Справа № 806/2972/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" листопада 2014 р.
Справа № 806/2972/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Моніча Б.С.

Франовської К.С.,

при секретарі
Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" вересня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екта-Пром"
до Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екта-Пром"
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправними і
скасувати податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
12 травня 2014 року № про збільшення
грошового зобов'язання по податку на
прибуток підприємств на 1291372, 00 грн.
основного платежу і 645686, 00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, № про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на 30000, 00 грн.
за основним платежем і 15000, 00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 5000, 00 грн. і №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у сумі 10000, 00 грн. і
застосування штрафної санкції у
розмірі 5000, 00 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 2.09.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 12 травня 2014 року № , №
, № і № .

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою

відповідальністю "Екта-Пром" 1035, 30 грн.
сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з даною постановою
Житомирська ОДПІ звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити .

Представник податкової інспекції
апеляційну скаргу підтримав.

Представник товариства апеляційну
скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 30.07.2012 р. між
позивачем (виконавцем) і Інститутом
фізики напівпровідників ім. В.Є.
Лашкарьова НАН України (замовником)
укладено договір № 89/13-12 про закупівлю
послуг за державні кошти з виконання
науково-технічних робіт (а.с. 115 - 132 том
1).

Відповідно до предмету договору
виконавець зобов'язується у 2012 році
виконати дослідно-конструкторську
роботу (далі - ДКР): ДК 015-97: 1.2 12. -
Дослідження та розробки в галузі
приладобудування та електроніки - ДКР
«Реалізація пілотного проекту
модернізації світильників типу СДКВ 01
згідно рішення щодо результатів
виконання ДКР по впровадженню
світлодіодного вуличного освітлення
для магістральних доріг та
магістральних вулиць загальноміського
значення (категорія міського простору
А)», а замовник - прийняти і оплатити
послуги з виконання ДКР. Термін здачі
НТР за договором - 28 грудня 2012 р. Зміст,
терміни виконання основних етапів ДКР
визначаються Календарним планом, що
становить невід'ємну частину цього
договору (Додаток 2 до договору).

Згідно розділу 3 договору за виконану
дослідно-конструкторську роботу
замовник перераховує виконавцю
відповідно до Протоколу узгодження
вартості ДКР у 2012 році (Додаток 3 до
договору) 6500000,00 грн.

Відповідно до розділу 4 договору
попередня оплата проводиться поетапно
в розмірі вартості етапу. Аванс
надається не раніше, ніж за 3 місяці до
закінчення етапу на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 р.
№ 1404 «Питання попередньої оплати
товарів, робіт і послуг, що
закуповуються за бюджетні кошти». Сума
перерахованого авансу закривається
Виконавцем актом виконаних робіт до
завершення поточного етапу,
визначеного Календарним планом, з
наданням Виконавцем кошторису
фактичних витрат та звітних документів
відповідно до п.5.3 договору, або аванс
повертається Замовнику. В іншому
випадку питання вирішується
відповідно до чинного законодавства.
Аванс враховується в оплату робіт під
час закриття етапу. У випадку
неперерахування авансу Виконавець має
право надати Замовнику акт
здачі-приймання виконаних робіт на
закриття етапу разом з необхідними
документами.

Згідно розділу 5 договору:

по завершенні робіт по кожному етапу
виконавець подає замовнику до 20 числа
останнього місяця звітного періоду акт
здачі-приймання науково-технічної
роботи (у 3-х примірниках) (п.5.5);

замовник протягом 15 робочих днів з дня
отримання акта здачі-приймання та
звітних документів, що перелічені в п.5.5
цього Договору, зобов'язаний надіслати
виконавцю підписаний акт
здачі-приймання науково-технічної
роботи або вмотивовану відмову від
прийняття робіт (п.5.6);

підписання Акта здачі-приймання
виконаних робіт представником
замовника є підтвердженням
відсутності претензій з його боку
(п.5.13).

Згідно додатку № 2 «Календарний план»
до договору від 30.07.2012 р. № 89/13-12 сторони
визначили етап № 1 виконання
дослідно-конструкторської роботи в
термін: липень - вересень 2012 р. Вартість
етапу № 1 становить 2900000,00 грн. (а.с. 128
том 1).

18.09.2012 р. на банківський рахунок
позивача надійшли кошти від Інституту
фізики напівпровідників ім. В.Є.
Лашкарьова НАН України в загальній
сумі 2900000,00 грн. з призначенням платежу:
«на виконання дослідно
конструкторських робіт згідно
договору № 89/13-12 від 30.07.2012 р.» (а.с. 126 - 139
том 1).

28.09.2012 р. між позивачем і Інститутом
фізики напівпровідників ім. В.Є.
Лашкарьова НАН України підписано акт
здачі приймання науково-технічної
продукції згідно етапу № 1 (а.с. 133 том 1).
В акті зазначено, що створена
науково-технічна продукція відповідає
умовам договору № 89/13-12 від 30 липня 2012
року і технічному завданню та належним
чином оформлена. Також зазначено, що
розроблено цільове технічне завдання
(ТЗ), розроблена робоча конструкторська
документація, частково закуплені та
замовлені у постачальників матеріали
та комплектуючі для виготовлення
дослідної партії, погоджено та
замовлено спецобладнання для
виконання ДКР та виготовлення
дослідної партії. Одержані результати
та документ, який їх обґрунтовує:
створені комплекти конструкторської
документації для світлодіодних
вуличних світильників для
магістральних доріг, магістральних
вулиць загальноміського значення. Ціна
за договором по першому етапу
відповідно до календарного плану
складає: 2900000,00 грн., в тому числі
виконано: етап № 1. Загальна сума
авансу, який перераховано за договором
по етапу № 1 - 2900000,00 грн. без ПДВ.
Загальний обсяг виконаних і оплачених
робіт за етапом № 1: 2900000,00 грн. без ПДВ.
Підлягає до перерахування: 0,00 грн.

Працівниками Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області проведено
планову виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екта-Пром"
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства та з
питань дотримання вимог законодавства
по єдиному соціальному внеску за
період діяльності з 01 жовтня 2012 року по
31 грудня 2013 року, за результатами якої
складено акт № 2213/06-25-22-01/13560309 від 07
квітня 2014 року, згідно висновків якого
виявлено порушення:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 135.1, 135.2, 135.4
статті 135, підпункту 137.2.3 пункту 137.2
статті 137, пунктів 138.4, 138.8, 138.10 статті 138,
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, у результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток на 1291372, 00 грн., у т.ч.: за IV
квартал 2012 року - 361122, 00 грн., І квартал
2013 року - 887500, 00 грн. І півріччя 2013 року -
901750, 00 грн., 3 квартали 2013 року - 916000, 00
грн., 2013 рік - 930250, 00 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення податкового
кредиту на 35000, 00 грн., у т.ч.: за травень
2013 року - на 5000, 00 грн., серпень 2013 року -
15000, 00 грн., вересень 2013 року - 5000, 00 грн.,
жовтень 2013 року - 5000, 00 грн., листопад 2013
року - 5000, 00 грн., завищення суми податку,
що підлягає (підлягала) бюджетному
відшкодуванню на загальну суму 10000, 00
грн. (за березень 2013 року - 5000, 00 грн.,
липень 2013 року - 5000, 00 грн.), а також
завищення від'ємного значення по рядку
19 декларації з ПДВ за грудень 2013 року у
сумі 5000, 00 грн. (а.с. 17-77 том 1).

Не погоджуючись із викладеними у
вказаному акті висновками, Товариство
подавало на нього заперечення (а.с. 95-101
том).

За результатами розгляду заперечення
позивача контролюючим органом було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екта-Пром"
з питань, що стали предметом оскарження
по запереченню до акта від 07 квітня 2014
року № 2213/06-25-22-01/13560309, у ході якої
підтверджено і залишено без змін
висновки попередньої перевірки, про що
складено акт № 2199/06-25-22-01/13560309 від 06
травня 2014 року (а.с. 84-94 том 1).

На підставі вказаного акта
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області 12 травня 2014 року прийняті
податкові повідомлення-рішення №
про збільшення Товариству
грошового зобов'язання по податку на
прибуток підприємств на 1291372, 00 грн.
основного платежу і 645686, 00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, № про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на додану вартість на 30000, 00 грн.
за основним платежем і 15000, 00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 5000, 00 грн. і №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у сумі 10000, 00 грн. і
застосування штрафної санкції у
розмірі 5000, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції, виходив з того , що в
спірних обставинах спірна сума доходу
в розмірі 2479830,00 грн. від виконання
етапу № 1 за договором від 30.07.2012 р. №
89/13-12 про закупівлю послуг за державні
кошти з виконання науково-технічних
робіт підлягає визнанню і декларуванню
позивачем по даті підписання акта
здачі приймання науково-технічної
продукції від 28.09.2012 р., тобто в
податковому періоді 9 місяців 2012 року, а
не в 1 кварталі 2013 року, як помилково
стверджує відповідач. Висновки
відповідача про заниження позивачем
доходу на загальну суму 2479830,00 грн. в 1
кварталі 2013 року через порушення п.135.1,
п.135.2, п.135.4, пп.137.2.3 п.137.2 ст.137
Податкового кодексу України є
безпідставними.

Товариством обґрунтовано визначено
розмір амортизаційних відрахувань,
нарахованих на вартість основних
засобів, які були задіяні у формування
собівартості реалізованих послуг з
технічного супроводу заходів
комплексом відеоматеріалів, тому
збільшення грошового зобов'язання по
податку на прибуток підприємств з цих
підстав є неправомірним.

Первинні документи та аналітичні
матеріали дозволяють достовірно
встановити, які саме послуги
виконувались ТОВ «Компанія «Екта» та
яким чином їх результати пов`язані з
господарською діяльністю позивача.
Отже, вартість послуг правомірно
віднесена позивачем до складу
податкових витрат на підставі п. "в" пп.
138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу
України.

Обов'язковою умовою виникнення у
платника права на податковий кредит є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг), а
також оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Господарські операції з спірним
контрагентом підтверджені
документально, податковий кредит
підтверджений податковими накладними
в повному обсязі (а.с. 172 - 182 том 8), тому
позивачем не порушені приписи п. 198.3, п.
198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10, ст. 201 Податкового
кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України).

За приписами п.137.1 ст.137 Податкового
кодексу України дохід від надання
послуг та виконання робіт визнається
за датою складення акта або іншого
документа, оформленого відповідно до
вимог чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
надання послуг.

Згідно з пп.137.2.3 п.137.2 ст.137 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) доходом у разі
отримання коштів цільового
фінансування з фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів
визнається цільове фінансування, крім
випадків, зазначених у підпунктах 137.2.1
і 137.2.2 цього пункту, протягом тих
періодів, у яких були здійснені
витрати, пов'язані з виконанням умов
цільового фінансування.

Із пояснень представників позивача та
матеріалів справи слідує, що позивач
31.08.2012 в сумі 195202,29 грн. та 28.09.2012 р. в сумі
224967,71 грн. визнав доходи на суму
здійснених витрат в загальному розмірі
420170,00 грн. відповідно до приписів
пп.137.2.3 п.137.2 ст.137 Податкового кодексу
України, що підтверджується наданими в
матеріали справи бухгалтерськими
регістрами по рахунках 481, 719. Окрім
того, по факту підписання акта від
28.09.2012 р. на суму 2900000,00 грн. позивачем
визнано податковий дохід в розмірі
2479830,00 грн. (2900000,00 - 420170,00 грн.) від
виконання першого етапу
дослідно-конструкторських робіт на
підставі п.137.1 ст.137 Податкового кодексу
України в 3 кварталі 2012 року на підставі
підписаного сторонами договору акту
здачі приймання науково-технічної
продукції, що також підтверджується
бухгалтерським записом в регістрі за
30.09.2012 р. в дебет рахунку 481 з кредиту
рахунку 719 (а.с. 135 том 1). Податкові
доходи за вищевказаними
господарськими операціями по
виконанню етапу № 1
дослідно-конструкторської роботи в
загальній сумі 2900000,00 грн.
задекларовані позивачем за ряд. 02
«Дохід від операційної діяльності
(дохід від реалізації товарів (робіт,
послуг))» податкових декларацій з
податку на прибуток підприємства за
податкові періоди 9 місяців 2012 року та
2012 рік, що представниками відповідача
не заперечується.

За приписами п.135.1 ст.135 Податкового
кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.2 ст. 135 Податкового
кодексу України доходи визначаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують отримання платником
податку доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.137.1 ст.137 Податкового кодексу
України дохід від надання послуг та
виконання робіт визнається за датою
складення акта або іншого документа,
оформленого відповідно до вимог
чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
надання послуг.

Аналіз змісту акту здачі приймання
науково-технічної продукції,
складеного 28.09.2012 р., підтверджує факт
виконання позивачем першого етапу
робіт за договором № 89/13-12 про
закупівлю послуг за державні кошти з
виконання науково-технічних робіт на
загальну суму 2900000,00 грн., отже вказаний
акт є документом, на підставі якого
визнається дохід за п.137.1 ст.137
Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
даних обставинах спірна сума доходу в
розмірі 2479830,00 грн. від виконання етапу
№ 1 за договором від 30.07.2012 р. № 89/13-12 про
закупівлю послуг за державні кошти з
виконання науково-технічних робіт
підлягає визнанню і декларуванню
позивачем по даті підписання акта
здачі приймання науково-технічної
продукції від 28.09.2012 р., тобто в
податковому періоді 9 місяців 2012 року, а
не в 1 кварталі 2013 року, як помилково
стверджує відповідач.

Аналогічний підхід щодо оподаткування
господарських операцій з виконання
робіт (послуг) за рахунок бюджетних
коштів наведений в листі Державної
податкової служби України від 21.03.2013 р.
№ 3272/5/15-14-16.

Крім того доводи представників
відповідача щодо визнання позивачем
правопорушення під час
адміністративного оскарження акта
перевірки, адже згідно ч. 4 ст. 70 КАС
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. В даному випадку позивач оспорює
висновки відповідача щодо заниження
доходу 1 кварталу 2013 року та вказує на
врахування спірної суми доходу у
складі податкових доходів за 9 місяців
2012 року на підставі первинного
документу (акту здачі приймання
науково-технічної продукції від 28.09.2012
р.) та з урахуванням вимог п.137.1 ст.137
Податкового кодексу України. В свою
чергу податковий орган в силу приписів
п.50.3 ст.50 Податкового кодексу України
наділений правом перевірити показник
доходу від продажу товарів (робіт,
послуг), задекларований позивачем за 9
місяців 2012 року, з огляду на подання
останнім після спірної перевірки
долучених до матеріалів справи
уточнюючих декларацій з податку на
прибуток до вказаного показника (а.с. 228
- 250 том 1, а.с. 1 - 21 том 2), а тому висновки
відповідача про заниження позивачем
доходу на загальну суму 2479830,00 грн. в 1
кварталі 2013 року через порушення п.135.1,
п.135.2, п.135.4, пп.137.2.3 п.137.2 ст.137
Податкового кодексу України є
безпідставними.

Стосовно врахування амортизаційних
відрахувань при формуванні
собівартості реалізованих послуг і
ціни на них.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст.138 Податкового кодексу
України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.138.8 ст.138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Згідно п.144.1 ст.144 Податкового кодексу
України амортизації підлягають,
зокрема, витрати на придбання основних
засобів, нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності; витрати на самостійне
виготовлення (створення) основних
засобів, нематеріальних активів,
вирощування довгострокових
біологічних активів для використання в
господарській діяльності, в тому числі
витрати на оплату заробітної плати
працівникам, які були зайняті на
виготовленні (створенні) основних
засобів та нематеріальних активів.

При цьому, згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України під
господарською діяльністю розуміється
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Судом встановлено, що виробничі
основні засоби позивача в перевіреному
періоді були використані в
господарській діяльності позивача, що
безпосередньо підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку, які надавались
відповідачеві під час перевірки і
долучені до матеріалів справи. Зокрема,
встановлено використання виробничих
основних засобів в виставках з метою
розширення кола покупців і замовників
інформаційних відеосистем,
використання інформаційних
відеосистем в службових та внутрішніх
замовленнях з метою їх тестування і
повірки, застосування для проведення
дослідно - експериментальних робіт
тощо, а також використання основних
засобів у наданні послуг з
обслуговування комерційних проектів і
масових заходів з метою отримання
доходу (а.с. 165 том 2, томи 3 - 7, а.с. 1 - 159 том
8).

Доказів невикористання окремих
основних засобів в господарській
діяльності позивача відповідачем не
надано і судом не встановлено.

Згідно п.145.1.2 п.145.1 ст.145 Податкового
кодексу України нарахування
амортизації здійснюється протягом
строку корисного використання
(експлуатації) об'єкта, який
встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом (при зарахуванні на
баланс), але не менше ніж визначено в
пункті 145.1 і призупиняється на період
його виводу з експлуатації (для
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
причин) на підставі документів, які
свідчать про виведення таких основних
засобів з експлуатації).

Відповідно до пп.145.1.9 п.145.1 ст.145
Податкового кодексу України
нарахування амортизації в цілях
оподаткування здійснюється
підприємством за методом, визначеним
наказом про облікову політику з метою
складання фінансової звітності, та
може переглядатися в разі зміни
очікуваного способу отримання
економічних вигод від його
використання.

