Справа № 0870/7858/12
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

0870/7858/12

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2014 р.

справа 0870/7858/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року у справі №0870/7858/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці Міндоходів про скасування карток відмови та рішень про визначення митної вартості,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що товариством було надано всі необхідні документи для визначення митної вартості. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування методу визначення митної вартості №1, а також дозволяють перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Проте, Запорізькою митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів за другорядним (резервним) методом. Вказані дії відповідача призвели до сплати податків у більшому розмірі.

Не погодившись з постановою суду, Запорізька митниця Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована доводами Митниці про наявність у митної служби виключних повноважень щодо контролю правильності визначення митної вартості товару. З огляду на те, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв’язку із відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, та неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів, посадовою особою Запорізької митниці було послідовно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за умовами зовнішньоекономічного контракту №13111467 укладеного 23.11.2011 року між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» (Покупець) та Фірмою «INTERKOMMODITIES SA» (Продавець), Швейцарія, продавець зобов'язався поставити позивачу товар відповідно до специфікацій на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

У Специфікації №1, яка є невід’ємною частиною контракту, вказано кількість товару в шт., ціну товару в Євро за штуку, а також загальну вартість товару в Євро (т.1 а.с.41).

На підставі Контракту №13111467 від 23.11.2011 та Додатку №1 – Специфікації №1, позивачем від Фірми «INTERKOMMODITIES SA» отриманий товар “виливниці”, країна виробництва Німеччина (далі - Товар).

Задля здійснення митного контролю та митного оформлення такого товару позивачем до відповідача 02.03.2012р. була подана вантажна митна декларація №112030000/2012/006477, відповідно до графи 43 якої, позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.266, 267 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-ІV, а саме заявлена митна вартість товару дорівнює 199 651,04 грн. (18 778,50 Євро), сума ввізного мита 9 982,55грн. та сума ПДВ 41 926,72грн. (графа 47 ВМД) (т.1 а.с.37-38)

Також було подано вантажну митну декларацію №112030000/2012/006487, відповідно до графи 43 якої, позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.266, 267 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-ІV, а саме заявлена митна вартість товару дорівнює 199 651,04 грн. (18 778,50 Євро), сума ввізного мита 9 982,55грн. та сума ПДВ 41 926,72грн. (графа 47 ВМД) (т.1 а.с.121)

Також було подано вантажну митну декларацію №112030000/2012/006490, відповідно до графи 43 якої, позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.266, 267 Митного кодексу України від 11.07.2002р. №92-ІV, а саме заявлена митна вартість товару дорівнює 199 651,04 грн. (18 778,50 Євро), сума ввізного мита 9 982,55грн. та сума ПДВ 41 926,72грн. (графа 47 ВМД) (т.1 а.с.205)

З метою підтвердження заявленої митної вартості товару до трьох ВМД позивачем були задекларовані наступні документи: зовнішньоекономічний договір №13111467 від 23.11.2011; специфікацію №1 до цього договору; інвойс/рахунок №Moulds-12-01 від 30.01.2012; лист за №11/1128 від 20.02.2012 про оцінку відповідності; профрахунок №38.718 від 30.01.2012 та інші документи.

Також разом з ВМД позивачем були подані декларації митної вартості товару ф. ДМВ-1, в яких митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (т.1 а.с.39-40, т.1 а.с.123-124, т.1 а.с.207-208).

Як вбачається зі змісту декларацій митної вартості товару ф. ДМВ-1, для підтвердження заявленої митної вартості товару, 02.03.2013 Запорізькою митницею у позивача витребувані додаткові документи, про що було зроблено запис на зворотніх боках ДМВ-1, а саме:

договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

сертифікат про походження товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законом; відповідну бухгалтерську документацію;

копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу, видаткові накладні тощо;

інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Того ж дня, ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» було ознайомлено з переліком витребуваних додаткових документів.

На вимогу митного органу, згідно службових записок № 213-812, №213-813, №213-814 від 13.03.2012 декларантом було надано:

копію договору №60-0701/11 від 18.11.2011 між Фірмою «INTERKOMMODITIES SA» та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH»;

товарно-транспортні накладні Delivery Note №25.640 та №25.641 від 30.01.2012, №25.664 від 07.02.2012р.;

висновки Держпідприємства «Держзовнішінформ» №12/116 від 13.03.2012 та Запорізької Торгово-Промислової палати №ОЦ-38/1 та №ОЦ-38 від 07.03.2012;

проформи-інвойс виробника №38.718 та №38.719 від 30.01.2012, №38.762 від 07.02.2012р.;

копію договору між ПАТ «Дніпроспецсталь» та ТОВ «Керченський стрілочний завод» за №3258/11100817 від 08.06.2010 та специфікації до нього №3 від 17.12.2010, №5 від 20.05.2011;

копію договору між ПАТ «Дніпроспецсталь» та ВАТ «Запоріжсталь» за №186536/1/11/2 від 17.11. 2010 та додаткову угоду №7 від 26.09.2011;

витяг з «Метал Кур’єр» №9 від 27.02.2012 про стан цін;

копію сертифікату походження товару, виданого торгово-промисловою палатою м. Ратінген, Німеччина;

гарантійний лист №213-832 від 14.03.2012 стосовно оплати за виливниці;

копію запиту Держпідприємства «Держзовнішінформ» до Фірми «INTERKOMMODITIES SA» стосовно вартості виливниць та копію відповіді на цей запит;

копію підтвердження замовлення №60-0701/11 наданого виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» для Фірми «INTERKOMMODITIES SA»;

копію комерційної пропозиції на виливниці від виробника «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» б/н від 24.10.2011 (т.1 а.с.47-48, т.1 а.с.131-132).

15 березня 2012 року декларантом на зворотніх боках ДМВ-1 зроблений наступний запис: інші документи надати неможливо (т.1 а.с.39 оборот, т.1 а.с.123 оборот, т.1 а.с.207 оборот)

В зазначених рішеннях як на причину відмови вказано неможливість використання вибраного декларантом методу визначення митної вартості – письмова відмова декларанта надати додаткові документи, необхідні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766. Консультація проведена.

Також в картках відмови зазначено вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення, випуск чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме подання нової ВМД за митною вартістю визначеною митним органом.

16.03.2013р. позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2012/008056 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною Рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.03.2012 №112030000/2012/000046/2.

Платежі за ВМД №112030000/2012/008056 склали 13 351,86 грн. ввізного мита (т.1 а.с.117-118).

Тобто, за декларацією №112030000/2012/008056 в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару, різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом склала 3 369,31грн.

16.03.2013р. позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2012/008057 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною Рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.03.2012 №112030000/2012/000047/2.

Платежі за ВМД №112030000/2012/008057 склали 13 351,86 грн. ввізного мита (т.1 а.с.201-202).

Тобто, за декларацією №112030000/2012/008057 в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару, різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом склала 3 369,31грн.

16.03.2013р. позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2012/008071 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною Рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.03.2012 №112030000/2012/000049/2.

Платежі за ВМД №112030000/2012/008071 склали 13 351,86 грн. ввізного мита (т.2 а.с.35-36).

Тобто, за декларацією №112030000/2012/008071 в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару, різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом склала 3 369,31грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень та карток відмови відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірні рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України, від 11.07.2002р. №92-ІV, митна вартість товарів – це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що вміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Згідно із ч.2 ст.262 Митного Кодексу України, порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до п.7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою КМУ №1766 від 20.12.2006р. (чинного на день митного оформлення позивачем отриманого товару), для підтвердження заявлених відомостей про митну варість товарів декларант зобов’язаний подати:

зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього;

рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу;

банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом);

пакувальні листи;

копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Згідно п.11 зазначеного Порядку, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі "Для відміток митного органу".

Відповідно до ч.1 ст.264 Митного Кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що у разі потреби у підтверджені заявленої митної вартості товарів декларант зобов’язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначені митної вартості товару не можна використати, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.268 і 269 Митного кодексу України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст. 268 та ст. 269 Митного кодексу України застосовуються інші методи. При цьому Митним кодексом України встановлено послідовне використання кожного із зазначених методів. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Виключення становлять методи 4 і 5, які можна використовувати – якщо неможливо застосувати метод 3 – у будь-якій послідовності на розсуд декларанта (ст. 266 Митного кодексу України). І тільки у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених ст. 273 Митного кодексу України.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року №339, чинного на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. Вищенаведеною нормою матеріального права встановлено як методи визначення митної вартості товарів так і порядок їх застосування.

Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості означає, що вичерпавши усі можливості для встановлення рівня митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші методи. Однак, у спірному випадку Запорізька митниця відразу використала метод визначення митної вартості №6, не дослідивши у повній мірі усі обставини, які впливали на рівень ціни, заявленої декларантом.

Відповідно й до діючого на момент виникнення спірних правовідносин, Порядку заповнення рішення про визначення митної вартості товарів, затвердженого Наказом Державної митної служби України №506 від 29.05.2009 року, у графі №33 зазначаються обставини, що стали підставою для прийняття Рішення, та джерела інформації, які використовувалися митним органом, і їх реквізити.

Проте, оскаржені рішення про визначення митної вартості товару не містять в собі відомостей про те, які обставини унеможливлювали застосувати для визначення митної вартості товару методи №2-5, що стало законною підставою для застосування методу №6. З оскаржуваних рішень вбачається, що основною підставою для визначення митницею вартості товару за резервним методом була відмова декларанта надати інші додаткові документи.

Посилання митниці на «відмову декларанта подати інші додаткові документи» не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки такого запису позивач не вчиняв, навпаки, декларантом було надано всі наявні в нього документи, в тому числі й додаткові. Проте, при прийняті рішення, Митним органом не були враховані додаткові документи, які Декларант надав на вимогу митного органу, що, фактично, є підтвердженням формального витребування відповідачем додаткових документів.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника та надано необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Запорізька митниця у своїй апеляційній скарзі зазначає, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару перевірено документи подані для митного оформлення, але після перевірки відповідності заявленої митної вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ з’ясовано, що митна вартість заявленого товару значно відрізняється від цінової інформації ЄАІС ДМСУ.

Проте, та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншими методами, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи суть спірних правовідносин між сторонами, колегія суддів вважає, що Митниця, під час здійснення митного оформлення товарів, дійшла необґрунтованого висновку про відсутність у поданих позивачем документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів і, як наслідок, про неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Оскільки інших аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а судом не встановлено, то суд апеляційнох інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірно висновку про наявність підстав для скасування Рішень відповідача про визначення митної вартості.

Наслідком скасування рішень про коригування митної вартості є скасування Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у зв’язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року у справі №0870/7858/12 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова