Справа № 820/17079/14
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 р.
№ 820/17079/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В,

при секретарі судового засідання -
Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - Малахової Н.В.,

представника відповідача - Лук'янцева
С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства "ТП Мегатранс"
до Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, приватне підприємство "ТП
Мегатранс" звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, у якому, з урахуванням
уточнень, просив скасувати податкові
повідомлення - рішення відповідача,
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 22.09.2014р. та №
від 22.09.2014р. та стягнути судовий збір у
розмірі 194,72грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що спірні податкові
повідомлення - рішення ґрунтуються на
помилкових судженнях суб'єкта владних
повноважень, що викладені в акті від
05.09.2014 р. № 893/20-27-22-12/37180335, а відтак,
суперечать ч.3 ст.2 КАС України, оскільки
за відсутності визначених законом
підстав покладають на платника
податків додатковий обов'язок по
оплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України. В
судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги і доводи
заявленого позову, просив суд прийняти
рішення про задоволення позову.

Відповідач, Лозівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (надалі - Лозівська
ОДПІ) з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив, що за
висновками складених ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві та ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів м. Києва актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок контрагентів позивача - ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП», ТОВ «СПЕЦ-ГРУПП» та
ТОВ «ВКМ ГРУП» було встановлено
відсутність юридичних осіб за
місцезнаходженням, що свідчить про
відсутність факту здійснення
господарських операцій, вчинених
даними суб'єктами господарювання.
Даного висновку згідно з законом є
достатньо для судження про порушення
ПП "ТП Мегатранс" вимог Податкового
кодексу України. Показники
господарських операцій, що були
відображені у податкових накладних
виписаних контрагентами позивача, не
можуть бути відображені в податковому
обліку з податку на додану вартість та
податку на прибуток, оскільки
відсутній об'єкт оподаткування. В
порушення наведеного, платник податків
відніс суму визначену у складених ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП», ТОВ «СПЕЦ-ГРУПП» та
ТОВ «ВКМ ГРУП» податкових накладних на
збільшення податкового кредиту з ПДВ
та до валових витрат тим самим скоїв
порушення ст. 138, 139 та ст. 198 Податкового
кодексу України. В судовому засіданні
представник відповідача підтримав
доводи заперечень проти позову, просив
суд прийняти рішення про відмову в
задоволені позову.

Представник позивача в судове
засідання прибув, просив
адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечував та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх сукупності
встановив наступне.

Судом встановлено, що фахівцями
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області проведено документальну
виїзну позапланову перевірку
Приватного підприємства "ТП Мегатранс"
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при відображенні в
податковому обліку
фінансово-господарських операцій з
платниками податків ТОВ "Інтермаркет
Груп" (), ТОВ СПЕЦ_ГРУПП"
(), ТОВ "ВКМ ГРУП" () за листопад-грудень 2013
року та січень 2014 року та відображення
в податковому обліку операцій в
декларації з податку на прибуток за 2013
рік.

Результати перевірки оформлені актом
№893/20-27-22-12/37180335 від 05.09.2014 року.

Згідно з висновками згаданого акту
перевірки в діяльності ПП "ТП
Мегатранс" податковим органом було
виявлено порушення п.22.1 ст.22, ст.23, п. 44.1
ст.44, п. 138.1. 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139
та п. 198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201
Податкового Кодексу України, в
наслідок чого підприємством занижено
податок на прибуток за 2013 рік на суму
14250 грн. та занижено податок на додану
вартість за суму 50655 грн. у т.ч. за січень
2014 року на 15000 грн., за березень 2014 року
на 35655 грн.

На підставі висновків акту перевірки
№893/20-27-22-12/37180335 від 05.09.2014 року
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області винесено податкові
повідомлення - рішення № від
22.09.2014р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму
75982,50грн., з яких за основним платежем -
50655 грн., за штрафними (фінансовим
санкціями) 25327,50 грн. та № від
22.09.2014р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток на загальну суму 21375,50грн., з
яких за основним платежем - 14250 грн., за
штрафними (фінансовим санкціями) 7125
грн..

Як свідчать матеріали справи,
фактичною підставою для відображення в
акті порушення п.22.1 ст.22, ст.23, п. 44.1 ст.44,
п. 138.1. 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 та п.
198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України і винесення спірних
податкових повідомлення - рішень
виявився викладений в акті висновок
відповідача про те, що в ході перевірки
встановлено відсутність об"єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів у ТОВ «СПЕЦ-ГРУПП», ТОВ «ВКМ
ГРУП» та ТОВ «ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП».

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між ПП "ТП
МЕГАТРАНС" (Покупець) був укладений
договір купівлі-продажу з Товариством
з обмеженою відповідальністю
"ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП" (Продавець) за № 31/10
від 31.10.2013 року.

Відповідно до пп.1.1 Договору - Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
Товар українського походження, врожаю
2013 року.

Відповідно до пп.1.2 Договору
найменування Товару жмих соняшника у
кількості 500 тон +/-10%. ціна за одиницю
Товара 958,33 грн./тон та ПДВ 191,67 грн.,
загальна сума Товара 575000.00 грн., в т.ч.
ПДВ 95833,33 грн.

На виконання умов цього договору на
адресу ПП "ТП Мегатранс" виписано
наступні накладні: №0111-1 від 01.11.2013;
№0211-2 від 02.11.2013; №0311-3 від 03.11.2013; №0511-4
від 05.11.2013; №0711-5 від 07.11.2013; №1311-6 від
13.11.2013; №1411-7 від 14.11.2013; №1511-8 від 15.11.2013;
№ 1711-9 від 17.11.2013; №1911-10 від 19.11.2013 та
податкові накладні: №158 від 01.11.2013; №159
від 02.11.2013; №160 від 03.11.2013; №161 від 05.11.2013;
№162 від 07.11.2013; № 163 від 13.11.2013; №164 від
14.11.2013; №165 від 15.11.2013; №166 від 17.11.2013; №167
від 19.11.2013.

У зв'язку з придбанням товару у ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП», ПП "ТП Мегатранс"
сформовано податковий кредит за
листопад 2013 року у сумі 54544,50 грн. та за
грудень 2013 року у сумі 39425,83 грн., що
відображено у податковій звітності за
відповідний період.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось відповідно
товарно-транспортних накладних: №0000131
від 13.11.2013; №0000132 від 13.11.2013; №0000145 від
15.11.2013; №0000146 від 15.11.2013; №0000151 від 17.11.2013;
№0000152 від 17.11.2013; №0000188 від 193.11.2013. та
№0111-13/1 від 01.11.2013; № 0111-13/2 від 01.11.2013;
№0211-13/1 від 02.11.2013; № 0211-13/2 від 02.11.2013;
№0311-13/1 від 03.11.2013; № 0311-13/2 від 03.11.2013;
№457309 від 05.11.2013; №457311 від 05.11.2013; №457313
від 07.11.2013; №457316 від 07.11.2013; №457320 від
14.11.2013; №457350 від 14.11.2013.

Розрахунки ПП "ТП Мегатранс" з ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП» були проведені у
повному обсязі у безготівковій формі,
згідно платіжних доручень.

Товар від ТОВ «ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП» був
поставлений на складське приміщення за
адресою: Харківська область, м.
Первомайський, вул. Залізнична, яке
позивач орендує згідно договорів
оренди нежитлової будівлі №01/1 від
01.01.2012р. та №31-12 від 31.12.2013р.

Також, між ПП "ТП МЕГАТРАНС" (Покупець)
був укладений договір купівлі-продажу
з Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП"
(Продавець) за № 26-03 від 26.03.2014 року.

Відповідно до пп.1.1 Договору - Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
Товар українського походження, врожаю
2013 року.

Відповідно до пп.1.2 Договору -
найменування Товару кукурудза у
кількості 25 тон +/10%, ціна за одиницю
Товару 1950,00 грн./тон та ПДВ 390,00 грн.
Загальна сума Товару 58500,00 грн., в т.ч.
ІІДВ 9750,00 грн.

Згідно до гіп.2.3 Договору Покупець
здійснює поставку за власний рахунок.

На виконання умов договору на адресу ПП
"ТП Мегатранс" виписана накладна: №
РН/000133 від 28.03.2014 та податкова накладна:
№ 99 від 28.03.2014р.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось ПП "ТП МЕГАТРАНС", що
підтверджується відповідною
товарно-транспортною накладною № 000010
від 28.03.2014р.

Товар від ТОВ «ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП» був
поставлений на складське приміщення за
адресою: Харківська область, м.
Первомайський, вул. Залізнична, яке
позивач орендує згідно договорів
оренди нежитлової будівлі №01/1 від
01.01.2012р. та №31-12 від 31.12.2013р.

Розрахунки ПП "ТП Мегатранс" з ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП» були проведені у
повному обсязі у безготівковій формі,
згідно платіжних доручень.

У зв'язку з придбанням товару у ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП» ПП "ТП Мегатранс"
сформувало податковий кредит за
березень 2014 року у сумі 8334,30 грн., що
відображено у податковій звітності за
відповідний період.

Крім того, ПП "ТП МЕГАТРАНС" (Покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
з Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП"
(Продавець) за № 113-ДТ від 27.03.2014 року.

Відповідно до пп.1.1 Договору - Продавець
продає, а Покупець придбає
горюче-мастильні матеріали у
домовленій кількості, асортименті та
за погодженими цінами, які Продавець
вказує у наданих Покупцю рахунках,
накладних на оплату.

Відповідно до умов угоди на адресу ПП
"ТП Мегатранс" виписано наступну
рахунок-фактуру: №СФ-00113 від 31.03.2014р.,
видаткову накладну: РН-000145 від 31.03.2014
року та податкову накладну: №98 від
31.03.2014. та наданий сертифікат
відповідності дизельного палива
вимогам ДСТУ.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось ФОП ОСОБА_3 на замовлення
ПП «ТП МЕГАТРАНС», що підтвердженно
договором №01/2 від 03.01.2014р. по
транспортуванню ГСМ, додатковою
угодою, заявкою на перевозку грузів,
відповідною товарно-транспортною
накладною № РН-000145 від 31.03.2014р. та
свідоцтвом про перевірку автоцистерни
каліброваної.

Дизельне паливо від ТОВ «ІНТЕРМАРКЕТ
ГРУП» було поставлено за адресою:
Харківська область, с. Соколово, де
позивач орендує ємкість для зберігання
дизельного пального згідно договору
оренди №01-13 від 01.10.2013р.

У зв'язку з придбанням товару
(дизельного пального) у ТОВ
«ІНТЕРМАРКЕТ ГРУП» (код за ),
ПП "ТП Мегатранс" сформувало податковий
кредит за березень 2014 року на суму ПДВ
35654,67 грн.

Також в матеріалах справи міститься
договір купівлі-продажу № 10-11 від 10.11.2013
року укладений між ПП "ТП МЕГАТРАНС"
(Покупець) та Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВКМ ГРУП»
(Продавець).

Відповідно до пп.1.1. Договору Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
прийняти та оплатити Товар
українського походження, врожаю 2013
року на умовах, зазначених у цьому
Договорі (надалі -Товар).

Найменування товару - кукурудза.

Відповідно до пп.2.3 Договору - Покупець
здійснює поставку за власний рахунок.

На виконання умов договору на адресу
ПП "ТП Мегатранс" виписана наступна
накладна: № ХА/000123 від 29.11.2013 та
податкова накладна: № 6 від 29.11.2013.

Транспортування придбаного товару
здійснювалось автотранспортним
підприємством ТОВ «Спец груп» на
підставі укладеного Договору №01/11-13
від 01.11.2013 року, що підтверджується
відповідними товарно-транспортними
накладними: №0000211 від 28.11.2013; №0000212 від
28.11.2013; №0000222 від 29.11.2013; №0000223 від 29.11.2013.

Товар від ТОВ «ВКМ ГРУП» був
поставлений на складське приміщення за
адресою: Харківська область, м.
Первомайський, вул. Залізнична, яке
позивач орендує згідно договорів
оренди нежитлової будівлі №01/1 від
01.01.2012р. та №31-12 від 31.12.2013р.

Розрахунки ПП "ТП Мегатранс" з ТОВ «ВКМ
ГРУП» здійснювались у безготівковій
формі.

У зв'язку з придбанням товару у ТОВ «ВКМ
ГРУП» (код за ), ПП "ТП
Мегатранс" сформувало податковий
кредит за грудень 2013 року у сумі 21860,00
грн., що відображено у податковій
звітності за відповідний період.

Також судом встановлено, що між ПП "ТП
МЕГАТРАНС" (Замовник) з одного боку, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СПЕЦ-ГРУПП"
(Перевізник) з другого боку був
укладений договір на перевезення
вантажу за № 01/11-13 від 01.11.2013 року.

Відповідно до пп.1.1 Договору -
Перевізник від свого імені та за
рахунок Замовника забезпечує
здійснення перевезення вантажів
Замовника автомобільним транспортом у
міському, приміському й міжміському
сполученні.

Додаток № 1 до Договору - Заявки на
перевезення вантажу: Заявка № 1 від
11.11.2013 року жмих соняшника ТЗ 2 відстань
500 км, Заявка № 2 від 14.11.2013 року жмих
соняшника ТЗ 2 відстань 500 км, Заявка № 3
від 16.11.2013 року жмих соняшника ТЗ 2
відстань 500 км, Заявка №4 від 18.11.2013 року
жмих соняшника ТЗ 1 відстань 500 км,
Заявка № 5 від 27.11.2013 року кукурудза ТЗ 2
відстань 500 км, Заявка № 6 від 27.11.2013 року
кукурудза ТЗ 2 відстань 500 км

Додаток №2 до Договору- Тарифи на
перевезення вантажу кукурудзи та жмиху
соняшника.

На виконання умов вищевказаного
договору, ТОВ «СПЕЦ-ГРУПП» надало
послуги з транспортування товару ПП "ТП
МЕГАТРАНС", що підтверджується
наявними у підприємства
товарно-транспортними накладними (ТТН):
№0000131 від 13.11.2013; №0000132 від 13.11.2013; №0000145
від 15.11.2013; №0000146 від 15.11.2013; №0000151 від
17.11.2013; №0000152 від 17.11.2013; №0000188 від 19.11.2013;
№0000211 від 28.11.2013; №0000212 від 28.11.2013; №0000222
від 29.11.2013; №0000223 від 29.11.2013.

Окрім цього, на виконання умов договору
на адресу ПП "ТП Мегатранс" виписано
акт виконаних робіт № РН-000121 від 29.11.2013
та податкова накладна: № 40 від 29.11.2013.

Розрахунки здійснені у повному обсязі
по безготівковому рахунку згідно
платіжних доручень.

У зв'язку з придбанням послуг у ТОВ
«СПЕЦ-ГРУПП», ПП "ТП Мегатранс"
сформувало податковий кредит за січень
2014 року у сумі 15000 грн., що відображено у
податковій звітності за відповідний
період.

Суд зазначає, що склад валових витрат
та порядок їх визначення встановлено у
ст.ст.138, 139 ПК України.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов`язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов`язаних з
визначенням об`єктів оподаткування
та/або податкових зобов`язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статтей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно п.п.138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
Кодексу.

Відповідно до п.п.138.4 ст.138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України - не
включаються до складу витрат, витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Суд зазначає, що угоди, укладені між
позивачем та конрагентами є чинними та
не визнаними в установленому порядку
недійсними. Придбання позивачем товару
- безпосередньо пов'язано з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки є складовою
частиною діяльності ПП "ТП Мегатранс",
що направлена на отримання доходу.

Виконання угод між позивачем та
контрагентами підтверджується
платіжними дорученнями, накладними,
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними та
іншими документами, які містяться в
матеріалах справи.

Також позивачем надані належні
документи, що підтверджують реальність
та факт подальшого оприбуткування
отриманої сировини на складі ПП "ТП
Мегатранс".

Таким чином, позивачем було повністю
дотримано всіх вимог ПК України з
реалізації права відображення валових
витрат по операціях з контрагентами.

Задекларовані позивачем суми
підтверджені наявними у матеріалах
справи первинними бухгалтерськими
документами.

Суд зазначає , що згідно з ст. 14.1.181
Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до ст. 14.1.156
Податкового кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК
України передбачено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у ПК України
передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної або митної декларації.

В даному випадку виконання угод між
позивачем та контрагентами,
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
банківськими виписками які містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Водночас, ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи із приписів вказаних
норм, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

З огляду на встановлені обставини у
справі, враховуючи індивідуальний
характер юридичної відповідальності
особи, встановлений статтею 61
Конституції України, суд зазначає, що у
разі порушення контрагентами платника
податків чинного законодавства,
відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цих осіб.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податків права на
віднесення сум до складу податкового
кредиту у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови його
отримання (сплатив ПДВ у ціні
замовлених та фактично виконаних
робіт) та має документальне
підтвердження розміру податкового
кредиту.

З наведених норм законодавства та
досліджених матеріалів справи, суд
зазначає, що ПП "ТП Мегатранс" виконало
вимоги законодавства, сплативши
податок на додану вартість в ціні
товару контрагентами, які, в свою
чергу, виконали вимоги діючого
законодавства, видавши ПП "ТП
Мегатранс" належним чином оформлені
податкові накладні на сплачені суми
податку.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що досліджені первинні документи в
сукупності свідчать про реальність
виконання господарських операцій між
ПП "ТП Мегатранс" та його контрагентами,
та, як наслідок, правомірність
віднесення позивачем сум податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Судом не встановлені факти, які
свідчили б про те, що господарські
операції не відповідають діючому
законодавству України, дійсним намірам
сторін та що ці наміри спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним. Під
час укладання угод та у момент їх
виконання, сторони були
зареєстрованими, у встановленому
законом порядку, платниками податку на
додану вартість, що підтверджується
матеріалами даної адміністративної
справи.

Отримані позивачем від контрагентів
зазначені податкові, видаткові
накладні не мають недоліків,
відповідно ч.2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", та п.2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88), що
спричиняють втрату ними статусу
первинного документа.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах
справи наявні податкові накладні,
видаткові накладні та інші первинні
документи, які оформлені належним
чином, містять усі необхідні реквізити,
підписи уповноважених осіб, а також те,
що видані позивачу податкові накладні
належно оформлені контрагентами, які
знаходились в Єдиному державному
реєстрі, були зареєстрованими
платниками податку на додану вартість,
судом встановлено, що спірні
правовідносини були здійснені
позивачем з дотриманням вимог чинного
податкового законодавства та не
потягли за собою заниження зобов'язань
платника податків .

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що посилання відповідача на
акти перевірки податкових органів
постачальників по ланцюгу до
"вигодонабувача" - ПП "ТП Мегатранс", як
на підставі для висновку про порушення
позивачем вимог діючого законодавства,
не можуть бути взяті до уваги судом,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів.
Якщо контрагенти не виконали свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.

Суд зазначає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" позивач та
контрагенти позивача є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість та податку на
прибуток. За таких обставин, межі
юридичної відповідальності кожного
платника податків, яка (слід розуміти -
відповідальність) відповідно до ст. 61
Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, є неможливим, за
винятком встановлених ст. 228 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 207 і 208
Господарського кодексу України
випадків свідомого укладення таким
суб'єктом права нікчемного правочину з
метою відображення певних первинних
документів в податковому обліку без
фактичного проведення господарських
операцій.

Крім того, суд при розгляді справи,
керуючись приписами ст. 8 КАС України,
бере до уваги, що обмеження права
сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі "Булвес"АД проти Болгарії від
22.01.09 р. судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку Європейського суду з
прав людини, є надмірним тягарем для
платника податку, що порушує
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Виходячи з наведеного, фактичні
обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарських
операцій між ПП "ТП Мегатранс" та його
контрагентами та правомірність
віднесення позивачем до податкового
кредиту з податку на додану вартість
суми витрат та сум валових витрат,
відповідно до первинних
бухгалтерських документів та по
податковим накладним, які виписані на
виконання умов договірних відносин.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
висновки, і не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень. За таких умов,
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення-рішення № від 22.09.2014
року, № від 22.09.2014 року не
відповідають вимогам закону, що є
підставою для їх скасування.

Враховуючи зазначене суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов
висновку про необхідність стягнення
документально підтверджених судових
витрат з держбюджету на користь
позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94,159, 160- 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
підприємства "ТП Мегатранс" до
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 22.09.2014 року, № від
22.09.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код 37999628, МФО 851011,
банк ГУДКСУ у Харківській області) на
користь Приватного підприємства "ТП
Мегатранс" ( ) судовий
збір у розмірі 194,72 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Суддя
Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений
10.11.2014 року.