лагуна» ними
здійснювався перерахунок товару, акт
контрольної перевірки інвентаризації
з переліком товарів було складено за
межами магазину ОСОБА_8, підтвердити
відповідність зафіксованих в цих
документах відомостей фактичним даним
не можуть, акт не підписували,
наявність нестачі заперечили.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ
Порядку не допускається відображення в
акті перевірки необґрунтованих даних,
а також суб'єктивних припущень
посадових осіб, що здійснюють
перевірку, які не мають підтверджених
доказів.

Оскільки висновки акту перевірки про
заниження позивачем валового доходу на
1690748,55 грн., у зв?язку з чим позивачу було
визначено податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в сумі
253612,20 грн., ґрунтувались на суб?єктивних
судженнях посадових осіб, відповідача,
що проводили перевірку, а не на
достовірно встановлених доказах,
правильними є висновки судів
попередніх інстанцій про
протиправність здійснених
донарахувань.

З цих же підстав підлягає скасуванню і
податкове повідомлення-рішення
відповідача про донарахування
позивачу податкових зобов?язань з
податку на додану вартість, оскільки
виключно акт інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей, що
проводилася по магазину «Лагуна» 15-16
грудня 2008 року, не може бути підставою
для визначення податкових зобов?язань,
крім того зазначений акт не дає
можливості встановити, по яким
господарським операціям з поставки
товарів (робіт, послуг) позивачем було
отримано виручку у розмірі 2762668 грн., чи
були вказані операції об'єктом
оподаткування ПДВ, а також не
встановлено, яка з подій, передбачених
пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», була датою
виникнення податкового зобов'язання з
ПДВ для позивача та на підставі яких
первинних бухгалтерських документів.

Щодо порушення позивачем вимог пп.8.1.1
ст.8, п.19.2 ст.19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» у
зв?язку з неутримання та
неперерахуванням податку з доходів
фізичних осіб, виплачених гр.ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, судова
колегія погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що
зазначене порушення відповідачем,
всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України не
доведено.

Судами встановлено, що гр.ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 працювали у позивача на
підставі трудових договорів,
зареєстрованих у Карлівському
районному центрі зайнятості, якими
передбачено, що оплата праці
здійснюється у розмірі мінімальної
заробітної плати на місяць.

Зазначений розмір заробітної плати
підтверджується відомостями про
видачу заробітної плати по магазину
«Лагуна», в яких наявні підписи
працівників про отримання відповідних
сум заробітної плати, табелів обліку
робочого часу, вказані відомості було
відображено позивачем у податкових
розрахунках форми 1 ДФ, з яких сплачено
відповідні суми податку з доходів
фізичних осіб. Мінімальний розмір
заробітної плати зазначених
працівників підтверджено і в ході
розгляду трудового спору у
Карлівському районному суді
Полтавської області.

Перебування ОСОБА_7 у трудових
відносинах позивачем та виплату їй
доходу в сумі 2280 грн. відповідачем не
доведено.

Щодо виплати позивачем доходу ОСОБА_8,
то суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що відносини, що
виникли на підставі довіреності від
09.08.2008, якою ОСОБА_8 уповноважувалась на
представництво інтересів позивача, є
цивільно-правові, на час їх існування
ОСОБА_8 була зареєстрована як фізична
особа-підприємець, а тому у зазначених
відносинах позивач не є податковим
агентом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_8

Слід погодитись і з висновками судів
попередніх інстанцій, що відповідачем
не надано достатніх доказів на
підтвердження факту проведення у
магазині «Лагуна» розрахункових
операцій через незареєстрований РРО,
тобто продаж товарів споживачам із
занесенням даних до незареєстрованого
РРО, що виключає підстави для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 340 грн., на підставі
рішення від 05.10.2009 №.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують, обов?язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, ч.2 ст.71 КАС України
покладається на суб?єкта владних
повноважень, а тому посилання
відповідача, що позивачем не надано
доказів на спростування його висновків
є безпідставними.

За встановлених обставин, доводи
касаційної скарги правильності
висновків суду першої та апеляційної
інстанції не спростовують та не можуть
бути підставою для їх скасування з
наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Карлівської
об?єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011 - без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун