Справа № 826/14888/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2014 року 15:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., розглянувши адміністративну
справу та додані до неї матеріали в
письмовому провадженні
за позовомПублічного акціонерного
товариства "Київсільелектро"до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві
провизнання протиправними та
скасування податкових
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
Позивач, в особі Публічного
акціонерного товариства
"Київсільелектро" (надалі - позивач),
звернувся з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового повідомлення -
рішення форми «Р» від 24 червня 2014 року
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 106 279,75 грн. (за основним
платежем - 85 352 грн., за штрафними
санкціями - 20 937, 75 грн.); скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» від 24 червня 2014 року № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку нa прибуток підприємств на 101
852,00 грн. (за основним платежем - 84 473 грн.,
за штрафними санкціями - 17 379 грн.);
скасувати податкове повідомлення -
рішення форми «С» від 24 червня 2014 року
№ яким застосовано суму штрафних
санкцій в розмірі 126 291, 60 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
Податковим органом із порушенням
чинного законодавства України,
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм податкового
законодавства, а тому підлягають
скасуванню.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, заперечень проти позовних
вимог не надав.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві було
проведено документальну виїзну
планову перевірку ПАТ
"Київсільелектро" з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 р. по
31.12.2013 р.

За результатами перевірки складено акт
від 06.06.2014 р. за №219/1-22-01-00132457 (надалі по
тексту Акт перевірки).

В акті перевірки зазначено наступні
порушення: п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п.п. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139, п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, зі змінами та
доповненнями, ПАТ «Київсільелектро»
занижено податок на прибуток на суму 222
554 грн., в т.ч. за II квартал 2011 на суму 1 840
грн., за III квартал 2011 на суму 8 005 грн., IV
квартал 2011 на суму 5 112 грн., II квартал 2012
на суму 6 207 грн., III квартал 2012 на суму 915
грн., IV квартал 2012 на суму 1 146 грн., 2013 рік
на суму 199 329 грн.; п. 198.3, 198.6 ст.198, п.201.6
ст.201 Податкового Кодексу України, із
змінами та доповненнями, ПАТ
«Київсільелектро» занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету на суму 85 352 грн., в т. ч. за:
червень 2011 - 1605 грн., серпень 2011- 530 грн.,
вересень 2011 - 6426 грн., жовтень 2011- 4445 грн.,
квітень 2012 - 3902 грн., травень 2012 - 2010 грн.,
серпень 2012 - 871 грн., листопад 2012 - 1092 грн.,
березень 2013 - 2022 грн., квітень 2013 - 2373
грн., травень 2013 - 628 грн., червень 2013 - 149
грн., липень 2013 - 53903 грн., вересень 2013 - 5396
грн.; п. 2.6, п.3.1, п. 3.3 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.2004р. № 637 (із змінами та
доповненнями).

Не погоджуючись з висновками Акту
перевірки Позивачем було подано
заперечення на Акт перевірки, за
результатом розгляду заперечень на Акт
перевірки, Листом від 20.06.2014 р.
№7759/10/2650-22-07 було частково враховано
заперечення та викладено висновки Акту
перевірки в наступній редакції:
зазначено наступні порушення: п.п. 139.1.1
п. 139.1 ст. 139, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 138.2 ст.
138 Податкового кодексу України, зі
змінами та доповненнями, ПАТ
«Київсільелектро» занижено податок на
прибуток на суму 84 473 грн., в т.ч. за II
квартал 2011 на суму 1 840 грн., за III квартал
2011 на суму 8 005 грн., IV квартал 2011 на суму 5
112 грн., II квартал 2012 на суму 6 207 грн., III
квартал 2012 на суму 915 грн., IV квартал 2012
на суму 1 146 грн., 2013 рік на суму 61 248 грн.;
п. 198.3, 198.6 ст.198, п.201.6 ст.201 Податкового
Кодексу України, із змінами та
доповненнями, ПАТ «Київсільелектро»
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету на суму 85 352
грн., в т. ч. за: червень 2011 - 1605 грн.,
серпень 2011- 530 грн., вересень 2011 - 6426 грн.,
жовтень 2011- 4445 грн., квітень 2012 - 3902 грн.,
травень 2012 - 2010 грн., серпень 2012 - 871 грн.,
листопад 2012 - 1092 грн., березень 2013 - 2022
грн., квітень 2013 - 2373 грн., травень 2013 - 628
грн., червень 2013 - 149 грн., липень 2013 - 53903
грн., вересень 2013 - 5396 грн.; п. 2.6, п.3.1, п. 3.3
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.2004р. № 637 (із змінами та
доповненнями).

На підставі висновків акту перевірки
Податковим органом прийнято податкові
повідомлення-рішення: від 24 червня 2014
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 106 279, 75 грн. (за
основним платежем - 85 352 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 20 937,
75 грн.); від 24 червня 2014 року № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на 101 852,00 грн. (за основним
платежем - 84 473 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 17 379 грн.); від 24
червня 2014 року № , яким
застосовано суму штрафних санкцій в
розмірі 126291,60 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
Позивачем було подано скаргу до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, за результатом розгляду якої,
Рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві від №7977/10/26-15-10-06-15
від 28.08.2014р. було залишено без змін
податкові повідомлення-рішення, а
скаргу - без задоволення.

Також, Позивачем було подано скаргу до
Державної фіскальної служби України,
за результатом розгляду якої, Рішенням
Державної фіскальної служби України
від 17.09.2014 р. №3405/6/44-99-1001-01-15 про
результати розгляду повторної скарги
було залишено без змін податкові
повідомлення-рішення, а скаргу без
задоволення.

Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо
скасування податкового повідомлення -
рішення форми «Р» від 24 червня 2014 року
№ яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 106 279,75 грн. (за основним
платежем - 85 352 грн.; за штрафними
санкціями - 20 937, 75 грн.) та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» від 24 червня 2014 року № яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку нa прибуток підприємств на 101
852,00 грн. (за основним платежем - 84 473 грн.,
за штрафними санкціями - 17 379 грн.), суд
зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивачем було придбано у ТОВ
«Будівельна Компанія «Спецбуденерго»
товар (автоматичні вимикачі та труби
гофровані ВВХ з протяжкою) на загальну
суму 52 651,20 грн. з ПДВ, придбання товару
підтверджується: прибутковою
накладною №ПН-0000480 від 08.07.2013 р.,
видатковою накладною №СБ-0000009 від
08.07.2013 р., податковою накладною від
08.07.2013 р. №50, копією витягу з журналу
видачі довіреності на отримання товару
№265 від 08.07.2013 р.

Також, в матеріалах справи міститься
докази того, що придбаний товар
(автоматичні вимикачі та труби
гофровані ВВХ з протяжкою) на загальну
суму 52 651,20 грн. з ПДВ, в подальшому був
реалізований ДП «Київська мехколона»
ПАТ «Київсільелектро», згідно
видаткової накладної №РН-0000223 від
26.07.2013 р.

Між Позивачем (Замовник), з одного боку,
та ТОВ «Будівельна компанія «КОНСУЛ»
(Виконавець), з іншого боку, було
укладено Договір №1360 про надання
послуг вантажопідіймальною технікою
від 16.09.2013 р. (надалі по тексту Договору
№1360).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.2 Договору
№1360, Замовник в порядку та на умовах,
викладених у цьому договорі, надає
доручення Виконавцю, а Виконавець бере
на себе обов'язки по наданню послуг
автокраном моделі XCMG QY-50-K вантажністю
50т, довжиною стріли 58м (Надалі -
«Технікою») на об'єкті Замовника,
розташованому в м. Мелітополі,
Запорізької області. Техніка надається
на 4 дні мінімум по 8 годин в день.

Згідно п. 2.1 - п. 2.5 Договору №1360,
«Виконавець» надає послуги «Технікою»
на умовах передплати «Замовником»
замовлених послуг за одержаним ним від
«Виконавця» рахунком-фактурою за 2
зміни і 100 % перебазування. Ціна за
послуги «Техніки» та доставки її до
місця виконання робіт та повернення на
автобазу «Виконавця» на момент
укладення договору складає: 850,00 грн.
(вісімсот п'ятдесят гривень, 00 копійок)
за 1 (одну) годину, у т.ч. ПДВ 20% складає
141,67грн.; вартість послуги доставки
автокрану до місця виконання робіт
«Замовника» та повернення на автобазу
«Виконавця» складає 18 000,00 грн., у т.ч.
ПДВ 20% складає 3 000,00 грн. та сплачується
«Замовником» окремо від послуг
«Техніки». Остаточна вартість послуги
за цим договором формується
«Виконавцем» на підставі всіх змінних
рапортів, які оформлені і підписані
«Сторонами», або уповноваженими
представниками «Сторін» та
сплачується «Замовником» на підставі
рахунку-фактури, складеного
«Виконавцем» (мінімум за 8 годин в день).
Перерахунок залишкової вартості
послуг проводиться на протязі 3-х
(трьох) банківських днів з дня
підписання двостороннього Акту
здачі-приймання наданих послуг.

На підтвердження виконаних робіт
Позивачем надано суду наступні
документи: Акт приймання-передачі
наданих послуг за вересень від 19.09.2013 р.,
рахунок-фактури №818 від 16.09.2013 р.,
банківська виписка по операціям 13.09.2013
р., податкова накладна від 16.09.2013 р. №47.

Також, між Позивачем (Покупець), з
однієї сторони, та ТОВ «ЕнергоЛіга»
(Постачальник), з іншого боку, було
укладено Договір поставки №ДГ-12 від
04.07.2013 р. (надалі по тексту Договір
№ДГ-12).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору
№ДГ-12, Постачальник зобов'язується
постачати товар у власність Покупця,
для використання його у
підприємницькій діяльності, а Покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
та сплатити за нього на умовах цього
Договору. Предметом поставки є такий
товар: самоутримуваний ізольований
провід (СІП), лінійна арматура в
асортименті, інструмент для монтажу
електричних ліній та інші товари,
вказані у видаткових накладних.

Згідно з п. 2.1 - п. 2.2 Договору №ДГ-12,
обсяг та кількість постачання Товару,
вказаний в п. 1.2. цього Договору,
поставляється Покупцю партіями згідно
його письмової або усної Заявки з
переліком товарів та кількістю. Кожна
партія товару передається згідно
накладної, в якій зазначається:
найменування товару, одиниця виміру
кількості, кількість товару, ціна та
вартість товару. Якість та
комплектність товару. Товар повинен
бути затарений та упакований
Постачальником, таким чином, щоб
виключити псування або знищення його,
на період від передачі до прийняття
товару Покупцем. Вартість тари та
пакування лінійної арматури входить до
ціни товару, якщо інше не обумовлено
додатково.

На підтвердження виконання умов
Договору № ДГ-12 Позивачем надано суду
наступні документи: рахунок на оплату
по замовленню №83 від 04.07.2013 р.,
податкова накладна від 09.07.2013 р. №96,
податкова накладна від 09.07.2013 р. №95,
податкова накладна від 31.07.2013 р. №107,
видаткова накладна №101 від 09.07.2013 р.,
видаткова накладна №102 від 09.07.2013 р.,
видаткова накладна №114 від 31.07.2013 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000478 від 09.07.2013
р., прибуткова накладна № ПН-0000479 від
09.07.2013 р., прибуткова накладна № ПН-0000512
від 31.07.2013 р., оборотно-сальдової
відомості по рахунку 201, копія витягу з
журналу видачі довіреності на
отримання товару №272 від 09.07.2013 р.,
банківська виписка.

В матеріалах справи містяться докази
того, що отриманий товар був в
подальшому реалізований ДП «Київська
мехколона» ПАТ «Київсільелектро», що
підтверджується видатковими
накладними: №РН-0000222 від 26.07.2013 р.,
№РН-0000221 від 26.07.2013 р., №РН-0000250 від 31.07.2013
р.

Крім того, між Позивачем (Покупець), з
одного боку, та ПП «Ремфарба»
(Продавець), з іншого боку, було
укладено Договір поставки №18/04 від
18.04.2013 р. (надалі по тексту Договір №18/04).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору
№18/04, Продавець продає, а Покупець
купує та оплачує будівельні,
лакофарбові та хімічні матеріали, в
подальшому - Товар (партію Товару), в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними в накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від Продавця
до Покупця та є невід'ємними частинами
даного договору. Ризик випадкової
загибелі товару і право власності на
товар переходить від Продавця до
Покупця з моменту підписання
уповноваженими представниками Сторін
накладної або специфікації, яка
засвідчує момент передачі товару.

Згідно п. 2.1 - п. 2.3 Договору №18/04, Товар
поставляється партіями, а найменування
товару, ціна та його кількість
зазначається в накладних або
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами даного договору. Товар
повинен відповідати всім технічним
нормам, стандартам та правилам,
встановленим для товару даного виду.
Претензії до якості товару (приховані
заводські дефекти) Покупець має право
заявити у термін, визначений чинним
законодавством. Факт виявлення таких
заводських дефектів відображається в
«Акті виявлення дефектів і
недоброякісного товару», який в свою
чергу підписується представниками
Сторін у строк не більше ніж три
календарних дня.

Відповідно до п. 3.1 - п. 4.2
вищезазначеного Договору, Покупець
зобов'язується сплатити Продавцю повну
вартість товару (партії товару), яка
вказана рахунках-фактурах які є
невід'ємними частинами цього договору,
на умовах 100%-ї передплати. Оплата
проводиться на розрахунковий рахунок
Продавця: р/р 0651 в Філії КРУ Банку
„Приватбанк" МФО 321842. Оплата
здійснюється в національній валюті
України. Загальна вартість Товару за
цим Договором становить суму вартостей
товару, вказану в рахунках-фактурах та
накладних, які є невід'ємною частиною
цього Договору. Відвантаження товару
зі складу Продавця здійснюється на
умовах самовивозу транспортом Покупця
на підставі накладної або
специфікації, які в свою чергу
виписуються на підставі письмової
заявки Покупця, виходячи з наявності
Товару на складі Продавця. В заявці
Покупець вказує назву товару,
кількість товарної партії, термін
поставки. Заявка передається
Продавцеві в строк не менше ніж за один
день до фактичної відгрузки товарної
партії.

На підтвердження виконання умов
Договору №18/04Позивачем надано суду
наступні документи: рахунок-фактура
№СФ-0000179 від 13.03.2013 р., банківська
виписка, податкова накладна 14.03.2013 р.
№35, видаткова накладна №РН-0000156 від
19.03.2013 р., рахунок-фактура №СФ-0000245 від
03.04.2013 р., банківська виписка, податкова
накладна 03.04.2013 р. №14, видаткова
накладна №РН-0000205 від 04.04.2013 р.,
рахунок-фактура №СФ-0000274 від 09.04.2013 р.,
банківська виписка, податкова накладна
10.04.2013 р. №35, видаткова накладна
№РН-0000226 від 10.04.2013 р., прибуткова
накладна № ПН-0000139 від 19.03.2013 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000202 від 04.04.2013
р., прибуткова накладна № ПН-0000231 від
10.04.2013 р., оборотно-сальдова відомість
по рахунку 201, Рахунок-фактури №СФ-0000290
від 11.04.2013 р., банківська виписка,
податкова накладна 12.04.2013 р. №54,
видаткова накладна №РН-0000246 від 19.04.2013
р., прибуткова накладна № ПН-0000426 від
20.06.2013 р., оборотно-сальдова відомість
по рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0000304
від 15.04.2013 р., банківська виписка,
податкова накладна 1504.2013 р. №57,
видаткова накладна №РН-0000249 від 19.04.2013
р., рахунок-фактура №СФ-0000460 від 21.05.2013
р., банківська виписка, податкова
накладна 21.05.2013 р. №49, видаткова
накладна №РН-0000379 від 21.05.2013 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000312 від 21.05.2013
р., прибуткова накладна № ПН-0000409 від
26.06.2013 р., оборотно-сальдова відомість
по рахунку 201, Рахунок-фактури №СФ-0000638
від 26.06.2013 р., банківська виписка,
податкова накладна 26.06.2013 р. №101,
видаткова накладна №РН-0000535 від 26.06.2013
р., рахунок-фактура №СФ-0000690 від 08.07.2013
р., банківська виписка, податкова
накладна 09.07.2013 р. №37, видаткова
накладна №РН-0000581 від 09.07.2013 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000554 від 09.07.2013
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, податкова накладна 04.09.2013 р.
№18, видаткова накладна №РН-0000799 від
04.09.2013 р., прибуткова накладна № ПН-0000676
від 04.09.2013 р., оборотно-сальдова
відомість по рахунку 201,
рахунок-фактура №СФ-0000683 від 08.06.2013 р.,
податкова накладна 14.06.2013 р. №49,
банківська виписка, видаткова накладна
№РН-0000544 від 20.06.2013 р., прибуткова
накладна № ПН-0000421 від 20.06.2013 р.,
рахунок-фактура №СФ-0000698 від 14.06.2013 р.,
банківська виписка, податкова накладна
14.06.2013 р. №52, видаткова накладна
№РН-0000548 від 20.06.2013 р., рахунок-фактура
№СФ-0000773 від 29.06.2013 р., банківська
виписка, податкова накладна 29.06.2013 р.
№116, видаткова накладна №РН-0000609 від
29.06.2013 р., рахунок-фактура №СФ-0001108 від
26.08.2013 р., банківська виписка, податкова
накладна 30.08.2013 р. №118, видаткова
накладна №РН-0000878 від 31.08.2013 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000463 від 26.06.2013
р., прибуткова накладна № ПН-0000666 від
31.08.2013 р., оборотно-сальдова відомість
по рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0001436
від 26.10.2011 р., банківська виписка,
податкова накладна 26.10.2011 р. №91,
видаткова накладна №РН-00001106 від 26.10.2011
р., прибуткова накладна № ПН-0000777 від
26.10.2011 р., рахунок-фактура №СФ-0001383 від
17.10.2011 р., банківська виписка, податкова
накладна 18.10.2011 р. №59, видаткова
накладна №РН-00001075 від 20.10.2011 р.,
рахунок-фактура №СФ-0001138 від 01.09.2011 р.,
банківська виписка, податкова накладна
02.09.2011 р. №10, видаткова накладна
№РН-0000892 від 06.09.2011 р., прибуткова
накладна № ПН-0000785 від 20.10.2011 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000687 від 06.09.2011
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0000405 від
17.04.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 19.04.2012 р. №73, видаткова
накладна №РН-0000295 від 28.04.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000240 від 28.04.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0000434 від
24.04.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 24.04.2012 р. №96, видаткова
накладна №РН-0000318 від 27.04.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000239 від 27.04.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, Рахунок-фактури №СФ-0000557 від
17.05.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 17.05.2012 р. №70, видаткова
накладна №РН-0000409 від 22.05.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000288 від 22.05.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, Рахунок-фактури №СФ-0000568 від
21.05.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 21.05.2012 р. №83, видаткова
накладна №РН-0000421 від 21.05.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000277 від 21.05.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0001005 від
12.08.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 13.08.2012 р. №59, видаткова
накладна №РН-0000791 від 14.08.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000370 від 14.08.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0001420 від
09.11.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 09.11.2012 р. №34, видаткова
накладна №РН-0001128 від 19.11.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000665 від 19.11.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, рахунок-фактура №СФ-0001506 від
29.11.2012 р., банківська виписка, податкова
накладна 30.11.2012 р. №106, видаткова
накладна №РН-0001204 від 30.11.2012 р.,
прибуткова накладна № ПН-0000554 від 09.07.2012
р., оборотно-сальдова відомість по
рахунку 201, копією витягу з журналу
видачі довіреності на отримання
товару.

Також, в матеріалах справи містяться
копії подорожніх листів вантажного
автомобіля, з яких вбачається, що
Позивачем було здійснено самовивіз
товару (власним транспортним засобом
ПАТ «Київсільелектро» та за свій
рахунок автомобілем ГАЗ державний
номер НОМЕР_1) по договорам, укладеним з
ТОВ «ЕНЕРГОЛІГА», ПП «РЕМФАРБА» та ТОВ
БК «СПЕЦБУДЕНЕРГО», отримання товарів
від ТОВ «ЕНЕРГОЛІГА» здійснювалось в м.
Києві по вул. Богатирській, від ПП
«РЕМФАРБА» - м. Києві по вул. Промислова,
а від ТОВ БК «СПЕЦБУДЕНЕРГО» - м. Києві
по вул. Новопечерська.

Суд звертає увагу, що в матеріалах
справи міститься документи, які
свідчать про списання отриманого
товару, довіреності на отримання
товару, накладні на внутрішнє
переміщення товару, звіти про
використання матеріалів на
будівництві та інші документи, які
свідчать про використання отриманого
товару в господарській діяльності.

В матеріалах справи містяться
договори, первинна документація, у
відповідності до яких Позивач придбав
товар (послуги), що в свою чергу
свідчить про те, що вищезазначені
Договори були укладенні у
відповідності до законодавства.

Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1. Встановлення факту здійснення
господарської операції. 2. Встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. 3. Встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку. 4. Встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

У відповідності ст. 627 Цивільного
кодексу України, відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення
перевірки та на час розгляду справи
Відповідачем не надано переконливих
доказів про те, що контрагенти Позивача
були ліквідовані або припинено
підприємницьку діяльність даного
контрагента під час укладання та
виконання договорів.

Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11, оцінюватися при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Водночас податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного між останнім у ланцюгу
постачань платником податку та його
контрагентом, з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину за такими
угодами, як це установлено частиною
третьою статті 228 Цивільного кодексу
України.

Судам потрібно враховувати, що умовою
для визнання недійсним правочину, який
суперечить інтересам держави та
суспільства, є встановлення умислу в
діях осіб, що уклали такий правочин. При
цьому носіями протиправного умислу
юридичних осіб-сторін такого правочину
є посадові особи цих юридичних осіб.
Відповідні обставини повинні бути
відображені в мотивувальній частині
судового рішення про визнання
недійсним правочину як такого, що
вчинений юридичними особами із
завідомо суперечною інтересам держави
та суспільства метою. Зокрема, слід
установити персоналії посадових осіб,
у яких виник умисел на вчинення
протиправного правочину, зміст їх
умислу, обставини, за яких такий умисел
виник, тощо.

Суд звертає увагу на те, що перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 Цивільного
кодексу України: 1) правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

З урахування викладених норм права суд
вважає, що податковим органом не
доведені обставини на підтвердження
того, що укладаючи оскаржені договори
сторони діяли з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Відповідно до ст. 9
розділу 3 Закону про бухгалтерський
облік, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в п.5 ст.9 цього Закону,
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені. Відповідно
до ст. 11 Закону, на основі даних
бухгалтерського обліку підприємства
зобов'язані складати фінансову
звітність.

З аналізу вищезазначених норм закону
та матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що Позивачем надано суду
переконливі докази того, що
вищезазначені договори були укладено з
метою настання реальних обставин, а
тому висновки, викладені в Акті
перевірки, є помилковими та
викладеними з порушенням норм
податкового права.

Слід відмітити, що сторонами не
заперечується та обставина, що на
момент вчинення господарських
правовідносин між позивачем та
контрагентами, контрагенти позивача та
Позивач, як юридичні особи були внесені
в Єдиний державний реєстр юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців та
були зареєстровані платником податку
на додану вартість.

Податкове законодавство не містить в
собі таких підстав для збільшення
платнику податків грошового
зобов'язання з податків, як припущення
контролюючого органу щодо ознак
фіктивності правочинів або існування
тверджень податкового органу щодо
нікчемності правочинів, а фактичність
господарських операцій позивача з
контрагентами підтверджується
належним чином завіреними копіями
письмових доказів, наявних в
матеріалах справи.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9
"Про судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними": при
кваліфікації правочину за ст. 228
Цивільного кодексу України має
враховуватись вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі.

Однак, відповідачем не було надано
доказів наявності вироку суду відносно
будь-кого - Позивача та контрагентів за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
205 КК України (фіктивне підприємництво),
а договір, укладений позивачем з даними
товариствами до теперішнього часу у
судовому порядку не визнано недійсними
та не визнано недійсним проведення
тендерну або тендерної документації.

Слід відмітити, що податковим органом
не було надано рішення суду у цивільній
чи господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
"фіктивності" здійснених позивачем
господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений
процесуальним законодавством спосіб
доказів підробки документів або
складання фіктивних документів на
підтвердження здійснених позивачем
господарських операцій. Зазначене
вказує на необґрунтованість тверджень
відповідача про фіктивність
проведених позивачем господарських
операцій.

З аналізу вищезазначених норм закону
та матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що Позивачем надано суду
переконливі докази того, що
вищезазначені договори були укладені з
метою настання реальних обставин, а
тому, висновки викладені в Акті
перевірки є помилковими та викладеними
з порушенням норм податкового права.

Відповідно до ст. 198.3 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно вимог ст. 198.1 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Статтею 198.2 ПК України встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За ст. 201.10 ПК України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При цьому згідно із статтею 201.8 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

У відповідності до п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
складаються, зокрема, із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті. При цьому,
підпунктом є) підпункту 138.10.2 п.138.10 ст.138
ПК України до складу інших витрат
включаються адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством, зокрема,
плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банків.

За п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Виходячи з приписів пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України не включаються до складу
валових витрат витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Для підтвердження включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість сплачених позивачем у
складі ціни за придбану продукцію та
виконані роботи, необхідні первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні".

За ст. 9 розділу 3 Закону про
бухгалтерський облік, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Господарські
операції, як зазначено в п. 5 ст.9 цього
Закону, повинні бути відображені в
облікових регістрах у тому звітному
періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до ст. 11 Закону, на основі
даних бухгалтерського обліку
підприємства зобов'язані складати
фінансову звітність.

Виходячи з правових приписів п. 44.1 ст. 44
ПК України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 даного
Закону питання організації
бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій (ч. 1,
2 ст. 9. Закону).

Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З вищенаведених норм слідує, що
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.

З аналізу вищезазначених норм закону
та матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що Позивачем надано суду
переконливі докази того, що
вищезазначені договірні
взаємовідносини були укладені з метою
настання реальних обставин, а тому,
висновки викладені в Акті перевірки є
помилковими та викладеними з
порушенням норм податкового права.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Позивача в частині щодо
скасування податкових
повідомлень-рішень: від 24 червня 2014
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 106 279,75 грн. (за
основним платежем - 85 352 грн., за
штрафними санкціями - 20 937, 75 грн.) та від
24 червня 2014 року № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку нa прибуток підприємств на 101
852,00 грн. (за основним платежем - 84 473 грн.,
за штрафними санкціями - 17 379 грн.)
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року по справі 2а-15590/12/2670; Ухвалі ВАСУ
від 15 жовтня 2013 року К/800/11789/13; Ухвалах
ВАСУ: від 05 червня 2013 року К/9991/58219/12;
від 22 жовтня 2012 р. К/9991/52018/12; від 01 жовтня
2012 р. К/9991/42373/12, від 16 жовтня 2013 р.
К/800/45872/13, від 30 жовтня 2013 р. К-40444/10.

В частині позовних вимог щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення форми «С» від 24
червня 2014 року № яким
застосовано суму штрафних санкцій в
розмірі 126 291, 60 грн., суд зазначає
наступне.

В акті перевірки зазначено, що до
перевірки надана касова книга
підприємства, прибуткові та видаткові
касові ордери, авансові звіти за період
з 01.01.2011 по 31.12.2013. У перевіряємому
періоді ліміт залишку готівки в касі
підприємством не встановлювався.

Перевіркою встановлено, що суб'єкт
господарювання не забезпечив
оприбуткування готівки в касі
підприємства в повній сумі їх
фактичних надходжень у касовій книзі
на підставі прибуткових касових
ордерів, а саме: відповідно до чекової
книжки (чек ЛЄ 8484894) в АБ «Укргазбанк»
07.02.2013 були отримані готівкові кошти
для виплати заробітної плати в сумі
9770,24грн. та вчинено запис на сторінці 94
касової книги за 07.02.2013 про
оприбуткування готівкових коштів в
сумі 9770,24грн. на підставі прибуткового
касового ордеру № 3 від 07.02.2013. До
перевірки надано прибутковий касовий
ордер №3 від 07.02.2013 на суму 840,55грн. Будь -
які прибуткові касові ордери, що
підтверджують оприбуткування
готівкових коштів в сумі 8929,69грн. 07.02.2013
р. до перевірки не надані (відсутні);
відповідно до чекової книжки (чек ЛГ
7703672) в АБ «Промінвестбанк» 06.01.2011 були
отримані готівкові кошти для виплати
заробітної плати в сумі 16328,63грн. та
вчинено запис на сторінці 12 касової
книги за 06.01.2011 про оприбуткування
готівкових коштів в сумі 16328,63 грн. на
підставі прибуткового касового ордеру
№1. Прибутковий касовий ордер №1 від
06.01.2011, що підтверджує оприбуткування
готівкових коштів в сумі 16328,63грн. до
перевірки не надано (відсутній).

Під час розгляду справи Позивачем
надано суду копію витягу з Касової
книги на 2010 р. -2013 р., з якої вбачається,
що на стор. 12 вчинено запис про
оприбуткування готівкових коштів в
сумі 16 328,63 грн. (ОСОБА_3 н/р № 671 - 1285,44
грн., Відомість №1, н/р №661 - 2313,20 грн.,
Відомість №2, н/р №661 - 7851,43 грн.,
Відомість №3, н/р №661 -500,00 грн.,
Відомість №4, н/р №661 - 868,56 грн.,
Відомість №5, н/р №3721 - 3510,00 грн.), на
стор. 94 вчинено запис про
оприбуткування готівкових коштів в
сумі 8 929,69 грн., який складається з
Прибуткового к/о №311 - 9770,24 грн.,
Прибуткового к/о №3721 - 800,00 грн. (Газбанк
н/р №301 - 800,00 грн., ОСОБА_4 н/р №3721 - 840,55
грн., Відомість №6, н/р №661 - 7093,66 грн.,
Відомість №7, н/р №661 - 1836,03 грн.).

В матеріалах справи містяться докази
які підтверджують, що готівкові кошти
06.01.2011 року в сумі 16 328,63 грн. та 07.02.2013
року в сумі 8 929,69 грн. були
оприбутковані, копії журналу
реєстрації прибуткових та видаткових
касових документів 2008-2014 p.p., копії
видаткових касових ордерів, копії
платіжних відомостей заробітної плати.

Наявні документи підтверджують те, що
грошові кошти 06.01.2011 року в сумі 16 328,63
грн. (видатковий касовий ордер від
06.01.2011 р. видано ОСОБА_3 на суму 1285,44
грн.); видатковий касовий ордер від
06.01.2011 р. видано зарплата за грудень 2010
р. Відомість №1 (ОСОБА_5 на суму 1 497,15
грн., ОСОБА_6 на суму 816,05 грн.) на суму
2313,20 грн.; видатковий касовий ордер від
06.01.2011 р. видано зарплата за грудень 2010
р. Відомість №2 (ОСОБА_2 на суму 367,03 грн.,
ОСОБА_1. на суму 388,58 грн., ОСОБА_7 на суму
377,28 грн., ОСОБА_8 на суму 2 038,71 грн.,
ОСОБА_9 на суму 1 972,39 грн., ОСОБА_10 на суму
2 707,44 грн.) на суму 7851,43 грн.; видатковий
касовий ордер від 06.01.2011 р. видано
зарплата за грудень 2010 р. Відомість №3
(ОСОБА_11 на суму 500,00 грн.) на суму 500,00
грн.; видатковий касовий ордер від
06.01.2011 р. Відрядження за грудень 2010 р.
Відомість №5 (ОСОБА_8 на суму 1 980,00 грн.,
ОСОБА_9 на суму 690,00 грн., ОСОБА_10 на суму
840,00 грн.) на суму 3 510,00 грн.) та 07.02.2013 року
в сумі 8 929,69 грн. (видатковий касовий
ордер від 07.02.2013 р. з/п за січень 2013 р.
Відомість №6 (ОСОБА_12 на суму 658,81 грн.,
ОСОБА_13 на суму 2 563,90 грн., ОСОБА_14 на
суму 3 870,95) на суму 7 093,66 грн.; Відомість
№7 (ОСОБА_2 на суму 755,30 грн., ОСОБА_1 на
суму 505,68 грн., ОСОБА_15. на суму 575,05) на
суму 1 836,03 грн.), які були оприбутковані,
в подальшому, а саме 06.01.2011 року в сумі 16
328,63 грн. та 07.02.2013 року в сумі 8 929,69 грн.
були видані з каси на підставі
видаткових касових ордерів для виплати
заробітної плати та дивідендів.