Наказом № 49 про облікову політику
позивача, який міститься в матеріалах
справи (а.с. 119 - 150 том 2), передбачено, що
в цілях оподаткування і
бухгалтерського обліку позивачем
застосовується метод нарахування
амортизації, визначений в п.2 пп.145.1.5
п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України,
а саме метод зменшення залишкової
вартості, за яким річна сума
амортизації визначається як добуток
залишкової вартості об'єкта на початок
звітного року або первісної вартості
на дату початку нарахування
амортизації та річної норми
амортизації. Річна норма амортизації (у
відсотках) обчислюється як різниця між
одиницею та результатом кореня ступеня
кількості років корисного
використання об'єкта з результату від
ділення ліквідаційної вартості об'єкта
на його первісну вартість.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, що
п.145.1.2 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу
України не передбачає відстрочення або
припинення нарахування амортизації за
виключенням випадків виведення
основних фондів з експлуатації, що
оформлюється документально. Проте, в
акті перевірки відповідач не зазначив
письмових доказів виведення з
експлуатації будь-якого об'єкта
основних засобів позивача, не надано
таких доказів і в ході судового
розгляду справи.

Відповідачем також не встановлені
методологічні або арифметичні помилки
при обчисленні позивачем сум
амортизаційних відрахувань.

Наявними в матеріалах справи актами
введення в експлуатацію основних
засобів позивача, формулярами
підтверджується, що окремим об`єктом
виробничих основних засобів, вартість
якого амортизується, є інформаційна
відеосистема, яка складається з
конструктивно з`єднаних між собою
відеоекранів, інших приладів і
пристосувань, а не окремо взяті
відеоекрани, як помилково вказує в акті
відповідач (а.с. 22 - 104 том 2).

Застосований позивачем метод
нарахування амортизації не передбачає
розрахунку амортизації окремо за
кожний календарний день експлуатації
основного засобу, а також розрахунку
амортизації відносно окремих
складових частин об`єкта основного
засобу. Відповідно до вищенаведених
приписів законодавства амортизація
нараховується безперервно на протязі
строку корисного використання об'єкта
і базою для її розрахунку є вартість
об'єкта основних фондів, а не окремих
його складових частин, що не враховано
відповідачем.

Виключивши зі складу собівартості
реалізованих робіт (послуг) частину
амортизаційних відрахувань,
відповідач фактично змінив
застосований позивачем метод і
податкові правила нарахування
амортизації, чим вийшов за межі наданих
йому законодавством повноважень.

Окрім того, висновки податкового
органу, що при складанні декларації з
податку на прибуток суб'єкт
господарювання повинен виключити із
складу витрат частину витрат, які не
приймали участь у формуванні
собівартості продукції (товарів, робіт,
послуг), яка не принесла платнику
прибутку, тобто не прийняла участь у
збільшенні власного капіталу
підприємства, не підтверджуються
жодними приписами податкового
законодавства. Податковим кодексом
України не передбачено безумовне
виключення з податкових витрат частини
собівартості реалізованих товарів
(робіт, послуг) в розмірі її перевищення
над доходами від продажу товарів
(робіт, послуг).

В постанові від 28.02.2011 року у справі
№21-13а11 Верховний суд України зазначив,
що збитковість господарської
діяльності не може бути підставою для
визначення такої діяльності, як
негосподарської. Неотримання
підприємством доходу від окремої
господарської операції не свідчить про
те, що така операція не пов'язана з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки при здійсненні
господарських операцій існує
звичайний комерційний ризик не
отримати дохід від конкретної
операції.

Отже, перевищення собівартості над
доходами від продажу в окремих
податкових періодах за окремими
господарськими операціями з виконання
послуг по обслуговуванню масових
заходів власними інформаційними
відеосистемами є звичайним
комерційним ризиком позивача, проте,
який не має податкових наслідків,
застосованих відповідачем до позивача.

Аналіз долучених до матеріалів справи
податкових декларацій позивача за
податкові періоди в межах перевіреного
періоду свідчить про те, що в цілому
доходи від продажу товарів (робіт,
послуг) перевищують собівартість
реалізованих товарів (робіт, послуг),
так само як і доходи від продажу послуг
з обслуговування масових заходів
перевищують їх собівартість в
податкових періодах, відмінних від 4
кварталу 2012 р. і 1 кварталу 2013 р.
Діяльність позивача за 2012 і 2013 роки є
прибутковою, що підтверджується
долученими до матеріалів справи
податковими деклараціями, регістрами
бухгалтерського обліку по рахунку 79
(а.с. 107 - 118 том 2), отже висновок
податкового органу про систематичні на
протязі перевіреного періоду збиткові
продажі є безпідставним і
необгрунтованим, а тому Товариством
обґрунтовано визначено розмір
амортизаційних відрахувань,
нарахованих на вартість основних
засобів, які були задіяні у формування
собівартості реалізованих послуг з
технічного супроводу заходів
комплексом відеоматеріалів, тому
збільшення грошового зобов'язання по
податку на прибуток підприємств з цих
підстав є неправомірним.

Щодо завищення витрат і податкового
кредиту на суму віднесених до їх складу
послуг по дослідженню англомовних
видань від ТОВ «Компанія «Екта».

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з п. 138.4, 138.6 - 138.9, п.
п. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 та інших
витрат, визначених згідно з п. 138.5, п. п.
138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п. 138.11, 138.12 ст. 138, п. 140.1
ст. 140 і ст. 141 ПКУ, крім витрат,
визначених у п. 138.3 ст. 138 та у ст. 139
Податкового кодексу України.

Підпунктом "в" пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України визначено
інші витрати операційної діяльності,
пов'язані з господарською діяльністю,
зокрема витрати на інформаційне
забезпечення господарської діяльності
платника податку, в тому числі з питань
законодавства, на придбання
літератури, оплату Інтернет-послуг і
передплату спеціалізованих
періодичних видань.

За п. 138.5 ст. 138 Податкового кодексу
України інші витрати визнаються
витратами того звітного періоду, в
якому вони були здійснені, згідно з
правилами ведення бухгалтерського
обліку.

Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених р. II
Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Актами виконаних робіт (а.с. 161 - 171 том 8)
підтверджуються факти виконання
контрагентом позивача послуг і такі
акти оформлені з дотриманням
вищенаведених вимог та містять всі
необхідні реквізити.

Ступінь деталізації опису
господарської операції у первинному
документі законодавством не
встановлена. Умовою документального
підтвердження операції є можливість на
підставі наявних документів зробити
висновок про те, що витрати фактично
понесені та спрямовані на отримання
позитивного економічного ефекту. Не
заповнення у первинних облікових
документах окремих позицій, які не
впливають на зміст господарської
операції, а також відсутність
максимальної деталізації виду
виконаних послуг не перешкоджає
прийняттю цих документів до обліку та
не є свідченням відсутності виконаних
господарських операцій. Аналогічна
правова позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду від
11.06.2014 р. по справі № 826/17663/13-а.

Факти виконання послуг також
підтверджуються договором № 31 від
01.02.2013 року, податковими накладними,
банківськими платіжними документами з
оплати вартості послуг контрагенту,
які долучені до матеріалів справи (а.с.
160, 172 - 194 том 8).

До матеріалів справи також долучені
аналітичні матеріали, які
розшифровують стислий зміст
досліджень англомовних видань за
кожним актом виконаних робіт (а.с. 1 - 247
том 9), які підтверджують зв`язок
результатів виконаних послуг з
основною господарською діяльністю
позивача (виробництво електричного
освітлювального устаткування,
виробництво іншого електричного
устаткування). Результати робіт
(послуг) використані позивачем у
виробництві продукції та в отриманні
українських і європейських
сертифікатів відповідності на неї,
копії яких долучені до матеріалів
справи (а.с. 195 - 250 том 8).

Вищеперелічені первинні документи та
аналітичні матеріали дозволяють
достовірно встановити, які саме
послуги виконувались ТОВ «Компанія
«Екта» та яким чином їх результати
пов`язані з господарською діяльністю
позивача. Отже, вартість послуг
правомірно віднесена позивачем до
складу податкових витрат на підставі п.
"в" пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового
кодексу України.

Щодо податкового кредиту слід
зазначити наступне.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна складається на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
вбачається, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), а також оформлення зазначених
операцій необхідними документами
первинного обліку (зокрема,
податковими накладними), що містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції.

Господарські операції з спірним
контрагентом підтверджені
документально, податковий кредит
підтверджений податковими накладними
в повному обсязі (а.с. 172 - 182 том 8), тому
позивачем не порушені приписи п. 198.3, п.
198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10, ст. 201 Податкового
кодексу України.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" вересня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
Б.С. Моніч

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення
виготовлено 07.11.2014 року

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Екта-Пром"
вул.Вітрука,9,м.Житомир,10025

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4 - представнику позивача - Ратушний
Сергій Михайлович, АДРЕСА_1,