Справа № 809/3245/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 809/3245/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання
Куриша Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу у сумі 535 769,27 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Івано-Франківську)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення податкового боргу у сумі 535
769,27 грн. Позовні вимоги мотивувала тим,
що за відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою: 1) податку
на додану вартість у загальній сумі 535
663,75 грн. (420 906,00 грн. - основний платіж, 114
757,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції),
донарахованого платнику згідно
податкових повідомлень-рішень №
від 04.05.2011 року, № та № від
26.02.2014 року, а також 2) податку на
нерухоме майно, відмінного від
земельної ділянки, у загальній сумі 105,52
грн., нарахованого платнику згідно
податкових повідомлень-рішень № 685-17 та
№ 686-17 від 23.06.2014 року.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання повторно не з'явився,
кореспонденція, направлена
відповідачу за адресою місця
проживання, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців,
повернулася на адресу суду з відміткою
працівника поштового зв'язку "за
закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 4 статті 33
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за адресою
місця проживання, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

За таких обставин, суд приходить
висновку, що відповідач повідомлений
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (частина 6).

За таких обставин, оскільки немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але не прибули всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, то
відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.08.2003 року
зареєстрований виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець та 02.09.2003 року
взятий на податковий облік як платник
податків ДПІ у м. Івано-Франківську
(а.с.20).

Судом також з'ясовано, що відповідач
являється платником податку на додану
вартість (свідоцтво № НОМЕР_5 від 04.12.2003
року) та платником податку на нерухоме
майно, відмінного від земельної
ділянки.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1.).

Пунктом 9.1 статті 9 цього Кодексу
встановлено, що до загальнодержавних
податків та зборів належить, зокрема,
податок на додану вартість (підпункт
9.1.3).

До місцевих податків належать, зокрема
податок на нерухоме майно, відмінне від
земельної ділянки (підпункт 10.1.1 пункту
10.1 статті 10 Податкового кодексу
України).

Статтею 265 Податкового кодексу України
встановлено, що платниками податку на
нерухоме майно, відмінного від
земельної ділянки, є фізичні та
юридичні особи, в тому числі
нерезиденти, які є власниками об'єктів
житлової нерухомості (підпункт 265.1.1
пункту 265.1).

Об'єктом оподаткування є об'єкт
житлової нерухомості, в тому числі його
частка (підпункт 265.2.1 пункту 265.2).

Базою оподаткування є загальна площа
об'єкта житлової нерухомості, в тому
числі його часток (підпункт 265.3.1 пункту
265.3).

База оподаткування об'єктів житлової
нерухомості, в тому числі їх часток, які
перебувають у власності фізичних осіб,
обчислюється контролюючим органом на
підставі даних Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, що
безоплатно надаються органами
державної реєстрації прав на нерухоме
майно (підпункт 265.3.2 пункту 265.3).

Ставки податку встановлюються за
рішенням сільської, селищної або
міської ради у відсотках до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного (податкового) року, за 1 кв.
метр бази оподаткування (підпункт 265.5.1
пункту 265.5).

Ставки податку для фізичних осіб
встановлюються в таких розмірах:

а) не більше 1 відсотка - для
квартири/квартир, загальна площа яких
не перевищує 240 кв. метрів, або
житлового будинку/будинків, загальна
площа яких не перевищує 500 кв. метрів
(підпункт 265.5.2 пункту 265).

Податкове/податкові
повідомлення-рішення про сплату
суми/сум податку, обчисленого згідно з
підпунктом 265.7.1 пункту 265.7 цієї статті,
та відповідні платіжні реквізити,
зокрема, органів місцевого
самоврядування за місцезнаходженням
кожного з об'єктів житлової
нерухомості, надсилаються (вручаються)
платнику податку контролюючим органом
за місцем його податкової адреси
(місцем реєстрації) до 1 липня року, що
настає за базовим податковим (звітним)
періодом (роком) (підпункт 265.7.2 пункту
265.2).

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у м. Івано-Франківську звернулася до
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції із запитом про
надання інформації про об'єкти
житлової нерухомості, в тому числі їх
частки, які перебувають у власності
фізичної особи ОСОБА_1.

Із інформаційної довідки
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції від 26.03.2014 року
вбачається, що згідно даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
ОСОБА_1 є власником двох трьохкімнатних
квартир, загальною площею 116,1 кв.м. та
111,3 кв.м. відповідно, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.12-14).

На підставі даних Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно ДПІ у м.
Івано-Франківську винесено податкові
повідомлення-рішення № 685-17 та № 686-17
від 23.06.2014 року, якими визначено
відповідачу суму податку на нерухоме
майно, відмінне від земельної ділянки,
у розмірі 52,54 грн. та 53,28 грн. (а.с.9).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
України з питань митної справи.

Відповідно підпункту 265.10.1 пункту 265.10
статті 265 цього Кодексу, податкове
зобов'язання за звітний рік з податку
сплачується фізичними особами -
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
податкові повідомлення-рішення за №
685-17 та № 686-17 від 23.06.2014 року позивачем
надіслано відповідачу рекомендованим
листом з повідомленням про вручення за
адресою місця проживання, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
однак кореспонденція повернулася на
адресу ДПІ у м. Івано-Франківську з
відміткою працівника поштового зв'язку
"за закінченням терміну зберігання"
(а.с.9).

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового
кодексу України встановлено, що
Податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
фізичній особі, якщо його вручено їй
особисто чи її законному
представникові або надіслано на адресу
за місцем проживання або останнього
відомого її місцезнаходження фізичної
особи з повідомленням про вручення
(абзац 2).

У разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення (абзац 3).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що за № 685-17 та № 686-17
від 23.06.2014 року вручені відповідачу, ним
не оскаржені, а отже нараховані згідно
даних податкових повідомлень-рішень
суми податку на нерухоме майно,
відмінне від земельної ділянки, у
загальному розмірі 105,52 грн. є
узгодженими та підлягали сплаті
останнім у строк, встановлений
підпунктом 265.10.1 пункту 265.10 статті 265
Податкового кодексу України.

Судом також з'ясовано, що позивачем на
підставі акту про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства по операціях, здійснених
з ТзОВ «Бізнес Стандарт Універсал» за
період з 01.09.2010 року по 30.09.2010 року, за №
2081/17-3/НОМЕР_4 від 15.04.2011 року винесено
податкове повідомлення-рішення за №
від 04.05.2011 року. Згідно даного
податкового повідомлення-рішення
відповідачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 33 360,00 грн. (19 603,00 грн. -
основний платіж, 14 297,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції) (а.с.19, 20-26).

З матеріалів справи вбачається, що
податкове повідомлення-рішення за №
від 04.05.2011 року було оскаржено
відповідачем у судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
05.07.2011 року у справі № 2а-1611/11/0970, яка
згідно ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.05.2014 року залишена без змін,
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
відмовлено в задоволені позову про
скасування податкового
повідомлення-рішення за № від
04.05.2011 року, винесеного ДПІ у м.
Івано-Франківську (а.с.15, 16-18).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що податкове
повідомлення-рішення за № від
04.05.2011 року винесено позивачем
правомірно, є узгодженим, а відтак
нарахована відповідачу сума грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 33 360,00 грн. підлягає
стягненню.

Крім того, судом також встановлено, що
09.08.2011 року та 20.12.2011 року позивачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства по
операціях, здійснених з ТзОВ «Торговий
дім Сталк» та з ТзОВ «Сток сервіс», за
результатами якої складено акти за №
6343/17-3/НОМЕР_4 від 09.08.2011 року та за №
13232/17-3/НОМЕР_4 від 20.12.2011 року відповідно.
У даних актах зафіксовано порушення
п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5
п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість, перевіркою повноти
нарахування податку на додану вартість
встановлено його заниження у сумі 35
059,00 грн. по операціях, здійснених з ТзОВ
«Торговиі дім Сталк» та у сумі 366 784,00
грн. по операціях, здійснених з ТзОВ
«Сток сервіс» (а.с.20-42).

На підставі акту перевірки за №
6343/17-3/НОМЕР_4 від 09.08.2011 року за ДПІ у м.
Івано-Франківську винесено податкове
повідомлення-рішення № від 26.2.2014
року, а на підставі № 13232/17-3/НОМЕР_4 від
20.12.2011 року - податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.2014
року. Згідно вказаних податкових
повідомлень-рішень відповідачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 43 823,75
грн. (35 059,00 грн. - основний платіж, 8 764,75
грн. - штрафні (фінансові) санкції) та на
458 480,00 грн. (366 784,00 грн. - основний платіж,
91 696,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції)
відповідно (а.с.7, 28).

З матеріалів справи вбачається, що
вищевказані акти перевірки та
податкові повідомлення-рішення №
і № від 26.02.2014 року
надіслано відповідачу 27.02.2014 року
рекомендованим листом.

Згідно довідки ДПІ у м.
Івано-Франківську від 14.09.2014 року
податкові повідомлення-рішення №
і № від 26.02.2014 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 оскаржені не
були.

У відповідності до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України строки
застосування, сплата, стягнення та
оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Таким чином, нарахована згідно
податкових повідомлень-рішень за №
і № від 26.02.2014 року сума
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальному розмірі 502
303,75 грн. є узгодженою та підлягала
сплаті відповідачем у строк,
встановлений пунктом 57.3 статті 57
Податкового кодексу України.

Однак, судом встановлено, що у зв'язку
із не виконанням відповідачем
визначеного Законом обов'язку, за
останнім залишається непогашеними 535
663,75 грн. податку на додану вартість,
донарахованого платнику згідно
податкових повідомлень-рішень №
від 04.05.2011 року, № та № від
26.02.2014 року, а також 105,52 грн. податку на
нерухоме майно, відмінного від
земельної ділянки, нарахованого
платнику згідно податкових
повідомлень-рішень № 685-17 та № 686-17 від
23.06.2014 року..

У відповідності до вимог абзацу 1
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України, у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що ДПІ у м.
Івано-Франківську на виконання вимог
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України надіслано відповідачу
податкову вимогу № 710-19 від 03.07.2013 року.
Дану податкову вимогу відповідачем
отримано особисто 11.07.2013 року, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.46).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 цього Кодексу грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що грошові зобов'язання зі
сплати податку на додану вартість у
загальній сумі 535 663,75 грн. (420 906,00 грн. -
основний платіж, 114 757,75 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), донарахованого
платнику згідно податкових
повідомлень-рішень № від 04.05.2011
року, № та № від 26.02.2014 року,
а також податку на нерухоме майно,
відмінного від земельної ділянки, у
загальній сумі 105,52 грн., нарахованого
платнику згідно податкових
повідомлень-рішень № 685-17 та № 686-17 від
23.06.2014 року, є податковим боргом
відповідача, який ним не сплачено.

Наявність податкового боргу
підтверджується довідкою ДПІ у м.
Івано-Франківську від 14.09.2014 року
(а.с.7-8), обліковими картками даного
платника податків за платежами:
податок на додану вартість та податок
на нерухоме майно, відмінне від
земельної ділянки, (а.с.44, 45) та іншими
матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Доказів сплати податкового боргу
відповідач суду не представив, чим
фактично не заперечив наявність
заборгованості, яка є предметом спору у
даній справі.

За таких обставин, податковий борг у
сумі 535 769,27 грн. підлягає стягненню у
судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
даного Кодексу стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Враховуючи наведене, а також те, що
вищевказана заборгованість
відповідачем на момент розгляду справи
не сплачена, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.6 ст.128, ст. ст.
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (76018, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) в
дохід держави 535 769 (п'ятсот тридцять
п'ять тисячі сімсот шістдесят дев'ять)
грн. 27 коп. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач
І.А.