Справа № 428/3691/14-а
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/3691/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді -
Посохова І.С.,

при секретарі -
Колядінцевій П.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
Шаповалова С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького
міського суду Луганської області з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення серії
РН № 261707 від 14.05.2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачене ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700
гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що він працює на посаді
заступника начальника КП
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління». Постановою у справі про
адміністративне правопорушення серії
РН № 261707 від 14.05.2014 року його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачене ч. 4 ст. 165-1 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у сумі 1700 гривень 00
копійок. Вказана постанова була
винесена на підставі протоколу №
35/12-14-17-03/25 про адміністративне
правопорушення серії АА № 545564 від
13.05.2014 року та протоколу № 36/12-14-17-03/25 про
адміністративне правопорушення серії
АА № 545565 від 13.05.2014 року, складених за
результатами акту перевірки №
12-14-17-03/5457253. Порушення, які були
відображені у вказаній вище постанові
полягали в тому, що було несвоєчасно
сплачено єдиний соціальний внесок за
лютий та березень 2014 року, що є
порушенням вимог п. 8 ст. 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

На думку позивача, у його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення, адже КП
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління», в умовах недофінансування
підприємства з боку держави, в першу
чергу виплачувало заробітну плату
працівникам підприємства. Також, у його
діях немає вини, адже вони вчинені у
стані крайньої необхідності, який був
викликаний несвоєчасним та неповним
фінансуванням підприємства з боку
держави. Додатково зазначив, що згідно
наказу начальника КП «Сєвєродонецьке
тролейбусне управління» № 90 від 25.04.2014
року на нього з 05.05.2014 року по 23.05.2014 року
покладено тимчасове виконання
обов'язків начальника підприємства, в
той час як виявлені правопорушення
відбувалися у лютому та березні 2014
року, коли позивач не виконував
обов'язків начальника підприємства.

Представник відповідача надав до суду
заперечення на адміністративний позов,
в яких позовні вимоги не визнав та
вказав, що Комунальне підприємство
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління» відповідно до ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є платником
єдиного внеску. Відповідно до п. 8 ст. 9
названого Закону платники зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць до 20 числа
наступного місяця. КП «Сєвєродонецьке
тролейбусне управління» в порушення
даної норми несвоєчасно сплатило
єдиний внесок за лютий та березень 2014
року, а саме за лютий внесок сплачено
11.04.2014 р., а за березень - 24.04.2014 р.
Обґрунтування ОСОБА_1 своїх доводів
відсутністю фінансування не може бути
взято до уваги, так як п. 12 ст. 9 Закону
передбачається, що єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав та зазначив, що він не
вчиняв дій, які відображені у протоколі
про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала, просила позов задовольнити
та зазначила, що у діях позивача
відсутній склад адміністративного
правопорушення.

В судовому засіданні представник
відповідача Шаповалов С.Г. заперечував
проти задоволення позову, підтвердив
доводи, викладені у письмових
запереченнях на позов.

Вислухавши позивача, представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 6 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. Якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що
13.05.2014 року фахівцем Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області при
перевірці КП «Сєвєродонецьке
тролейбусне управління» за
результатами акту перевірки №
12-14-17-03/5457253 від 28.04.2014 року було складено
протокол про адміністративне
правопорушення № 35/12-14-17-03/25 серії АА №
545564 та протокол про адміністративне
правопорушення № 36/12-14-17-03/25 серії АА №
545565. У вказаних протоколах зазначено,
що посадова особа ОСОБА_1, який є
заступником начальника КП
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління», вчинив правопорушення, а
саме несвоєчасно сплатив єдиний
соціальний внесок за лютий 2014 року
(термін сплати 20.03.2014 року, фактично
сплачено 11.04.2014 року) та березень 2014
року (термін сплати 22.04.2014 року,
фактично сплачено 24.04.2014 року), що є
порушенням вимог п. 8 ст. 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та ч. 4 ст. 165-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

14.05.2014 року начальником ДПІ у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
підставі протоколів від 13.05.2014 року №
35/12-14-17-03/25 серії АА № 545564 та № 36/12-14-17-03/25
серії АА № 545565 було винесено постанову
серії РН № 261707 по справі про
адміністративне правопорушення, зі
змісту якої вбачається, що на ОСОБА_1
накладено штраф у розмірі 1700 грн. 00 коп.
за порушення п. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та ч. 4 ст. 165-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, суб'єктивна сторона
адміністративного правопорушення
охоплює вину, мотив і мету поведінки
правопорушника. Адміністративне
правопорушення може бути вчинене як
умисно, так і з необережності. Тільки за
наявності складу адміністративного
правопорушення особа, яка його вчинила,
може бути притягнута до
адміністративної відповідальності.

Посадова особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
стосовно позивача не з'ясувала чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, тобто чи є склад
адміністративного правопорушення в
діях позивача. Зокрема не з'ясована
суб'єктивна сторона адміністративного
правопорушення (вина, мотив і мета
поведінки правопорушника).

Дослідивши докази, надані сторонами по
справі, суд доходить висновку про
відсутність в діях ОСОБА_1 вини у
вчиненні правопорушення, яке
передбачено п. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та ч. 4 ст. 165-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові
особи підлягають адміністративній
відповідальності за адміністративні
правопорушення, зв'язані з
недодержанням установлених правил у
сфері охорони порядку управління,
державного і громадського порядку,
природи, здоров'я населення та інших
правил, забезпечення виконання яких
входить до їх службових обов'язків.

Згідно з копією наказу начальника КП
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління» від 25.04.2014 року № 90
тимчасове виконання обов'язків
начальника підприємства на період
відсутності начальника з 05.05.2014 року по
23.05.2014 року покладається на заступника
начальника підприємства ОСОБА_1.

Згідно з протоколами про
адміністративне правопорушення від
13.05.2014 року № 35/12-14-17-03/25 серії АА № 545564
та № 36/12-14-17-03/25 серії АА № 545565 датами
вчинення правопорушень були
відповідно 21.03.2014 року та 23.04.2014 року.
Позивач стверджує, що на час вчинення
вказаних правопорушень він не
виконував обов'язків начальника КП
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління» та не має нести
відповідальності за вчинення подібних
правопорушень згідно зі своєю
посадовою інструкцією, в той час як
відповідачем не було надано жодних
доказів, які могли б спростувати
вказані обставини.

На підставі викладеного суд робить
висновок про те, що позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності необґрунтовано,
тобто без урахування тієї обставини, що
на час вчинення адміністративного
правопорушення він не виконував
обов'язків начальника КП
«Сєвєродонецьке тролейбусне
управління» та, відповідно, не міг бути
суб'єктом адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.
165-1 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що
постанова по справі про
адміністративне правопорушення серії
РН № 261707 від 14.05.2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачене ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700
гривень 00 копійок, складена з
порушенням чинного законодавства, у
зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обгрунтованими, позов таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі,
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
РН № 261707 від 14.05.2014 року такою, що
підлягає скасуванню, а справу про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 165-1
КУпАП, такою, що підлягає закриттю.

Керуючись ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 171-2 КАС
України, ст.ст. 9, 14, 251, 280 КУпАП суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення
задовольнити.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
РН № 261707 від 14.05.2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачене ч. 4 ст. 165-1 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 700
гривень 00 копійок, скасувати.

Провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