Справа № 263/10327/13-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р. Справа № 263/10327/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 26.08.2014р. по справі №
263/10327/13-а

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3
, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_1

до Маріупольської міської ради
треті особи Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-промисловий центр" ,
Житлово-комунальне підприємство
"Жилкомплекс"

про визнання неправомірним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1
(далі - позивачі) звернулись до суду з
позовом до Маріупольської міської ради
(далі - відповідач), треті особи -
Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-промисловий центр",
Житлово-комунальне підприємство
"Жилкомплекс", в якому просили суд:

- рішення Маріупольської міської ради
№ 6/27-3079 від 16.04.2013р. «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в Жовтневому районі
міста товариству з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промисловий центр»
визнати неправомірним та скасувати;

- зобов'язати Маріупольську міську раду
утриматись від прийняття рішення про
передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1
в Жовтневому районі м. Маріуполя ТОВ
«Інвестиційно-промисловий центр» в
користування.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від
26.08.2014р. в задоволенні зазначеного
позову відмовлено.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з
постановою суд першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст.ст. 42, 79, ч.3 ст. 123 Земельного
кодексу України, ст.ст. 71, 159, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Також в апеляційній скарзі позивач
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов необґрунтованого висновку про
те, що позивачі не є власниками чи
користувачами земельної ділянки, що
розташована біля будинку АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі, та про недоведеність
порушення прав, свобод, інтересів
позивачів оскаржуваним рішенням
суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з приписів ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі є власниками певних квартир
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у м.
Маріуполі, який знаходиться на балансі
ЖКП «Житлокомплекс».

18.01.2013 р. ТОВ «Інвестиційно-промисловий
центр» звернулось до відповідача з
заявою про вибір місця розташування
земельної ділянки площею 152,4 м2 по
АДРЕСА_1 у м. Маріуполі для будівництва
та обслуговування будівлі торгівлі.

Рішенням Маріупольської міської ради
від 16.04.2013р. за №6/27-3079 ТОВ
«Інвестиційно-промисловий центр»
дозволена розробка проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки орієнтовною площею 0,01524 га для
обслуговування будівель торгівлі
(обслуговування нежитлового
приміщення - підвалу) по АДРЕСА_1 у м.
Маріуполі без права здійснення
містобудівної діяльності до
затвердження плану зонування у
встановленому законом порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
законності оскаржуваного рішення
суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суд першої інстанції,
виходячи з наступного.

За приписами ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень, суд зобов'язаний
перевіряти оскаржувані рішення на їх
відповідність усім зазначеним вимогам.

Колегія суддів, перевіривши спірне
рішення суб'єкта владних повноважень
на відповідність його вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України приходить до висновку, що
воно прийняте без дотриманням вимог
діючого законодавства, виходячи з
наступного.

За приписами ч.1 ст. 42 Земельного
кодексу України земельні ділянки, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками.

В позовній заяві зазначено, що
багатоповерховий будинок АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі знаходиться на балансі ЖКП
«Житлокомплекс», що також не
заперечується відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу
України порядок використання
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Таким чином, співвласники
багатоповерхових жилих будинків мають
право визначати порядок користування
прибудинковими територіями.

Між тим, спірне рішення відповідача про
надання дозволу Товариству з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промисловий центр» на
розробку проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1, м. Маріуполь прийняте без
врахування прав співвласників будинку
на участь у процесі прийняття рішення
щодо використання земельної ділянки,
що є порушенням вимог ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Також оскаржуване рішення суб'єкта
владних повноважень не відповідає
вимозі пропорційності. Пропорційність
ґрунтується на тому, що рішення
суб'єкта владних повноважень породжує
правові наслідки як для особи, так і для
держави чи її органів, а також може
впливати на права та інтереси третіх
осіб. Ці інтереси мають бути враховані
при прийнятті рішення.

Між тим, суб'єктом владних повноважень
не доведено, що рішення про надання
товариству дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки на прибудинковій території
прийнято з урахуванням інтересів
співвласників цього будинку.

Крім того, колегія суддів вважає, що
зазначене рішення Маріупольської
міської ради прийнято необґрунтовано,
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення. При
цьому, значення мають ті обставини, які
передбачені нормою права, що
застосовується. Суб'єкт владних
повноважень повинен врахувати усі ці
обставини, тобто надати їм правову
оцінку.

Однак, відповідачем не враховано вимог
ч.3 ст. 42 Земельного кодексу України та
не взято до уваги інтереси
співвласників багатоквартирного
будинку, які є безпосередніми
користувачами прибудинкової
території, про розробку проекту
землеустрою по відводу якої прийнято
рішення.

Також колегія суддів зазначає, що
висновки суду першої інстанції, щодо
недоведеності позивачами наявності
порушень їх прав спірним рішенням, не
відповідають обставинам справи та
суперечать положенням Земельного
кодексу, якими встановлено, що порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані прибудинкові
території, визначається
співвласниками.

Крім того, з рішення Маріупольської
міської ради № 6/27-3079 от 16.04.2013р.
вбачається, що Товариству з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промисловий центр»
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1, м.
Маріуполь для обслуговування будівель
торгівлі.

Однак, за приписами Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005р. № 76, прибудинкова територія - це
територія навколо багатоквартирного
будинку, визначена актом на право
власності чи користування земельною
ділянкою і призначена для
обслуговування багатоквартирного
будинку.

Отже, розміщення будівель торгівлі на
прибудинковій території не відповідає
призначенню для якого ця земельна
ділянка надається.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що спірне рішення
суб'єкта владних повноважень не
відповідає вимогам, визначеним ч.3 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України, тобто є незаконним.

Таким чином, адміністративний позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 в
частині визнання незаконним рішення
Маріупольської міської ради № 6/27-3079 от
16.04.2013р. «Про надання дозволу на
розробку проекту відводу земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в Жовтневому районі
міста товариству з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промисловий центр», є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 про скасування
зазначеного рішення суб'єкта владних
повноважень задоволенню не підлягають,
виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Отже, суд, встановивши, що рішення
органу місцевого самоврядування не
відповідає законам України, має право
визнати таке рішення незаконним.

Також колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог щодо
покладення обов'язку на відповідача
утриматись від прийняття рішення про
передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1
в Жовтневому районі м. Маріуполя ТОВ
«Інвестиційно-промисловий центр» в
користування.

Так, відповідно до ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Отже, захисту адміністративним судом
підлягають порушені права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

На момент звернення до суду у позивачів
були відсутні підстави вважати, що
відповідач порушуватиме в майбутньому
їх законні права та інтереси.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що в даному випадку відсутнє
порушення прав позивача, отже підстав
для задоволення позову в цій частині,
немає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги про
покладення обов'язку на відповідача
утриматись від прийняття рішення про
передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1
в Жовтневому районі м. Маріуполя ТОВ
«Інвестиційно-промисловий центр» в
користування, задоволенню не
підлягають, оскільки судове рішення
має бути наслідком чинного правового
регулювання та не може регулювати
правовідносини, що виникнуть у
майбутньому.

Враховуючи викладене, переглянувши
постанову суду першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
оскаржувана постанова через
невідповідність висновків обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п. 3 ст. 198, п.п.
3, 4 ч.1 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
26.08.2014р. по справі № 263/10327/13-а -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Маріупольської міської ради №
6/27-3079 від 16.04.2013р. «Про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в
Жовтневому районі міста товариству з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-промисловий центр» -
визнати незаконним.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.Судді
Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.