Згідно п.1.2 Положення «Про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», затвердженого постановою
правління Національного банку України
15.12.2004 року N 637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за N40/10320 (надалі по тексту
Положення №637), оприбуткування готівки
- проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

В силу п. 2.6 вищезазначеного Положення,
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів.

У відповідності із п. 3.1 Положення № 637,
касові операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням платіжних карток, іншими
касовими документами, які згідно із
законодавством України підтверджували
б факт продажу (повернення) товарів,
надання послуг, отримання (повернення)
готівкових коштів.

Згідно п. 3.3 Положення №637, Приймання
готівки в каси проводиться за
прибутковими касовими ордерами
(додаток 2), підписаними головним
бухгалтером або особою, уповноваженою
керівником підприємства. Про приймання
підприємствами готівки в касу за
прибутковими касовими ордерами
видається засвідчена відбитком
печатки цього підприємства квитанція
(що є відривною частиною прибуткового
касового ордера) за підписами
головного бухгалтера або працівника
підприємства, який на це уповноважений
керівником. Під час роботи з готівкою
касири (особи, що виконують їх функції)
керуються правилами визначення
платіжності банкнот і монет
Національного банку України.

Пунктом 3.8 Положення №637, передбачено,
що виплати, пов'язані з оплатою праці,
проводяться касиром підприємства або
за видатковими касовими ордерами на
кожного одержувача чи за видатковими
відомостями. На титульній сторінці
видаткової відомості робиться
дозвільний напис про видачу готівки за
підписами керівника і головного
бухгалтера або осіб, уповноважених
керівником, із зазначенням строків
видачі готівки і суми (гривень -
словами, копійок - цифрами). У
централізованих бухгалтеріях, що
обслуговують бюджетні установи, на
загальну суму готівки, виданої для
виплат, пов'язаних з оплатою праці,
складається один видатковий касовий
ордер, дата і номер якого
проставляються на кожній видатковій
відомості. Одноразові видачі готівки
на виплати, пов'язані з оплатою праці,
окремим особам проводяться, як правило,
за видатковими касовими ордерами.

Відповідно до ч. 5 п. 2.6 Положення № 637,
суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Крім того, згідно із п. 1.2 вказаного
Положення, оприбуткування готівки - це
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Суд звертає увагу, що в відомостях
заробітної плати, копії яких містяться
в матеріалах справи, навпроти Прізвищ
І.П. осіб, які отримували заробітну
плату згідно відомостей, містяться
підписи, що в свою чергу підтверджують
про отримання готівки з каси.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення форми «С» від 24
червня 2014 року № , яким
застосовано суму штрафних санкцій в
розмірі 126 291, 60 грн. прийнято Податковим
органом з порушенням вимог
законодавства, а тому, дані позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині скасування податкового
повідомлення - рішення форми «С» від 24
червня 2014 року № яким
застосовано суму штрафних санкцій в
розмірі 126 291, 60 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятих ним спірних рішень з
урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
"Київсільелектро" задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» від 24 червня 2014 року №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 106 279,75
грн. (за основним платежем - 85 352 грн., за
штрафними санкціями - 20 937, 75 грн.).

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» від 24 червня 2014 року №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку нa прибуток підприємств на 101
852,00 грн. (за основним платежем - 84 473 грн.,
за штрафними санкціями - 17 379 грн.).

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«С» від 24 червня 2014 року №, яким
застосовано суму штрафних санкцій в
розмірі 126 291, 60 грн.

5. Судові витрати в сумі 487,20 грн.
присудити на користь Публічного
акціонерного товариства
"Київсільелектро" за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук