Справа № 0308/18575/12
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
К/800/46381/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Кочана В.М., Рецебуринського
Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 грудня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 липня 2014 року по справі
№ 0308/18575/2012

за позовом ОСОБА_4

до Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області

(далі - Управління)

про визнання незаконним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні

дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління, в якому
просив визнати неправомірним та
скасувати рішення про відмову у
призначенні пенсії за віком зі
зменшенням пенсійного віку на 8 років,
визнати за позивачем право на пенсію зі
зменшенням пенсійного віку на 8 років
відповідно до статті 55 Закону України
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ), зобов'язати відповідача
призначити зазначену пенсію з 31 січня
2012 року.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області
від 21 грудня 2012 року, залишено без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 липня 2014
року, позов задоволено.

Визнано неправомірним дії Управління
щодо відмови у призначенні пенсії за
віком зі зменшенням пенсійного віку на
8 років.

Зобов'язано Управління призначити
ОСОБА_4 пенсію зі зменшенням пенсійного
віку, як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з
31 січня 2012 року.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норми
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанцій і
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія
2), що підтверджується посвідченням
НОМЕР_1 (а.с.8).

31 січня 2012 року позивач звернувся до
Управління із заявою про призначення
пенсії за віком зі зменшенням
пенсійного віку на 8 років у
відповідності до статті 55 Закону №
796-ХІІ. Позивачем до заяви були додані
наступні документи: довідки
від 12 грудня 2011 року № 193 та № 194 про
заробіток для обчислення пенсії, копії
особових рахунків № 0569.

В подальшому було додано довідку від 30
січня 2012 року № 14 про розрахунок
заробітної плати ОСОБА_4 безпосередньо
за дні роботи в зоні відчуження з
31 липня по 18 серпня 1987 року та лист
Відкритого акціонерного товариства
«Рівнешляхбуд» від 12 грудня 2011 року №
195 з якого вбачається, що надання
довідки про фактичну заробітну плату в
зоні відчуження, її кратність та
середній збережений заробіток за
місцем роботи є неможливим, оскільки
термін зберігання первинних
документів закінчився, вони були
знищені.

Відповідачем відмовлено ОСОБА_4 у
призначенні пенсії зі зменшенням
пенсійного віку на 8 років, оскільки
суми заробітної плати зазначені в
довідці від 30 січня 2012 року №
14 не відповідають сумам нарахування
заробітної плати в особових рахунках
за 1987 рік.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ОСОБА_4 звернувся до Управління із
заявою про призначення пенсії
відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ
та надав всі необхідні документи,
передбачені Порядком подання та
оформлення документів для призначення
пенсій, які підтверджують його право на
призначення пенсії зі зменшенням
пенсійного віку, оскільки позивач в
період з 31 липня по 18 серпня 1987 року
працював в населеному пункті зони
відчуження, проте відповідач
неправомірно відмовив у задоволенні
заяви.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій з наступних
мотивів.

Згідно статті 10 Закону № 796-ХІІ
учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у
будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно
від кількості робочих днів, а у 1988-1990
роках - не менше 30 календарних днів, у
тому числі проведенні евакуації людей
і майна з цієї зони, а також тимчасово
направлені або відряджені у зазначені
строки для виконання робіт у зоні
відчуження, включаючи
військовослужбовців, працівники
державних, громадських, інших
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві. Перелік цих
пунктів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 55 вказаного Закону
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій. Учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали у 1987 році у зоні
відчуження не менше 14 календарних днів,
пенсійний вік зменшується на 8 років.

Відповідно до статті 65 Закону № 796-ХІІ
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та потерпілим
від Чорнобильської катастрофи
видаються посвідчення, виготовлені за
зразками, затвердженими Кабінетом
Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи» є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом.

Видача посвідчень провадиться
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською і
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за поданням районних
державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 січня 1997 року № 51 «Про
затвердження Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
затверджено Порядок видачі посвідчень
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (далі -
Порядок).

Вказаним Порядком визначено, зокрема,
правила видачі посвідчень учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
коло осіб, яким вони видаються.

Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України 25
листопада 2005 року № 22-1 та
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 27 грудня 2005 року за №1566/11846
передбачено, що при призначенні
(перерахунку) пенсії за віком
надаються, зокрема, документи, які
засвідчують особливий статус особи, та
довідка про період (періоди) участі в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
форма якої затверджена постановою
Державного комітету СРСР по праці та
соціальних питаннях від 9 березня 1988
року №122.

Документами, що підтверджують статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користування пільгами,
встановленими Законом № 796-ХІІ є
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи».

Такі документи, як довідки про період
роботи (служби) у зоні відчуження
відповідно до статті 15 Закону № 796-ХІІ є
лише підставою для визначення статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Аналізуючи наведені норми права, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що єдиним документом, що підтверджує
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та надає
право користування пільгами,
встановленими Законом № 796-ХІІ,
зокрема, призначення пенсії зі
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій, є посвідчення «Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий
від Чорнобильської катастрофи».
Різного роду довідки про період роботи
(служби) у зоні відчуження, про
евакуацію, відселення, самостійне
переселення, про період проживання та
роботи на забруднених територіях тощо
є лише підставами для визначення в
установленому порядку статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС або потерпілих від
Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про наявність у позивача
права на призначення пенсії зі
зменшенням пенсійного віку на 8 років,
оскільки ОСОБА_4 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який працював у 1987 році у зоні
відчуження не менше 14 календарних днів.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Управлінням не доведено правомірність
відмови у призначенні позивачу пенсії
зі зменшенням пенсійного віку, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС відповідно до
статті 55 Закону № 796-ХІІ, а тому суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області залишити без
задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 грудня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Кочан В.М.

Рецебуринський Ю.Й.