Справа № 826/15405/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

приватного підприємства «ЛПТ-ТОРГ»

до

державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

про

визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити дії,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 жовтня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «ЛПТ-ТОРГ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про:

визнання протиправними дій державної податкової інспекції Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації із податку на додану вартість за серпень 2014 року від 13.09.2014, розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 13.09.2014, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за серпень 2014 року від 13.09.2014 та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 13.09.2014;

зобов’язання державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві прийняти подані ПП «ЛПТ-ТОРГ» податкової декларації із податку на додану вартість за серпень 2014 року від 13.09.2014, розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 13.09.2014, розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за серпень 2014 року від 13.09.2014 та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 13.09.2014.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення діючих норм податкового законодавства України, державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві протиправно не прийняла податкову звітність позивача.

Відповідач проти позову заперечив з посиланням на те, що у зв’язку із порушенням позивачем істотних умов договору про визнання електронних документів, а саме не повідомлення про зміну місцезнаходження юридичної особи, дія останнього була припинена з 11.09.2014, отже підстав для прийняття податкової звітності в електронному вигляді у контролюючого органу не було.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ЛПТ-ТОРГ» до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві було подано в електронному порядку податкову декларацію із податку на додану вартість за серпень 2014 року від 13.09.2014, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 13.09.2014, розшифровку податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за серпень 2014 року від 13.09.2014 та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року від 13.09.2014, що засвідчується повідомленнями про отримання звітності.

13 вересня 2014 року квитанціями про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - квитанція №1) портал прийому звітності МДЗ України повідомив позивача про неприйняття вищезазначеної податкової звітності і рекомендував звернутися до державної податкової інспекції за місцем реєстрації.

Позивач, не погоджуючись з не прийняттям податкової звітності, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Порядок декларування податків і зборів визначається приписами Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань оподаткування.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов’язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов’язкові реквізити податкової декларації – це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов’язкові реквізити як місцезнаходження (місце проживання) платника податків та підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Так, пунктом 48.5 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України визначено, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Отже приписами статті 49 Податкового кодексу України передбачено можливість подання податкової звітності в електронному вигляді лише за умови отримання платником податків електронного цифрового підпису.

При цьому, підставою для прийняття податкової звітності в електронному вигляді з боку контролюючого органу є відповідний договір про визнання електронних документів, укладений платником податків із цим органом.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

19 червня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №190620141 про визнання електронних документів. Згідно пункту 4 розділу 6 договору відповідач має право розірвати цей договір в односторонньому порядку у разі зміни позивачем місця реєстрації.

При цьому, згідно пункту 5 названого розділу у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

10 вересня 2014 року відповідачем була складена довідка про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків, за даними якої місцезнаходження приватного підприємства «ЛПТ-ТОРГ» не встановлено, у зв’язку із чим, направлено повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходження №5392/9/26-56-18-04-20.

11 вересня 2014 року відповідач листом за №8465/10/26-56-10-05 повідомив приватне підприємство «ЛПТ-ТОРГ» про припинення договору №190620141 про визнання електронних документів у зв’язку із порушенням його істотних умов з боку позивача.

Слід зазначити, що представник позивача визнав той факт, що на час розгляду справи в суді договір №190620141 про визнання електронних документів є розірваним, а судові рішення, які набрали законної сили, щодо неправомірності його одностороннього розірвання, відсутні.

Також судом враховано, що про факт розірвання договору №190620141 про визнання електронних документів та неприйняття податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014 року, позивачеві було відомо станом на 13.09.2014.

Отже до закінчення граничного терміну подання відповідної податкової звітності, тобто до 20 вересня 2014 року, позивач мав можливість подати відповідачу податкову звітність оформлену та підписану у встановленому порядку на паперових носіях або надіслати поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, як це передбачено приписами пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України.

Проте позивачем свій обов’язок як платника податків у встановленому порядку та строки не виконано, причин неможливості подати податкову звітність особисто або засобами поштового зв’язку суду не названо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного підприємства «ЛПТ-ТОРГ» є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови виготовлено 04.11.2014