Справа № 351/615/14а, 2а-351/32/14
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа №
876/5313/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області про
визнання незаконними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії громадянам, які
постраждали внаслідок ЧАЕС, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в березні 2014 року
звернулася з позовом в суд до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області та просила
визнати неправомірними дії та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії згідно
ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.01.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
є інвалідом IIІ групи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
ст. 14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» віднесено до I категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Відповідач
не виплачує йому в повному обсязі
державної та додаткової пенсії, як це
передбачено статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року в справі №351/615/14а
адміністративний позов було
задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, управлінням Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області подано
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року в справі №351/615/14а
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог
зазначає, що судом першої інстанції
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вказує на те, що
вимоги чинного законодавства при
виплаті пенсії позивачці дотримуються
та проводиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Зазначає, що ч.3 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
згідно з цим Законом, та на переконання
Управління не може застосовуватись при
обчисленні розміру пенсій за іншими
законами.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін. При
цьому колегія суддів виходить з
наступних міркувань.

Право позивача на одержання пенсії для
осіб, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою,
відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія
позивачу відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
інваліда III групи не може бути нижчою,
як шість мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 вищевказаного
Закону додаткова пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, інвалідам III групи,
віднесеним до першої категорії,
виплачується у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України
№1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» затверджено Порядок
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, якою установлено
розрахункові величини, з яких
проводиться розрахунок пенсій, проте
такі не відповідають розрахунковим
величинам, визначеним Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягає ст.50
та ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Частиною 3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». положення ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
переконання колегії суддів не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.
Іншого нормативно-правового акта, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Така правова позиція щодо застосування
наведених норм права у спорах цієї
категорії висловлена Верховним Судом
України, зокрема, у постановах від 24
березня та 16 вересня 2009 року (№№
21-2112во08, 21-1293во09 відповідно), 24 жовтня 2011
року (№21-28а11), 23 квітня 2012 року (№ 21-239а11).

Починаючи з 2006 року, згідно зі змінами,
внесеними до частини третьої статті 4
Закону України від 15.07.1999р. № 966-XIV «Про
прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум затверджується Верховною
Радою України в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Отже, мінімальний розмір пенсії за
віком на відповідний рік залежить від
розміру прожиткового мінімуму на цей
рік. Оскільки позивачеві слід
визначати пенсію виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок пенсії позивачу повинен
проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Слід зауважити, що Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014р.
№719, встановлено новий розмір
прожиткового мінімуму, що відповідно
до вимог Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є підставою з 01.01.2014р. для
проведення перерахунку державної
пенсії позивача, як інваліда ІІІ групи
інвалідності щодо якого встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою та яка не
може бути нижчою 6 мінімальних пенсій
за віком, та має право на перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю як інвалід ІІІ
групи, віднесений до категорії 1
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року в справі №351/615/14а - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба