Справа № 344/11576/14-а, 2а-344/603/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Справа №
876/8206/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на ухвалу
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 07
серпня 2014 року про повернення позовної
заяви у справі за позовом Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до Відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

04 серпня 2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі - ДПІ у
м. Івано-Франківську) звернулась до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати неправомірними
дії державного виконавця Круць Л.Ю.
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання постанови
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10.02.2014
по справі № 344/1042/14-п про стягнення
судового збору, скасувати постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
20.05.2014 року ВП №43392086 та зобов'язати
відповідача переглянути заяву про
відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення судового збору.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 07
серпня 2014 року позовну заяву повернено
позивачеві.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ДПІ у м.
Івано-Франківську подала апеляційну
скаргу, оскільки вважає, що ухвала
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
постанову від 10.02.2014 по справі № 344/1042/14-
про стягнення з ОСОБА_1 судового збору
виніс Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області.

Відтак, вважає, що з огляду на приписи ч.
4 ст. 82 Закону України ,,Про виконавче
провадження", саме до цього суду
підлягають оскарженню рішення, дії чи
бездіяльність державних виконавців
органів ДВС щодо виконання цієї
постанови.

З огляду на викладене, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що постановляючи оскаржувану
ухвалу суд дійшов висновку, що ця
справа не підсудна місцевому
загальному суду як адміністративному
суду, а тому згідно п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС
України позовну заяву слід повернути
позивачу.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Частиною 1 ст. 181 КАС України визначено,
що учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення
юрисдикції судів щодо вирішення справ
з приводу оскарження рішень дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

Разом з тим, слід ураховувати, що
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державних виконавців за
судовими рішеннями винесеними у
порядку цивільного судочинства
передбачено главою 2 розділу VIII ЦПК
України, господарського судочинства -
розділом XIV-1 ГПК України,
адміністративного судочинства - ст. 181
КАС України. Проте, положеннями Кодексу
України про адміністративні
правопорушення не передбачено
можливості оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державних виконавців
під час виконання постанов про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Отже, до юрисдикції адміністративних
судів належать усі справи з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем, який є стягувачем у
виконавчому провадженні оскаржується
постанова державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 20.05.2014 ВП № 43392086 з
примусового виконання постанови
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10.02.2014 №
344/1042/14-п в частині стягнення судового
збору, яка винесена в порядку КУпАП.

Враховуючи те, що Кодексом України про
адміністративні правопорушення не
передбачено можливості оскарження
рішень, дій чи бездіяльності державних
виконавців, оскарження таких дій та
рішень має здійснювати у порядку
адміністративного судочинства.

При цьому, під час визначення
предметної підсудності цієї
адміністративної справи, слід виходити
з того, що системний аналіз статті 82
Закону України ,,Про виконавче
провадження" дає підстави вважати, що
її положення за загальним правилом
визначають юрисдикційну підсудність
справ щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державних виконавців.
Предметна підсудність, вказаною нормою
охоплюється у тому випадку, коли
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
здійснюється у порядку того
судочинства, у якому видано виконавчий
документ. Якщо ж виконавчий документ
видано у іншому порядку, аніж подається
позов щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця, то
правила предметної підсудності
визначається процесуальним законом,
тобто у розглядуваному випадку
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Правила предметної підсудності
адміністративних справ, які визначають
компетентний адміністративний суд для
розгляду і вирішення конкретної
адміністративної справи, визначені
статтею 18 КАС України.

Частиною 3 цієї статті визначено, що
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним.

Оскільки відповідачем у цій справі є
ВДВС Івано-Франківського міського
управління юстиції, який є органом
державної влади, а предметом спору - дії
та постанова державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про підсудність цієї
справи окружному адміністративному
суду.

При цьому, помилковим є посилання
апелянта на положення п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС
України, оскільки пункт 2 частини 1
статті 18 КАС України стосується справ з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності,
тобто справ у яких накладення
адміністративного стягнення
здійснюється уповноваженим суб'єктом
владних повноважень, а не судом у
порядку КУпАП. Натомість у
розглядуваному випадку органом, який
виніс постанову про накладення
адміністративне стягнення у порядку
КУпАП є суд. Обґрунтованість позиції
суду апеляційної інстанції
підтверджується також тим, що згідно п.
3 ч. 3 ст. 17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи про
накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, суддя першої інстанції
дійшов вірного висновку, що у
відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 18 КАС
України позовна заява підлягає
поверненню позивачу, оскільки ця
справа підсудна окружному
адміністративному суду, а не місцевому
загальному суду як адміністративному.

Доводи апеляційної скарги не містять
доказів на спростування висновків суду
першої інстанції, а тому скарга є
безпідставною та такою, що не належить
до задоволення.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, ухвала суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а ухвалу
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 07
серпня 2014 року про повернення позовної
заяви у справі № 344/11576/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль