Справа № 816/3712/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/3712/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової
Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака
С.В.,

представників позивача - Білоус О.М.,
Василець О.В.,

представника відповідача - Тур Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МГ Автомотів" до
Полтавської митниці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Полтавській області
про визнання протиправним та
скасування рішення, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "МГ
Автомотів" звернулося до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Полтавської митниці
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування рішення від 19 вересня 2014
року №806020002/2014/000080/2; визнання
протиправним та скасування картки
відмови від 19 вересня 2014 року
№806020002/2014/00236, визнання протиправними
дій при визначенні митної вартості
товару за митною декларацією від 09
вересня 2014 року №806020002/2014/009269;
зобов'язання провести митне оформлення
імпортного товару за заявленою митною
вартістю згідно електронної митної
декларації від 09 вересня 2014 року
№806020002/2014/009269, за основним (першим)
методом визначення митної вартості
товарів - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що відповідач
порушив права та інтереси позивача у
сфері публічно-правових відносин через
безпідставне коригування митної
вартості товару. Позивач не
погоджується з висновками митниці,
вважає їх необґрунтованими та такими,
що порушують вимоги чинного
законодавства, оскільки, записи
зроблені митним органом у графі 33
оскаржуваного рішення про наявність
розбіжностей є формальними та
несуттєвими, а Полтавська митниця
безпідставно здійснила самостійне
визначення митної вартості товарів за
резервним методом. Зазначає, що на
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товарів позивачем були
надані всі необхідні документи, які
підтверджували ціни на товар, що ним
ввозилися, відповідно до яких
заявником і була визначена митна
вартість товару. Однак, митна вартість
була визначена відповідачем не за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, а у інший спосіб, за
резервним методом.

Вважає, що оскаржуване рішення із
застосуванням резервного методу є
протиправним, оскільки було прийняте з
порушенням визначеного законом
порядку, без дотримання основних
принципів митного регулювання:
законності, додержання прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичних та юридичних осіб.

У судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
підтримали, просили суд задовольнити
позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У своїх письмових запереченнях
відповідач зазначав, що митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
відповідно до положень статей 54, 336, 337
Митного кодексу України та має право
упевнитись у достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданих для цілей
визначення митної вартості. При
здійсненні перевірки наданих до
митного оформлення документів були
виявлені наступні розбіжності,
зокрема: відповідно до рахунку-фактури
від 05 вересня 2014 року №FE/14/154 умовами
поставки є EXW-Wysocko Wielkie, тобто продавець
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання з постачання, надавши
товар у розпорядження покупця на
своєму підприємстві чи в іншому
названому місці. Продавець не
відповідає за навантаження товару на
транспортний засіб та митне очищення
товару для експорту, при цьому згідно з
умовами пункту 5.2.
зовнішньоекономічного договору від 01
серпня 2014 року №1/2014 вартість
завантаження та оформлення експортної
декларації включені у ціну товару.

За результатом проведених
консультацій між митним органом та
декларантом, обрано резервний метод
визначення митної вартості, про що
свідчать відповідні записи на
декларації митної вартості та у
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості.

Таким чином, відповідач вважає, що
правомірність дій Полтавської митниці
Міндоходів підтверджується
нормативно-правовими актами з питань
державної митної справи та наявною
судовою практикою та просить суд у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 09 вересня 2014 року
ТОВ "МГ Автомотів" до митного
оформлення був заявлений товар
"глушники та вихлопні труби до легкових
автомобілів", задекларований за кодом
згідно УКТЗЕД з країни
походження Польща за МД №806020002/2014/009269
(електронне декларування) /том І, а.с.
110-111/.

Для підтвердження заявленої
митної вартості товару відповідно до
методу визначення митної вартості №1
позивачем були надані документи:

зовнішньоекономічний контракт
від 01 серпня 2014 року №1/2014 /том І, а.с.
128-131/, рахунок-фактура від 05
вересня 2014 року №FE/14/154 /том І, а.с. 120, 122/,

специфікація до рахунку-фактури
від 05 вересня 2014 року №154 /том І, а.с. 127/,

протокол загрузки до фактури
(пакувальний лист) від 05 вересня 2014 року
№FE/14/154 /том І, а.с. 123, 124/,

страховий поліс від 05 вересня 2014
року №0034/23г/14по /том І, а.с. 125-126/,
комерційна пропозиція від 01 серпня
2014 року /том І, а.с. 114-115/,

заява про купівлю іноземної
валюти від 08 вересня 2014 року №142 /том І,
а.с. 116-117/,

довідка транспортних витрат від
08 вересня 2014 року №267 /том І, а.с. 118/,

довідка транспортних витрат від 08
вересня 2014 року №08/09-1 (за автопослуги)
/том І, а.с. 119/,

рахунок фактура від 08 вересня 2014
року №08/09-1 (за автопослуги) /том І, а.с.
117/, генеральний договір
добровільного страхування вантажів
від 18 лютого 2014 року №0034г/14по /том І, а.с.
150-162/,

договір перевезення вантажу від 01
червня 2014 року /том І, а.с. 132/,

митна декларація відправника від
05 вересня 2014 року №14PL394010Е0271820 /том І,
а.с. 149/,

міжнародна автомобільна накладна
(CMR) від 05 вересня 2014 року №355482 /том І,
а.с. 112, 113/,

комерційна пропозиція від 01
серпня 2014 року /том І, а.с. 114/,

сертифікат про походження товару
№PL/MF/AK0143388 /том І, а.с. 134/

технічний опис від 05 вересня 2014
року /том І, а.с. 135-148/,

сертифікат відповідності від 03
грудня 2012 року №UA1.021.0218129-2 /том І, а.с. 70/.

Митна вартість товару встановлювалась
позивачем у митній декларації за
основним методом визначення митної
вартості за ціною договору (контракту),
щодо товарів які імпортуються.

На етапі проведення перевірки,
правильності визначення митної
вартості товарів, з урахуванням
поданих до митного оформлення
документів, перевірки цінової
інформації, яка міститься у
Центральній базі даних ДМСУ,
консультації з декларантом, декларанту
було запропоновано подання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів:
виписку з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації виробника
товару, висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, інші документи за
власним бажанням /том І, а.с. 170/.

На пропозицію митного органу декларант
надав наступні документи /том І, а.с. 85,
170/:

платіжне доручення в іноземній валюті
від 11 вересня 2014 року №151 /том І, а.с. 171/,

платіжне доручення від 18 вересня 2014
року 635 /том І, а.с. 172/

специфікація виробника товару від 05
вересня 2014 року №154 /том І, а.с. 173/,

експертний висновок
торгово-промислової палати від 10
вересня 2014 року №В-5005 /том І, а.с. 174-179/,

каталог продукції виробника товару,

лист-довідка щодо призначення
елементів вихлопної системи
автомобілів від 05 вересня 2014 року /том
І, а.с. 180/.

Однак, на думку відповідача, подані
декларантом додаткові документи не
підтвердили заявленої митної вартості
оцінюваних товарів.

19 вересня 2014 року за результатами
отриманих від позивача документів та
цінової інформації, отриманої з ЄАІС
ДМСУ Полтавською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару №806020002/2014/000080/2 /том І,
а.с. 168-169/, згідно з яким вартість
задекларованого товару митний орган
визначив із застосуванням резервного
методу відповідно до статті 64 Митного
кодексу України. Визначена митна
вартість товару ґрунтується на МД від 10
вересня 2014 року №100250003/4/85542.

Згідно картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №806020002/2014/00236 ТОВ "МГ
Автомотів" повідомлено про відмову у
митному оформленні (випуску) товарів,
або у пропуску через митний кордон, а
також роз'яснено, що митне оформлення
можливе за умови застосування рішення
про визначення митної вартості товару
від 19 вересня 2014 року №806020002/2014/000080/2
/том І, а.с. 166-167/

Однак, позивач не погоджується з діями
відповідача, рішенням про коригування
митної вартості від 19 вересня 2014 року
№806020002/2014/000080/2 та карткою відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00236,
у зв'язку з чим звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку діям відповідача,
оскаржуваному рішенню про коригування
митної вартості від 19 вересня 2014 року
№806020002/2014/000080/2 та картці відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00236,
суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13 березня 2012 року №4495-VІ, який набув
чинності з 01 червня 2012 року, а також
положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини
першої статті 4 Митного кодексу
України, митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Згідно пункту 1 частини першої
статті 336 Митного кодексу України,
митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів шляхом перевірки
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
надаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України.

Відповідно до частини першої
статті 248 Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення, а в разі електронного
декларування - з моменту отримання
органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Частиною першою статті 257 Митного
кодексу України визначено, що
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою /стаття 52
Митного кодексу України/.

За приписами статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару /частина шоста статті 53
Митного кодексу України/.

Відповідно до статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України
надано право органу доходів і зборів
коригувати митну вартість товарів.

Рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

З огляду на вищезазначене, до
компетенції органу доходів і зборів
належить вирішення питання перевірки
та контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості товару.

Із матеріалів справи вбачається,
що при здійсненні перевірки наданих
декларантом до митного оформлення
документів відповідачем були виявлені
наступні розбіжності, зокрема: згідно
рахунку-фактури від 05 вересня 2014 року
№FE/14/154 умовами поставки товару є EXW-Wysocko
Wielkie /том І, а.с. 122/, однак згідно пункту
5.2 умов договору від 01 серпня 2014 року
№1/2014, міститься інша інформація,
вартість завантаження та оформлення
експортної декларації включені у
вартість товару /том І, а.с. 129/.

Суд зауважує, що термін EXW (EXWоrks
(…named place)) "Франко завод" (… назва місця)
означає, що продавець виконує своє
зобов'язання по постачанню, коли він
передає товар у розпорядження покупця
на своєму підприємстві (заводі,
фабриці, складі тощо). Зокрема, він не
відповідає за навантаження товару на
транспортний засіб, наданий покупцем, а
також за митне очищення товару для
ввезення, якщо не обумовлено інше,
покупець несе всі витрати і ризики у
зв'язку з перевезенням товару від
підприємства продавця до місця
призначення. Таким чином, цей термін
покладає на продавця мінімальні
обов'язки. Він не застосовується, якщо
покупець не в змозі здійснити сам або
забезпечити виконання експортних
формальностей. У цьому випадку повинен
використовуватися термін FCA (означає,
що продавець вважається тим, хто
виконав своє зобов'язання по поставці
товару, який пройшов митне очищення для
ввезення, з моменту передачі його в
розпорядження перевізника в
обумовленому пункті).

Таким чином, у даних спірних
правовідносинах у митниці
обґрунтовано виник сумнів щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була
визначена позивачем на підставі
поданих документів. А тому, суд
приходить до висновку, що відповідачем
правомірно запропоновано декларанту
надати додаткові документи.

Судом встановлено, що додаткові
документи, які були надані декларантом,
взяті відповідачем до уваги, однак, не
стали підставою для підтвердження
заявленої митної вартості оцінюваних
товарів у зв'язку з тим, що у листі
фірми-продавця від 01 серпня 2014 року
пропозиція продажу товару має
обмежений термін дії (поставка до 30
вересня 2014 року) та не дає можливості
відповідачу порівняти умови продажу на
експорт для інших покупців, що
суперечить рекомендаціям статті VII
Генеральної угоди про тарифи та
торгівлю; каталог продукції виробника,
який наданий як додатковий документ не
містить інформації щодо вартості
оцінюваних товарів і не може бути
використаний митними органами для
підтвердження числових значень митної
вартості оцінюваних товарів; у
наданому на розгляд експертному
висновку Полтавської
торгово-промислової палати від 10
вересня 2014 року №В-5005 експерт
посилається на комерційні
взаємовідносини між продавцем та
покупцем, орієнтовані на цінову
політику фірми виробника
безпосередньо для ТОВ "МГ Автомотів" та
проведеним аналізом пропозицій на
ринку України. При визначенні вартості
товару експертом не був проведений
аналіз цін на аналогічні (подібні)
товари, за якими товар пропонується
виробниками, експортерами, враховуючи
країну виробництва, комерційний
рівень, зокрема, умови поставки.

Згідно частини другої статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

10 квітня 2008 року Верховна Рада України
шляхом прийняття Закону України №250-VІ
ратифікувала Протокол про вступ
України до Світової організації
торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася
до Угоди про СОТ, чим взяла на себе
зобов'язання, серед іншого,
дотримуватися положень Генеральної
угоди про тарифи та торгівлю 1994 року
(ГАТТ 1994). Відповідно до статті VII пункт
2. (a) Генеральної угоди по тарифам і
торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947), оцінка
імпортованого товару для митної мети
повинна ґрунтуватись на дійсній
вартості імпортованого товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару, та не повинна ґрунтуватись на
вартості товару національного
походження або на вільних чи фіктивних
оцінках. Статтею 17 Угоди про
застосування статті VII ГАТТ 1994 року,
ніщо в цій Угоді не тлумачиться як
обмежуюче або таким, що ставить під
сумнів право податкових адміністрацій
переконуватися у правдивості або
точності будь якої заяви, документу або
декларації, що надаються для цілей
митної оцінки.

Відповідно до приписів статті 57
Митного кодексу України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Частиною дев'ятою статті 58
Митного кодексу України передбачено,
що розрахунки згідно із цією статтею
(для застосування методу визначення
митної вартості за ціною договору)
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Згідно з частиною двадцять першою
статті 58 Митного кодексу України
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Частинами другою та третьою
статті 58 Митного кодексу України
передбачено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

З аналізу наведених норм суд приходить
до висновку, що митниця може вимагати, а
суб'єкт господарювання має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

При цьому, суд вважає
необґрунтованими доводи відповідача,
що у даному випадку не може бути
використаний основний метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту), з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що на етапі
проведення перевірки правильності
визначення митної вартості товарів, з
урахуванням поданих до митного
оформлення документів, декларанту
було запропоновано подання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів /том
І, а.с. 170/.

На пропозицію митного органу
декларантом додатково подано наступні
документи платіжне доручення в
іноземній валюті від 11 вересня 2014 року
№151 /том І, а.с. 171/, платіжне доручення
від 18 вересня 2014 року 635 /том І, а.с. 172/,
специфікація виробника товару від 05
вересня 2014 року №154 /том І, а.с. 173/,
експертний висновок
торгово-промислової палати від 10
вересня 2014 року №В-5005 /том І, а.с. 174-179/,
каталог продукції виробника товару,
лист-довідка щодо призначення
елементів вихлопної системи
автомобілів від 05 вересня 2014 року /том
І, а.с. 180/.

В судовому засіданні представник
відповідача надав суду пояснення, що із
додатково поданих декларантом
документів неможливо було підтвердити
заявлену митну вартість оцінюваних
товарів, однак, суд не погоджується із
доводами відповідача.

Дослідивши подані декларантом до
митного оформлення документи, у тому
числі додатково подані документи, крім
іншого експертний висновок
торгово-промислової палати від 10
вересня 2014 року №В-5005, заслухавши думку
представників позивача та відповідача,
суд приходить до висновку що у
відповідача була можливість визначити
митну вартість товару, який ввозився в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту за основним методом - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що застосування
відповідачем резервного методу
визначення митної вартості є
необґрунтованим та недоведеним,
оскільки Полтавська митниця мала
можливість встановити митну вартість
товару за основним методом.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що дії
Полтавської митниці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Полтавській області
при визначенні митної вартості товару
за митною декларацією від 09 вересня 2014
року №806020002/2014/009269 із застосуванням
резервного методу відповідно до статті
64 Митного кодексу України є
протиправними, відповідно, і рішення
про коригування митної вартості
товарів від 19 вересня 2014 року
№806020002/2014/000080/2 та картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 19 вересня
2014 року №806020002/2014/00236 підлягають
визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
провести митне оформлення імпортного
товару за заявленою митною вартістю
згідно електронної митної декларації
від 09 вересня 2014 року №806020002/2014/009269, за
основним (першим) методом визначення
митної вартості товарів - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) суд
зазначає наступне.

У ході розгляду справи судом було
підтверджено доводи позивача, що
застосування основного (першого)
методу визначення митної вартості
товарів - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються є
обґрунтованим, оскільки подані до
митного оформлення документи (з
урахуванням додаткових документів
поданих позивачем на пропозицію
митного органу) підтверджені
документально.

Суд звертає увагу, що позовна вимога
про зобов'язання провести митне
оформлення імпортного товару за
заявленою митною вартістю згідно
електронної митної декларації від 09
вересня 2014 року №806020002/2014/009269 є
передчасною, оскільки судове рішення
повинно бути наслідком чинного
правового регулювання.

Підстав вважати, що відповідач буде
відмовлятись від таких дій, на момент
розгляду справи у суду не немає.

Виходячи із змісту законодавства воно
не може у майбутньому регулювати
суспільні відносини.

Крім того, за своєю правовою природою,
відповідно до норм чинного
законодавства, повноваження
відповідача щодо проведення митного
оформлення із застосуванням методів
визначення митної вартості є виключною
компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту
Рекомендації Комітету Міністрів Ради
Європи №R(80)2 стосовно здійснення
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень, прийнятої
Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року
на 316-й нараді, під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин. Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя. Тому
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішення.

Виходячи з принципів законності,
поділу влади, а також компетенції,
визначеної Конституцією та законами
України, суд не може підміняти
державний орган рішення якого
оскаржується, приймати замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

Таким чином, вищевказана позовна
вимога є формою втручання в
дискреційні повноваження відповідача
та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, а тому
задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході судового розгляду
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
вчинених дій та прийнятого ним рішення.

За викладених обставин, позовні
вимоги є частково обґрунтованими та
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини
третьої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "МГ
Автомотів" до Полтавської митниці
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавської
митниці Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Полтавській області при визначенні
митної вартості товару за митною
декларацією від 09 вересня 2014 року
№806020002/2014/009269 із застосуванням
резервного методу відповідно до статті
64 Митного кодексу України.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Полтавської митниці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Полтавській області
про коригування митної вартості
товарів від 19 вересня 2014 року
№806020002/2014/000080/2.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови Полтавської митниці
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Полтавській
області у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 19 вересня
2014 року №806020002/2014/00236.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "МГ Автомотів"
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 523,74 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 03
листопада 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова