Справа № 2а-9766/11/1370
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/33156/12

К/9991/34112/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Черпака Ю.К.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Львівської
митниці Державної митної служби
України, Державної митної служби
України, третя особа - Головне
управління Державного казначейства у
Львівській області, про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами Львівської
митниці Державної митної служби
України та Державної митної служби
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 2
грудня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 пред'явив
зазначений позов, в якому просив суд
визнати протиправними та скасувати
накази Державної митної служби України
від 5 серпня 2011 року № 1702-к про
припинення перебування його на
державній службі в митних органах
України з підстав порушення ним
Присяги державного службовця (далі -
Присяга) та Львівської митниці
Державної митної служби України (далі -
Митниця) від 5 серпня 2011 року № 655-к «Про
оголошення наказу Державної митної
служби України»; поновити його на
посаді начальника відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Рава-Руська» Митниці; стягнути з
відповідачів на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив,
що посилання в спірному наказі на пункт
6 частини першої статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) є безпідставним, оскільки жодного
порушення Присяги він не допустив.

Посилаючись на те, що для його
звільнення не було ні фактичних, ні
юридичних підстав, просив позов
задовольнити.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 2 грудня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2012
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними накази
Державної митної служби України від 5
серпня 2011 року № 1702-к про припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_4 та
Митниці від 5 серпня 2011 року № 655-к «Про
оголошення наказу Державної митної
служби України». Поновлено ОСОБА_4 на
посаді начальна відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Рава-Руська» Митниці та стягнуто з
Митниці на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу - з
6 серпня 2011 року до 2 грудня 2011 року, в
розмірі 6527, 50 гривень. В частині
поновлення на посаді та стягнення
заробітку в межах одного місяця в сумі
1547 гривень постанову
допущено до негайного виконання. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування касаційних скарг
Митниця та Державна митна служба
України посилаються на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставлять питання про скасування
ухвалених ними рішень та прийняття
нового - про відмову в задоволенні
позову.

В своєму запереченні на касаційні
скарги ОСОБА_4 зазначає, що суди
ухвалили законні та обґрунтовані
рішення, а тому підстави для їх
скасування відсутні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційних скарг, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час їх розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
задоволенню не підлягають з огляду на
таке.

Оскільки судові рішення оскаржуються
відповідачами в частині задоволених
позовних вимог, а в іншій частині
судові рішення сторонами та третьою
особою не оскаржуються, то колегія
суддів перевіряє їх законність та
обґрунтованість лише у цій частині.

Звільнення ОСОБА_4 (начальна відділу
митного оформлення № 4
митного поста «Рава-Руська» Митниці)
мотивовано тим, що він несумлінно
виконував свої обов'язки щодо
організації роботи підпорядкованого
підрозділу та контролю за діями
підпорядкованих працівників під час
перебування на посаді заступника
начальника митного поста «Дрогобич»,
що призвело до численних порушень
вимог нормативно-правових актів з
питань митної справи, та порушень при
організації та здійсненні митного
контролю та митного оформлення
товарів. Тож, позивачем порушено
Присягу при виконанні ним своїх
службових обов'язків, у зв'язку з чим,
відповідно до пункту 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII, його
перебування на державній службі в
митних органах України припинено.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України (чинний на час виникнення
спірних відносин; далі - МК) посадові
особи митної служби України, вперше
прийняті на службу до митних органів,
приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону № 3723-XII передбачено, що
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-XII:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, порушення яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим, як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до статті 14 Закону № 3723-XII,
за невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення. До службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Згідно з частиною другою статті 9
Закону № 3723-XII, регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Відповідно до статті 408 МК правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
цим Кодексом і лише в частині, що ним не
регулюється, - Законом № 3723-XII.

Статтею 410 зазначеного Кодексу
передбачено, що у митній службі України
діє Дисциплінарний статут митної
служби України, який затверджується
законом.

В абзаці першому преамбули
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (у редакції
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Статут) встановлено, що
він визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень.

При цьому, в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать, зокрема,
порушення вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, державної служби,
а також наказів та розпоряджень
безпосередніх та/або прямих
керівників; порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України (стаття 22
Статуту).

Згідно із статтею 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція), пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

З'ясування обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю,
Закону № 3723-XII, Статуту та правил
внутрішнього трудового розпорядку
митного органу (пункт 1.4. Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону № 3723-XII,
свідчить про те, що за вчинення
посадовими особами митної служби
України порушень службової дисципліни,
дисциплінарних правопорушень
допускається застосування
дисциплінарних стягнень, визначених у
частині другій статті 22 Статуту,
частині другій статті 9 Закону № 3723-XII,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини першої статті 30
Закону № 3723-XII визначено не окремий
вид відповідальності державних
службовців за порушення Присяги, а
спеціальну підставу для припинення
державної служби. Саме ж припинення
державної служби відбувається у формі
звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
може бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Тож, дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби України
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону № 3723-XII можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби України у тій частині, що
не врегульована спеціальним митним
законодавством. Оскільки припинення
державної служби на підставі пункту 6
частини першої статті 30 Закону № 3723-XII
є крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
то неможливість застосування до
посадової особи митної служби України
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу має бути
мотивовано.

Передумовою такого звільнення є
ретельне службове розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності й не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Оскільки у спірних
правовідносинах відповідач
безпідставно кваліфікував порушення
позивачем службової дисципліни як
порушення Присяги, чим позбавив права
на належний захист своїх законних прав
та інтересів, то суди прийшли до
обґрунтованого висновку про
протиправність рішення про припинення
перебування позивача на державній
службі та скасували його.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 24 червня 2014 року (справа
№ 21-107а14), яка, відповідно до приписів
статті 244-2 КАС України, є обов`язковою
для всіх судів України.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційні
скарги слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін,
оскільки вони прийняті з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, а доводи
касаційних скарг висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и в:

Касаційні скарги Львівської митниці
Державної митної служби України та
Державної митної служби України
відхилити, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 2
грудня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

Ю.К. Черпак