Справа № 2а-2931/10/1370
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-2931/10/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді Карп'як О.О.,
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - Дутко В.О.
від відповідача -Кармелюк Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом
ЛКП "ТФ"Львівспецкомунтранс" до
Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Львова про
про скасування податкового
повідомлення-рішення ,
Львівське комунальне підприємство
«Львівспецкомунтранс»»звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень -рішень від
Ухвалою від 01.04.2010 року відкрито
провадження у справі.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при
проведенні перевірки працівниками
податкового органу не було враховано
те, що у 2008 -2009 роках позивачем були
занижені суми валових витрат, зокрема
інших витрат у рядку 04.13 податкової
декларації. Таке заниження показників
позивач пояснює те, що податковим
органом не приймались декларації з
від'ємним значенням об'єкта
оподаткування. Крам того ,позивач
вважає, що податковим органом при
перевірці не скориговано суму
амортизаційних відрахувань відповідно
до включення до вартості основних
запчастин. Також позивач вказує на
порушення податковим органом ст. 250 ГК
України внаслідок застосування
фінансових санкцій понад строки,
визначені цією статтею.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить позов
Позиція відповідача викладена у
письмових запереченнях на позов від
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позов, просить
відмовити у задоволенні позову у
Повний текст постанови виготовлений і
підписаний 14 лютого 2011 року.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши докази,
які мають значення для справи, суд
На підставі направлення від 16.11.2009 року
№746 працівниками ДПІ в Шевченківському
районі м. Львова проведено планову
виїзну перевірку ЛКП «ТФ
«Львівспецкомунтранс»»з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2007 року по
30.06.2009 року та іншого законодавства за
період з 01.04.2007 року по 30.06.2009 року, за
результатами якої складено акт від
02.12.2009 року №2210/298/23-118/03348465 (далі -акт
На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення рішення: від 08.12.2009 року
зобов'язання по податку на прибуток в
Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач оскаржив його в порядку
адміністративного оскарження. За
результатами розгляду скарги
,податковим органом прийнято рішення
від 15.02.2010 року №3442/25-009 про залишення
скарги позивача без задоволення а
податкового повідомлення -рішення без
змін, винесено податкове повідомлення
визначення податкового зобов'язання по
податку на прибуток в сумі 107542 грн., в
Як вбачається з акта перевірки,
податковим органом встановлено
порушення позивачем п.п.5.3.2. п.5.3 ст.5,
п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8. п.п.8.1.2. п.8.1 ст.8 Закону
України від 22.05.97 "Про оподаткування
прибутку підприємств", в результаті
чого занижено податок на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
кв.2008р. -6489грн., 2кв.2008р. -6408 грн., 3 кв.2008р.
- 6328грн., 4кв.2008р. - 6249грн., 1кв.2009р.
6170грн., 2кв.2009р. - 6093грн.
Висновки податкового органу про
порушення позивачем пп.5.3.2, п.5.3. ст..5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»внаслідок
віднесення до складу валових витрат
підприємства витрат, пов'язаних з
ремонтом та іншими поліпшенням
основних фондів ґрунтуються на тому, що
позивачем завищено показник рядка 04.1
декларації за період з 01.01.2007 року по
віднесено витрати на придбання
Податковий орган вважає, що запчастини,
придбані позивачем та використані для
ремонту основних засобів відповідно до
п.8.7.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»із змінами і
доповненнями, відносяться до валових
витрат в межах 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
фондів станом на початок такого
звітного періоду у рядок 04.10
декларації, однак платником віднесено
в цей рядок 145418 грн. -витрати на
проведення ремонту сторонніми
організаціями. У додатку К1/1 до річної
декларації за 2007 рік сукупна балансова
вартість всіх основних фондів станом
на початок звітного періоду склала 1610146
грн., 10% від цієї суми є 161000 грн.
Податковий орган вважає, що позивач
мав право віднести до складу валових
витрат за 2007 рік витрати на поліпшення
основних фондів в сумі 161000 грн. ,що
підтверджені первинними документами, у
рядку 04.10 декларації віднесено витрат
145418 грн., а відтак у межах ліміту 10% мали
придбання запчастин позивачем
відображено в розмірі 109995 грн. Таким
чином позивачем зайво віднесено до
На сторінках 8-10 акта перевірки
відображено структуру валових витрат,
задекларованих позивачем згідно
декларацій. Як вбачається з матеріалів
справи, податковим органом встановлено
(за 4 квартал 2007 року).
Відповідно до пп. 5.3.2 п.5.3. ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»із змінами і доповненнями,
не включаються до складу валових
витрат витрати на: придбання,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію, ремонт та інші
поліпшення основних фондів та витрати,
пов'язані з видобутком корисних
копалин, а також з придбанням
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та
підпунктом 7.9.4 цього Закону.
Відповідно до пп.8.1.1. та пп.8.1.2 п.8.1 ст.8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»із змінами і
доповненнями, під терміном
"амортизація" основних фондів і
нематеріальних активів слід розуміти
поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею. Амортизації
підлягають витрати на: придбання
основних фондів та нематеріальних
активів для власного виробничого
використання, включаючи витрати на
придбання племінної худоби та
придбання, закладення і вирощування
багаторічних насаджень до початку
плодоношення; самостійне виготовлення
основних фондів для власних виробничих
потреб, включаючи витрати на виплату
заробітної плати працівникам, які були
зайняті на виготовленні таких основних
фондів; проведення всіх видів ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних фондів;
капітальні поліпшення землі, не
пов'язані з будівництвом, а саме:
іригація, осушення, збагачення та інші
подібні капітальні поліпшення землі.
Згідно пп.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»із змінами і доповненнями,
платники податку мають право протягом
звітного періоду віднести до валових
витрат будь-які витрати, пов'язані з
поліпшенням основних фондів, що
підлягають амортизації, у тому числі
витрати на поліпшення орендованих
основних фондів, у сумі, що не перевищує
10 відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних фондів
станом на початок такого звітного
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Позивачем не надано доказів у
спростування висновків податкового
органу стосовно зайвого віднесення до
у 4 кв.2007 року, викладених в акті
Висновки податкового органу про
порушення позивачем пп.8.1.1 п.8.1 ст.8,
пп.8.1.2, п.8.1. ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку
підприємств»внаслідок завищення
амортизаційних відрахувань в сумі 159 632
грн., в тому числі за 4 кв.2007 року - 8688
631 грн., 3 кв. 2008 року ґрунтується на
тому, що підприємством збільшено
балансову вартість відповідної групи
основних фондів на суму дооцінки
основних фондів і нарахована
Як вбачається з акта перевірки, згідно
висновку про вартість майна,
складеного ТзОВ КЦ «Професіонал»щодо
переоцінки основних фондів
підприємства, загальна вартість
переоціненого майна склала 2085096 грн.
Позивачем на цю суму збільшено
балансову вартість основних фондів
групи 1. У бухгалтерському обліку дана
операція відображена проведенням Дт 103
«Будинки та споруди», Кт 423 «Дооцінка
активів»на суму 2085096 грн. у жовтні 2007
року; у 2008 році проведенням Дт 423 Кт442
«Непокриті збитки»цей рахунок 423
закрився за рахунок прибутку. На суму
дооцінки збільшився прибуток
підприємства, на думку податкового
органу це свідчить про понесення
витрат підприємством на збільшення
вартості основних фондів на суму
дооцінки. Керуючись нормами пп.8.1.1,8.1.2
п.8.1 ст.8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»із
змінами і доповненнями, податковий
орган вважає, що вартість основних
фондів, збільшена на суму дооцінки, не
змінює балансову вартість групи
основних фондів та не амортизується,
оскільки підприємство не здійснювало
витрат на таке збільшення.
Крім того, податковим органом
встановлено, що в порушення пп.8.1.1. п.8.1
ст.8, пп.8.1.2 п.8.1. ст..8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
проводились нарахування
амортизаційних відрахувань на суму
безоплатно отриманих основних фондів
групи 2, однак дане порушення
самостійно виправлене платником і
зменшено нарахування амортизаційних
відрахувань за період 2,3 кв.2007 року на
санкцій. Тому, з підстав самостійного
виправлення даного порушення
позивачем та несплати по ньому
штрафних санкцій за результатами
перевірки податковим органом
нараховані штрафні санкції на суму
заниження за 2,3 кв.2007 року зокрема сума
заниження податкового зобов'язання
податковим органом нараховані штрафні
пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України 2181.
Відповідно до пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»із змінами і доповненнями,
під терміном "амортизація" основних
фондів і нематеріальних активів слід
розуміти поступове віднесення витрат
на їх придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею.
Згідно пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»із змінами і доповненнями,
амортизації підлягають витрати на:
придбання основних фондів та
нематеріальних активів для власного
виробничого використання, включаючи
витрати на придбання племінної худоби
та придбання, закладення і вирощування
багаторічних насаджень до початку
плодоношення; самостійне виготовлення
основних фондів для власних виробничих
потреб, включаючи витрати на виплату
заробітної плати працівникам, які були
зайняті на виготовленні таких основних
фондів; проведення всіх видів ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних фондів;
капітальні поліпшення землі, не
пов'язані з будівництвом, а саме:
іригація, осушення, збагачення та інші
подібні капітальні поліпшення землі.
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Позивачем не надано доказів у
спростування вищевказаних висновків
Судом не беруться до уваги твердження
позивача про те, що заниження сум інших
витрат виникло внаслідок того, що
податковим органом не приймались
декларації з від'ємним значенням
об'єкту оподаткування, оскільки
позивачем не надано жодного доказу у
підтвердження таких протиправних дій
відповідача, в акті перевірки дані
обставини не відображенні.
Таким чином підставними є твердження
податкового органу про порушення
позивачем п.п.5.3.2. п.5.3 ст.5, п.п.8.1.1 п.8.1
ст.8. п.п.8.1.2. п.8.1 ст.8 Закону України від
22.05.97 "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
кв.2007р. - 1233грн., 1 кв.2008р. -6489грн.,
2кв.2008р. -6408 грн., 3 кв.2008р. - 6328грн.,
4кв.2008р. - 6249грн., 1кв.2009р. 6170грн.,
2кв.2009р. - 6093грн. та підтверджені
належними та допустимими доказами
Згідно пп.17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" із
змінами і доповненнями, у разі коли
контролюючий орган самостійно
донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті "б"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього
Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.
Таким чином, податковим органом
правомірно нараховано позивачу
штрафні санкції за порушення вимог
Закону України «Про оподаткування
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2)з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
4)безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь -якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.69 КАС України,
докази суду надають особи, які беруть
участь у справі.

У відповідності із ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків встановлених ст.72 цього
Кодексу. Проте, позивачем не
спростовано висновки податкового
органу, викладені в акті перевірки, не
надано належних та допустимих доказів
у підтвердження.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог,
правових підстав для визнання
недійсним та скасування як податкових
повідомлень -рішень від 08.12.2009 року
№/0/275 та від 26.02.2010 року №/1/4609
- немає, а відтак, у задоволенні позову
слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, такі належить
покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
статтями 71, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної у порядку та строки
згідно ст. 254 КАС України.

Суддя

Карп'як Оксана Орестівна