Справа № 826/10482/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Романчук
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 серпня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фідленс-Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про скасування картки відмови в
прийняті митної декларації, скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів, стягнення з
Державного бюджету коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві про
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 07.07.2014 №
100270001/2014/700092/2 та картки відмови в
прийнятті митної декларації №
100270001/2014/10138, стягнення з Державного
бюджету України надмірно сплачених
коштів в сумі 41328,60 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 серпня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Київської регіональної митниці
Міндоходів від 07.07.2014 № 100270001/2014/700092/2
про коригування митної вартості товару
та картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100270001/2014/10138 від 07.07.2014. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Судові
витрати в сумі 60,00 грн. присуджено на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна» за
рахунок Державного бюджету України.
Покладено на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Київської регіональної митниці
Міндоходів.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна»
засобами електронного зв'язку було
подано до Київської регіональної
митниці електронну митну декларацію №
100270001/2014/254410 від 04.07.2014.

На підтвердження заявленої митної
вартості товару позивачем надано
наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами № 100/2012/0006858 від
23.04.2014;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR)
№ 5609 від 03.07.2014;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR)
№ 8395 від 03.07.2014;

- коносамент (Bill of Lading) № MSCUXJ519631 від
06.05.2014;

- банківський платіжний документ № 15
від 17.06.2014;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару б/н від 10.03.2014;

- рахунок - фактура (інвойс) № EPPEN1401LLT016B
від 24.04.2014;

- пакувальний лист б/н від 24.05.2014;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів №
1-BST від 18.05.2012;

- додаткова угода № 4 від 06.01.2014 до
зовнішньоекономічного договору
(контракту);

- специфікація № 5 від 22.01.2014 до
зовнішньоекономічного договору
(контракту);

- ветеринарне свідоцтво форми Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) серії ДРД-00 № 304578 від
04.7.2014;

- ветеринарне свідоцтво форми Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) серії ДРД-00 № 304579 від
04.07.2014;

- сертифікат про походження товару
форми А G 0172 від 04.05.2014;

- постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.05.2014 по справі № 826/4504/14;

- реєстраційне посвідчення № АА-04112-04-13
від 12.03.2013;

- експертний висновок № 517-К/06 від 27.02.2013;

- митна декларація № 100270001/2014/254410 від
04.07.2014.

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

07.07.2014 відповідачем прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100270001/2014/700092/2, якими митну
вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості відповідно до ст. 64 Митного
кодексу України.

На підставі вказаного рішення про
коригування митної вартості
відповідачем прийнято картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270001/2014/10063.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття рішення про
коригування митної вартості товару
стали наступні обставини, про що
зазначено в графі 33 рішення, а саме,
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) через те, що
документи, подані декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів.

За таких обставин, митну вартість
товарів визначено із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості.

На думку відповідача, вказані
обставини є достатніми підставами для
відмови позивачу у визначенні митної
вартості товарів за основним методом
за ціною контракту.

Позивач не погоджуючись з вказаними
діями та рішенням відповідача
звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України та нормами
Митного кодексу України.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дослідження вимог митного
законодавства, а саме положень статей
49, 51, 53, 57, 58 МК України, надає підстави
стверджувати про те, що митна вартість
товарів, які ввозяться на митну
територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у ч.2 ст.53 МК України
визначено перелік документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення. До таких
документів належать: декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності, рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України
передбачено, що в разі якщо документи,
зазначені у частині 2 цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, яка
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, з наведених законодавчих норм
вбачається, що єдиною правовою
підставою для прийняття митними
органами рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товару та винесення картки відмови у
митному оформленні товару є наявність
сукупності наступних умов: 1) подання
суб'єктом господарювання до митного
оформлення не повного пакету
документів, перелік яких закріплено у
статті 53 МК України; 2) ненадання на
вимогу контролюючого органу
додаткової уточнюючої документації; 3)
виявлення митним органом розбіжностей
у поданій документації, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару за основним методом (за
ціною договору).

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що як було правильно встановлено
судом першої інстанції, позивачем на
виконання вимог ст.53 МК України для
здійснення митного оформлення вантажу
до контролюючого митного органу було
подано повний пакет документів.

В оскаржуваних рішеннях митним органом
не визначено які саме відомості
відсутні та які саме значення вони
повинні були підтверджувати, яка
конкретно інформація є наявною у
митного органу, що у свою чергу
призвела до виникнення обґрунтованих
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.
Оскаржувані рішення не містять
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, митним
органом не доведено обґрунтованості
рівня визначеної ним у спірному
рішенні ціни товару, скоригованої
митним органом.

Відповідач не надав суду жодних
належних доказів на підтвердження
того, що позивач в декларації митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про передчасність та
помилковість витребування у позивача
додаткових документів, а зазначення
посадовою особою митного органу, що
позивачем заявлено неповні відомості,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів,
жодним чином не впливає на показники
складових митної вартості товару, не є
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів.

Щодо інформації, зазначеної в
прайс-листі, то судом першої інстанції
вірно зазначено, що вказаний документ
містить в собі: назву компанії, що
здійснює продаж товарів; моделі товару;
вартість товару; країну виробництва;
умови поставки товару тощо. Наданий
відповідачу прайс-лист не містить
жодного посилання на те, що він
розповсюджується лише на позивача, а
чинним законодавством не передбачений
необхідний перелік інформації, яку
повинен містити прайс-лист, з огляду на
те, що жодна інформація, викладена в
досліджуваному прайс-листі не
суперечить його суті.

Враховуючи, що митним органом
безпідставно та необґрунтовано
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості, судом
першої інстанції правомірно скасовано
оскаржуване рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 07.07.2014 № 100270001/2014/700092/2.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплаченої суми в розмірі 41328,60 грн., то
колегія суддів вважає, що вказана
вимога задоволенню не підлягає,
оскільки позивачем не надано суду
доказів того, що він звертався до
митного органу із відповідною заявою
про повернення надміру сплачених
платежів за законодавчо визначеною
процедурою і Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
йому було відмовлено у задоволенні
такої заяви.

Аналогічна позиція викладена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалах від 22.01.2013 №К/9991/1320/12, №К/9991/6392/12,
від 26.03.2013 К/800/13680/13.

Таким чином, апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи у порушення
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не довів
правомірності оскаржуваних рішень про
корегування митної вартості та карток
відмови і не переконав судову колегію у
своїй правоті.

Проаналізувавши вищевикладене та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до однозначного
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому, у
відповідності до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 серпня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.11.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.