Справа № 2а/0570/16388/2011
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/28247/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області

на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року у справі за позовом Малого
приватного підприємства «Катрас» (далі
- МПП «Катарас») до Управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області про скасування
рішення,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року МПП «Катарас»
звернулося до суду з позовом, в якому
зазначило, що у лютому 2011 року УПФУ в м.
Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області провело перевірку,
за результатами якої, 23 лютого 2011 року
прийняло рішення №51-ю, 52-ю, 53-ю про
застосування до позивача фінансових
санкцій та вимогу №ю-12 про сплату
боргу. Вважаючи прийняті рішення та
вимогу неправомірними, просив суд їх
скасувати.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року в позові відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення про
задоволення позовних вимог. Скасовано
рішення УПФУ в м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області від 23 лютого 2011 року №
№51-ю,52-ю,53-ю та вимогу від 23 лютого 2011
року №ю-12.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, зокрема Законів України від 08
липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 2464-VI) та від 09 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-IV).

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами встановлено, що МПП «Катарас» є
юридичною особою, яка перебуває на
обліку в м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області як платник єдиного податку.

У лютому 2011 року позивачем проведено
перевірку МПП «Катарас» щодо
своєчасності, достовірності та повноти
нарахування страхових внесків за
період з 01 лютого 2009 по 31 січня 2011 року
та надання достовірності відомостей до
органів Пенсійного фонду за період з
2009-2011 рік, якою встановлено порушення
позивачем частини 1,2 статті 19, частини 2
статті 20 Закону № 1058-IV, про
що складено акт від 23 лютого 2011 року №12.

На підставі цього акту, 23 лютого 2011 року
УПФУ в м. Ясинувата та Ясинуватському
районі Донецької області прийняло:

- рішення № 51-ю про застосування
до МПП «Катарас» фінансових санкцій за
приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, у зв'язку з виявленням
приховування (заниження) сум
заробітної плати у вигляді штрафу в
розмірі 3250,00 грн;

- рішення №52-ю про застосування до
МПП «Катарас» фінансових санкцій за
донарахування органом ПФУ або
страхувальником сум своєчасно не
нарахованих та не сплачених страхових
внесків у розмірі 1086,80 грн;

- рішення №53-ю про застосування
фінансових санкцій за недостовірність
наданих відомостей у розмірі 170,00 грн;

- вимогу №ю-12 про сплату
заборгованості зі сплати страхових
внесків в розмірі 1144,00 грн.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
позові, суд першої інстанції виходив з
того, що затверджуючи рішення,
відповідач діяв у відповідності до
вимог Закону № 1058-IV.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в позові,
апеляційний суд виходив з того, що
відповідачем по справі не доведений
факт виплати МПП «Катарас» заробітної
плати, з якої були нараховані страхові
внески.

Проте з таким висновком погодитись
неможливо.

Правовідносини, які виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулюються
Законом №1058-ІV, відповідно до частини 2
статті 17 якого, страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 19
Законом №1058-ІV (у редакції, чинній на
час, за який донараховано страхові
внески), для роботодавця страхові
внески до солідарної системи
нараховуються на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці», виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Частиною 6 цієї норми закону
встановлено, що страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в
частинах 1 та 2 цієї статті, незалежно
від джерел їх фінансування, форми,
порядку, місця виплати та використання,
а також незалежно від того, чи були
зазначені суми фактично виплачені
після їх нарахування до сплати.

Порядок обчислення та сплати страхових
внесків визначений статтею 20 Закону
№1058-ІV, згідно з абзацом першим
частиною 6 якої, страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статті 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною 3 статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій ( пункт 2 статті 106
Закону №1058-ІV).

За змістом наведених норм Закону,
обов'язковою умовою для застосування
до страхувальника фінансових санкцій є
наявність недоїмки по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як встановлено судами, підставою для
застосування до позивача штрафних
санкцій та нарахування недоїмки, став
акт від 23 лютого 2011 року, в якому
зазначено, що згідно з договором
підряду від 01 липня 2009 року №1
підприємству виплачені кошти у сумі
8400,00 грн, із яких 3250,00 грн є заробітною
платою, що підтверджується локальним
кошторисом № 4-1-1 та актом приймання
виконаних робіт.

Враховуючи те, що за нормами частини 1
статті 19 Законом №1058-ІV страхові внески
сплачуються на суми фактичних витрат
на оплату праці, зокрема, виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, а із
заперечень МПП «Катарас» від 23 лютого
2011 року видно, що в липні 2009 року
здійснювалась виплата заробітної
плати за попередні три місяці, УПФУ в м.
Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області правомірно
застосувало до позивача фінансові
санкції та нарахувало недоїмку.

За таких обставин, апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої
інстанції та необґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції має скасувати
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Тому рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню, а рішення суду
першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області задовольнити.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року скасувати, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак