Справа № 826/5420/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5420/14
інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" та
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 травня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції м. Києва
треті особи: відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції м. Києва треті
особи: відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якому просив: визнати
протиправним та скасувати рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №12312988 від 10.04.2014 року,
винесене державним реєстратором прав
на нерухоме майно Чекригіним
Олександром Валерійовичем,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві;
зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у місті
Києві зареєструвати: - припинення права
власності ОСОБА_3 (місце проживання:
АДРЕСА_2, 18000; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,3
кв.м., в тому числі жилою площею 51,7 кв. м.;
- припинення обтяження в Державному
реєстрі іпотек зареєстрованого: 14.12.2007
року о 19:11:36, реєстраційний номер
обтяження: 6235609; - припинення обтяження
в Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна
зареєстрованого: 14.12.2007 року о 17:46:34,
реєстраційний номер обтяження: 6234675; -
припинення арешту в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, запис
про арешт №2222058 від 22.08.2013 р., накладений
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№38335283 від 07.06.2013 р., ОСОБА_6, Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві; зобов'язати Реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
місті Києві зареєструвати право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 88,3 кв.м., в тому числі
жилою площею 51,7 кв.м., за ОСОБА_2 (місце
проживання: АДРЕСА_3; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2014 року позов задоволено
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору на
стороні відповідача - Публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України".

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач - Реєстраційна
служба Головного управління юстиції м.
Києва та третя особа - Публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України", кожен окремо,
подали апеляційні скарги, в яких
просять скасувати Постанову, та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційних
скарг наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, між
банком та фізичною особою ОСОБА_7 (далі
по тексту - позичальник) було укладено
договір відновлюваної кредитної лінії
від 14.12.2007 р. №2420 (далі по тексту -
кредитний договір), за умовами якого
позичальнику було надано кредит в сумі
2 200 000 (два мільйони двісті тисяч)
гривень 00 копійок строком на 9 (дев'ять)
років із сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 16,5 %
(шістнадцять цілих і п'ять десятих)
відсотків річних. На виконання п.4.1.
кредитного договору в забезпечення
виконання кредитних зобов'язань між
банком та ОСОБА_3 було укладено
нотаріально посвідчений іпотечний
договір від 14.12.2007 р. №5433 (далі по тексту
- іпотечний договір), за змістом якого
майновий поручитель ОСОБА_8 передав в
іпотеку AT «Ощадбанк» нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1. В той же час, у
зв'язку з посвідченням іпотечного
договору, на підставі повідомлення
банку ,14.12.2007 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 було здійснено Державну
реєстрацію обтяження нерухомого майна
(предмета іпотеки) шляхом внесення
реєстраційних записів в Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, реєстраційний запис 6234675, та в
Державний реєстр іпотек, реєстраційний
запис 6235609.

На день укладення кредитного та
іпотечного договорів право власності
майнового поручителя ОСОБА_8 на предмет
іпотеки підтверджувалось договором
купівлі - продажу квартири,
посвідченого ОСОБА_10 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу 30.10.2007 р. за
реєстровим №4275 у та зареєстрованим у
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
01.11.2007 р. за реєстровим №6353 у реєстрову
книгу №д451-225. Крім того, підписуючи
іпотечний договір майновий поручитель
ОСОБА_8 запевнив та гарантував банку, що
предмет іпотеки є власністю
іпотекодавця і він (іпотекодавець)
вправі ним розпоряджатися і на нього
(предмет іпотеки) може бути звернуто
стягнення без жодних обмежень та
обтяжень (п.5.1.1. іпотечного договору), що
не існує прав, обтяжень та вимог інших
осіб на предмет іпотеки, останній
нікому не відчужений, не переданий в
управління, у спорі та/або під арештом
та забороною не перебуває, не є
предметом іпотеки по інших договорах
укладених іпотекодавцем

Підставою для звернення позивача із
адміністративним позовом стало
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Чекригіна Олександра Валерійовича про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 10.04.2014 року №12312988 (далі
за текстом - рішення державного
реєстратора), яке позивач ОСОБА_2 просив
визнати протиправним і скасувати та
зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
вчинити дії, зокрема: скасувати Рішення
державного реєстратора; зареєструвати
припинення обтяжень на нерухоме майно;
зареєструвати припинення права
власності ОСОБА_8 на нерухоме майно;
зареєструвати право власності на
нерухоме майно за ОСОБА_2

Як вбачається із постанови місцевого
адміністративного суду, рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
03.02.2014 p. у цивільній справі №757/25986/13-ц за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_11, треті особи: Державна
реєстраційна служба України, Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, про
визнання договору купівлі-продажу
квартири удаваним, визнання покупцем
за договором та визнання права
власності на квартиру, позовні вимоги
ОСОБА_2 було задоволено та визнано
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_11 та
ОСОБА_8 від 30.07.2007 p., удаваним з моменту
його укладення в частині покупця
ОСОБА_8 Скасовано право власності
ОСОБА_8, ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого
майна (на квартиру), визнано покупцем
ОСОБА_2 за договором купівлі - продажу
квартири від 30.10.2007 р. та визнано за ним
право власності на нерухоме майно (на
квартиру).

З метою державної реєстрації за собою
права власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі рішення Печерського
районного суду м. Києва від 03.02.2014 p. у
цивільній справі №757/25986/13-ц, позивач
звернувся до відповідача із заявою від
04.04.2014 р. за реєстраційним номером 6125688
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

10.05.2014 р., за результатами розгляду
заяви про проведення державної
реєстрації права приватної власності
на квартиру АДРЕСА_1 та документи
подані для проведення державної
реєстрації права власності,
встановлено, що заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних із
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, а саме:

- в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно наявний запис
про арешт вищевказаної квартири №2222058
від 22.08.2013. накладений постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження №38335283 від
07.06.2013 ОСОБА_6, Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві;

- в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
наявний запис про заборону на нерухоме
майно №6234675, зареєстрований 14.12.2007р.
Приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 на
підставі договору застави №5433 від
14.12.2007, реєстр 674;

у Державному реєстрі іпотек наявний
запис про іпотеку №6235609 від 14.12.2007р. на
підставі договору застави №5433 від
14.12.2007. внесений Приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_12

Із урахуванням встановлених фактів, на
підставі ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
керуючись Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно.
Державним реєстратором Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Чекригіним О. В. 10 квітня 2014
року було прийнято Рішення №12312988 про
відмову у держаній реєстрації.

Приймаючи постанову від 21.05.2014 р. у
адміністративній справі №826/5420/14.
Окружний адміністративний суд м. Києва
виходив з того, що позивач надав
відповідачу усі необхідні документи
для проведення державної реєстрації
права власності на нерухоме майно, і що
вказані в рішенні державного
реєстратора обтяження накладались на
нерухоме майно, не як на майно позивача,
а як на майно третіх осіб, право
власності яких на нерухоме майно
скасовано, а відтак відмова
відповідача є необґрунтованою та
протиправною.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
встановлені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. №1952-IV
та постановою Кабінету Міністрів
України від 17.10.2013 №868 «Про
затвердження порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно».

Так, вищезазначеними
нормативно-правовими актами України
визначено основні засади проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, в тому
числі проведення державної реєстрації
припинення обтяжень прав та припинення
іпотеки.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно -офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Обтяженням є
заборона розпоряджатися та/або
користуватися нерухомим майном, яка
встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Згідно з п.1 ч. І ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним, особам, державі
в особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" передбачено, що орган
державної реєстрації прав, серед
іншого, проводить державну реєстрацію
прав та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 24 ЗУ "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
закріплено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

З огляду на це, колегія суддів звертає
увагу, що у наведеній нормі йдеться
саме про обтяження щодо майна, а не щодо
суб'єкта прав на дане майно.

Разом з тим, судом першої інстанції
проігноровано твердження відповідача
викладене в Рішенні про відмову №12312988
про те, що заява про реєстрацію права
власності на зазначену вище квартиру
подана після державної реєстрації
обтяжень, встановлених щодо цього
майна, мотивуючи це тим, що в судовому
порядку рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 03.02.2014 року у
справі №757/25986/13-ц. визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2, а вказані в Рішенні про відмову
№12312988 обтяження накладались на
зазначену вище квартиру, не як на майно
позивача, а як на майно третіх осіб.
Однак, це не відповідає дійсності,
виходячи із наступного.

Частиною 3 статті 3 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що
права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Враховуючи те, що Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 03.02.2014
№757/25986/13-ц набрало законної сили лише
21.03.2014 року, можна стверджувати, що
державна реєстрація обтяжень,
встановлених щодо квартири АДРЕСА_1
відбулась раніше поданої ОСОБА_2 заяви
про державну реєстрацію права
власності.

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду
м. Києва від 09.09.2014 року по справі
№757/25986/13-ц (апеляційне провадження
№22-ц/796/8520/2014) було скасовано рішення
Печерського районного суду м. Києва від
03.02.2014 року та ухвалено по справі нове,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, треті особи:
Державна реєстраційна служба України,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
про визнання договору купівлі-продажу
квартири удаваним, визнання покупцем
за договором та визнання права
власності на квартиру відмовлено.

Адже, як зазначено вище, при розгляді
заяви Реєстратором встановлено, що в
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно наявний запис про арешт
вищевказаної квартири 222058 від 22.08.2013,
накладений постановою про арешт майна
боржника та оголошення борони на його
відчуження №38335283 від 07.06.2013 ОСОБА_6,
відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві; в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
ний запис про заборону на нерухоме
майно №6234675. зареєстрований 14.12.2007р. п.н.
КМНО ОСОБА_9 на підставі договору
застави №5433 від 14.12.2007, реєстр 674; у
Державному реєстрі іпотек наявний
запис про іпотеку №6235609 від 14.12.2007р. на
підставі договору застави 1433 від 14.12.2007.
ОСОБА_9

У відповідності із ч. 13 ст.15 Закону
України № 1952-ІУ якою встановлено, що
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
встановлює Кабінет Міністрів України,
Постановою 17 жовтня 2013 р. № 868
затверджено Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - Порядок № 868).

Пунктом 63 вказаного Порядку №868.
передбачено, що під час проведення
державної трації іпотеки
заінтересованою особою є
іпотекодержатель. У разі проведення
державної реєстрації припинення
іпотеки заінтересованою особою також є
а, якою припинена іпотека, особа, в
інтересах якої припинено іпотеку, та у
випадку, передбаченому Законом України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень". -
державний виконавець.

У пункті 73 Порядку №868 зазначено, що,
під час проведення державної
реєстрації обтяжень речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є особа, якою встановлено обтяження, а
особа, в інтересах якої встановлено
обтяження (обтяжувач). У разі
проведення державної реєстрації
припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є також особа, якою припинено
обтяження, а також особа, в інтересах
якої припинено обтяження.

Для проведення державної реєстрації
обтяжень речових прав на нерухоме
майно необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень таких речових прав, та інші
документи, визначені цим Порядком (П. 74
Порядку №868).

Разом з тим, пунктом 75 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили; 2)
рішення державного виконавця щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно; 3) визначений законодавством
документ, на якому нотаріусом вчинено
напис про накладення заборони щодо
відчуження нерухомого майна; 4) рішення
органу місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 5)
договір, укладений у порядку,
визначеному законом, яким
встановлюється обтяження речових прав
на нерухоме майно, чи його дублікат; 6)
закон, яким встановлено заборону на
користування та/або розпорядження
нерухомим майном: 7) інші акти
відповідних органів державної влади та
посадових осіб згідно із законом.

Однак, у Рішенні Печерського районного
суду м. Києва, на яке Позивач
посилається як на підставу реєстрації
за ним права власності на квартиру
АДРЕСА_1, нічого не вказано про зняття
обтяжень з майна.

Крім того, рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 03.02.2014 року у
справі №757/25986/13-ц, визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 та скасовано право власності
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на вказану квартиру,
проте, дане судове рішення не скасовує
арешт майна, іпотеку та заборону
відчуження, які накладені на квартиру.

Разом з тим, вищенаведене судове
рішення скасоване рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 09.09.2014
року по справі №757/25986/13-ц (апеляційне
провадження №22-ц/796/8520/2014) та ухвалено
по справі нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_11, треті особи: Державна
реєстраційна служба України, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, про
визнання договору купівлі-продажу
квартири удаваним, визнання покупцем
за договором та визнання права
власності на квартиру відмовлено.

Таким чином посилання позивача як на
підставу реєстрації за ним права
власності на квартиру АДРЕСА_1 є
безпідставним, а рішення про відмову в
державній реєстрації №12312988 є
правомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування. їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що при прийнятті рішення
про відмову в державній реєстрації
№12312988, Державний реєстратор
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Чекригін
О.В. діяв виключно в межах його законних
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
отже відсутні підстави для визнання
незаконними дій Відповідача щодо
прийняття такого рішення та
зобов'язання його зареєструвати за
Позивачем право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірність свого
рішення.

Доводи апеляційних скарг спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у постанові суду першої
інстанції, та є підставою для її
скасування.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
помилковим застосуванням норм чинного
законодавства України, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" та Реєстраційної
служби Головного управління юстиції м.
Києва - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 травня 2014 р. -
скасувати та винести нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено
10.11.2014р.

Головуючий суддя

Грищенко Т.М.

Судді:

Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.