Справа № 810/4299/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4299/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Колеснікова І.С.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді - Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України в Київській області
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Васильківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України в Київській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернулася до
суду з позовом до Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України в Київській області
(далі - відповідач, Васильківська ОДПІ
ГУ Міндоходів України в Київській
області) про скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.05.2009 року
№/0, №/0, №/0, №/0,
№1710/0.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року адміністративний позов було
задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2010 року зазначену постанову суду
першої інстанції було скасовано та
ухвалено нову, якою відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 липня 2013 року вказані
постанови судів першої та апеляційної
інстанції скасовані, а справа
направлена на новий розгляду до суду
першої інстанції.

За результатами нового розгляду даної
адміністративної справи Київським
окружним адміністративним судом було
ухвалено постанову від 14 жовтня 2013 року
про часткове задоволення позовних
вимог, а саме: податкове повідомлення
рішення від 26.05.2009 року №1710/0
визнано протиправним і скасовано в
частині нарахування ФОП ОСОБА_2
грошового зобов'язання за платежем
«збір на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства» у розмірі
540,00 грн., а також визнано протиправним і
скасовано податкове повідомлення
рішення від 26.05.2009 року №/0 в
частині нарахування позивачу
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
1636,50 грн.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
вважаючи, що судом неповно з'ясовано
обставини справи та неправильно
застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 зареєстрована як фізична
особо-підприємець, яка перебуває на
податковому обліку Васильківської
ОДПІ ГУ Міндоходів України в Київській
області.

Васильківською ОДПІ ГУ Міндоходів
України в Київській області було
проведено планову виїзну перевірку
позивача щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати ним податків, зборів
(обов'язкових платежів) за період з
01.01.2006 року по 31.12.2008 року, за
результатами якої складено акт від
05.05.2009 року №1402.

Згідно з висновками вказаного акту
перевірки, позивачем порушено вимоги
Законів України «Про податок на додану
вартість», «Про податок з доходів
фізичних осіб», «Про збір на розвиток
виноградарства, садівництва та
хмелярства», «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» та
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
що призвело до донарахування
позивачеві податку на додану вартість
у розмірі 2740,00 грн., суми податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 2047,00
грн., збору у розмірі 360,00 грн. та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 3410,00 грн., застосування
штрафних санкцій у розмірі 331,00 грн. та
до донарахування прибуткового податку
у розмірі 508,28 грн.

На підставі акту від від 05.05.2009 року №1402
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 26.05.2009 року:

- №/0, яким ФОП ОСОБА_2 нараховане
податкове зобов'язання за платежем
«податок з доходів фізичних осіб» у
розмірі 6141,12 грн., у тому числі: за
основним платежем - 2047,12 грн. та за
штрафними санкціями - 4094,00 грн.;

- №/0, яким позивачу нараховане
податкове зобов'язання за платежем
«прибутковий податок» у розмірі 508,28
грн.;

- №/0, яким ФОП ОСОБА_2 нараховане
податкове зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» у розмірі
4280,00 грн., з яких: за основним платежем -
2740,00 грн. та за штрафними санкціями -
1540,00 грн.;

- №/0, яким позивачу нараховані
штрафні санкції за здійснення торгової
діяльності без придбання патенту у
розмірі 331,08 грн., у тому числі: за
основним платежем - 165,54 грн. та за
штрафними санкціями - 165,54 грн.);

- №1710/0, яким ФОП ОСОБА_2 нараховане
податкове зобов'язання за платежем
«збір на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства» у розмірі
3770,00 грн., у тому числі: за основним
платежем - 360,00 грн. та за штрафними
санкціями - 3410,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Законів України «Про збір на
розвиток виноградарства, садівництва
та хмелярства» (далі - Закон №587-XIV) та
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР), «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі - Закон №2181-ІІІ), які були
чинними на момент прийняття
відповідачем оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, та Порядком
справляння збору та використання
коштів на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.07.2005 року №587
(далі - Порядок №587).

Так, згідно з ч.1 ст.1 Закону №587-XIV,
платниками збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності та підпорядкування, які
реалізують в оптово-роздрібній
торговельній мережі та мережі
громадського харчування алкогольні
напої та пиво.

Ст.2 Закону №587-XIV регламентовано, що
об'єктом оподаткування є виручка,
одержана від реалізації у
оптово-роздрібній торгівельній мережі
алкогольних напоїв та пива.

Відповідно до ст.3 Закону №587-XIV, ставка
збору на розвиток виноградарства,
садівництва та хмелярства становить
один відсоток від об'єкта
оподаткування, визначеного у ст.2.

У ст.4 Закону №587-XIV закріплено, що збір
на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства платники, які
визначені у статті 1 цього Закону,
сплачують на спеціальний рахунок
Державного казначейства України
щомісяця у строки, визначені законом
для місячного звітного періоду. За
несвоєчасну сплату збору справляються
пеня та штрафи у порядку, визначеному
законом.

П.11 Порядку №587 передбачено, що
платники збору мають подавати щомісяця
протягом 20 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного місяця, зазначений розрахунок
органові державної податкової служби
за місцем перебування на податковому
обліку.

Згідно з п. «а» пп.4.2.1, 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону
№2181-ІІІ, якщо згідно з нормами цього
пункту сума податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
то платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в установленому цим Законом
порядку.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо платник податків не подає у
встановлені строки податкову
декларацію.

Відповідно до пп.17.1.1, 17.1.2 п.17.1 ст.17
Закону №2181-ІІІ, за неподання
податкової звітності щодо нарахування
збору на розвиток виноградарства,
садівництва та хмелярства. На думку
позивача, відповідач, за наслідками
документальних перевірок, має право
застосувати лише штраф у розмірі 10% від
суми недоплати податкового
зобов'язання, як то передбачено
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими
фондами».

Платник податків, що не подає податкову
декларацію у строки, визначені
законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за кожне
таке неподання або її затримку.

У разі, коли контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті
«а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
цього Закону, додатково до штрафу,
встановленого підпунктом 17.1.1 цього
пункту, платник податків сплачує штраф
у розмірі десяти відсотків суми
податкового зобов'язання за кожний
повний або неповний місяць затримки
податкової декларації, але не більше
п'ятдесяти відсотків від суми
нарахованого податкового зобов'язання
та не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

У пп.7.2.3, 7.4.5 та 7.5.1 та п.7.3 ст.7 Закону
№168/97-ВР передбачено, податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом. Податкова накладна
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг).

Датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а в разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Отже, з викладених норм законодавства,
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, вбачається наступне: 1)
регламентація обов'язку суб'єктів
господарювання сплачувати збір за на
розвиток виноградарства, садівництва
та хмелярства при реалізації ними
алкогольних напоїв та пива, виходячи з
розміру виручки від продажу таких
товарів; 2) визначення порядку
формування податкових зобов'язань з
ПДВ та їх сплати.

Колегія суддів перевіряє рішення суду
першої інстанції, виходячи з приписів
ст.195 КАС України та, відповідно, у межах
доводів апеляційної скарги.

Так, з приводу
правомірності/протиправності
скасування судом першої інстанції
податкового повідомлення-рішення від
26.05.2009 року №1710/0 в частині
нарахування ФОП ОСОБА_2 грошового
зобов'язання за платежем «збір на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства» у розмірі 540,00 грн., з яких
360,00 грн. - за основним платежем та 180,00
грн. - за штрафними фінансовими
санкціями, судова колегія звертає
увагу на наступне.

У період, за який проводилась перевірка
податкової звітності позивача, нею
здійснювалась торгівля алкогольними
напоями та пивом.

Разом з тим, виходячи з того, що розмір
збору на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства
розраховується з виручки, одержаної
суб'єктом господарювання від продажу
вищевказаних товарів, колегія суддів
звертає увагу на те, що ані до суду
першої інстанції, ані в ході
апеляційного провадження відповідачем
не було надано суду розрахунків та
інших належних і допустимих, у
розумінні ст.70 КАС України, доказів,
підтверджуючих наявність правових
підстав для нарахування позивачу
податкового зобов'язання зі сплати
збори на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства у розмірі 360,00
грн.

При цьому, у матеріалах справи відсутні
відомості щодо розміру виручки,
одержаної позивачем від реалізації
саме алкогольних напоїв та пива у
період, за який контролюючим органом
була проведена перевірка.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності достатніх та
необхідних правових підстав для
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.05.2009 року
№1710/0 в частині нарахування ФОП
ОСОБА_2 грошового зобов'язання за
платежем «збір на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства» у розмірі 540,00 грн., з яких
360,00 грн. - за основним платежем та 180,00
грн. - за штрафними фінансовими
санкціями.

Стосовно правомірності/протиправності
скасування судом першої інстанції
податкового повідомлення-рішення від
26.05.2009 року №/0 в частині
нарахування позивачу грошового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 1636,50 грн., з
яких 1091,00 грн. - за основним платежем та
545,50 - за штрафними санкціями, колегія
суддів зазначає наступне.

Так, за твердженням відповідача, ФОП
ОСОБА_2 на підставі договору суборенди
нежитлового приміщення було передано в
суборенду ФОП ОСОБА_3 частину
орендованого нею приміщення із
визначенням суборендної плати у
розмірі 10,00 грн. за 1 кв.м. щомісячно, з
яких 50 грн. - ПДВ. Крім того, на думку
податкового органу, позивачем за
період з лютого по грудень 2008 року не
було включено до її податкових
зобов'язань суми ПДВ у розмірі 550,00 грн.

Однак, судова колегія звертає увагу на
те, що з матеріалів справи не
вбачається наявності факту виконання
цього договору. Зокрема, відсутні жодні
докази отримання позивачем від ФОП
ОСОБА_3 грошей за вказаним договором
суборенди.

Виходячи з цього та з урахуванням
приписів ст.7 Закону №168/97-ВР, колегія
суддів вважає, що в даному випадку
відсутні достатні підстави для
висновку про заниження позивачем суми
податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі
550,00 грн.

Окрім викладеного, колегія суддів
також зазначає, що ФОП ОСОБА_2 не було
подано до податкового органу
декларацію з ПДВ за березень 2008 року, у
зв'язку з чим контролюючий податковий
орган самостійно визначив позивачу
суму податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 541,00 грн.

Разом з тим, апелянтом не надано суду
належних розрахунків, з яких би
вбачалися джерела нарахування цієї
суми, як і не надано доказів дотримання
податковим органом процедури її
донарахування.

Враховуючи це, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо необхідності
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.05.2009 року
№/0 в частині нарахування
позивачу грошового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 1636,50 грн., з яких 1091,00 грн. - за
основним платежем (550,00 грн. + 541,00 грн.) та
545,50 - за штрафними санкціями.

Таким чином, відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, діючи в
порушення приписів ч.2 ст.71 КАС України,
не довів доводів і заперечень,
викладених в його апеляційній скарзі,
не спростував правильності висновків
суду першої інстанції та не переконав
судову колегію у своїй правоті.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України в Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.