Справа № К/9991/8329/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/8329/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Профспілки «ЗАХИСТ» до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Севастополі
Автономної Республіки Крим про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою Профспілки
«Захист» на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 2 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 6 грудня 2010
року,-

у с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року Профспілка «Захист»
звернулась з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Севастополі Автономної Республіки
Крим про визнання дій протиправними та
зобов'язання відповідача надати
інформацію згідно інформаційного
запиту.

В обґрунтування позову посилалась на
те, що відповідач, протиправно,
всупереч вимогам законодавства,
відмовив у задоволенні інформаційного
запиту та наданні запитуваної
інформації, а тому вважаючи це
порушенням своїх прав, просила про
задоволення позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 2 серпня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 6 грудня 2010
року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що 27 квітня 2010 року
позивач, в порядку статті 28 Закону
України від 15 вересня 1999 року № 1045-ХІV
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності» (далі Закон №
1045-ХІV), звернувся до відповідача з
інформаційним запитом № 01 в якому
просив останнього надати інформацію
щодо ОСОБА_4 стосовно загальної суми
заробітної плати (грошового утримання)
з розшифровкою за видами виплат,
розміри і підстави відрахувань та
утримань із заробітної плати
(грошового утримання), а також про
розміри й підстави додаткових виплат.

Однак, листом відповідача від 29 квітня
2010 року за № 9/194, у задоволенні
вищевказаного інформаційного запиту
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що запитувана відповідачем інформація
належить до конфіденційної інформації
про особу, а тому не підлягає поширенню
без її згоди.

Так, у відповідності до частин 1 статті
28 Закону № 1045-ХІV профспілки, їх
об'єднання мають право одержувати
безоплатно інформацію від
роботодавців або їх об'єднань, органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування з питань, що стосуються
трудових і соціально-економічних прав
та законних інтересів своїх членів, а
також інформацію про результати
господарської діяльності підприємств,
установ або організацій. Зазначена
інформація має бути надана не пізніше
п'ятиденного терміну.

Водночас, за приписами статті 18 Закону
України від 2 жовтня 1992 року №
2657-ХІІ «Про інформацію» (далі Закон №
2657-ХІІ, в редакції, чинній у період
спірних правовідносин) основними
видами інформації є: статистична
інформація; адміністративна
інформація (дані); масова інформація;
інформація про діяльність державних
органів влади та органів місцевого і
регіонального самоврядування; правова
інформація; інформація про особу;
інформація довідково-енциклопедичного
характеру; соціологічна інформація.

Частинами 1-4 статті 18 Закону № 2657-ХІІ
встановлено, що інформація про особу -
це сукупність документованих або
публічно оголошених відомостей про
особу.

Основними даними про особу
(персональними даними) є:
національність, освіта, сімейний стан,
релігійність, стан здоров'я, а також
адреса, дата і місце народження.

Джерелами документованої інформації
про особу є видані на її ім'я документи,
підписані нею документи, а також
відомості про особу, зібрані
державними органами влади та органами
місцевого і регіонального
самоврядування в межах своїх
повноважень.

Забороняється збирання відомостей про
особу без її попередньої згоди, за
винятком випадків, передбачених
законом.

Крім того, згідно частини 2 статті 32
Конституції України не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу вищезазначених
правових норм у їх сукупності, колегія
суддів дійшла висновку, що статтею 28
Закону № 1045-ХІV не передбачено право на
одержання конфіденційної інформації
про особу, за винятком випадків надання
на це згоди самої особи, якої
стосується запитувана інформація.

Як вбачається зі змісту інформаційного
запиту позивача, запитувана інформація
є конфіденційною інформацією про
особу, у розумінні статей 18, 23 Закону №
2657-ХІІ та статті 32 Конституції України,
при цьому відомості про наявність
згоди особи, якої стосується така
інформація, на її використання у запиті
відсутні.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки,
відмовляючи у задоволенні
інформаційного запиту та наданні
запитуваної інформації, відповідач
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, рішення судів
попередніх інстанцій відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Профспілки «Захист»
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 2 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 6
грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало