Справа № 822/7/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року м.
Київ К/800/24545/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів:
Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби Клюковського Максима
Володимировича

на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 23
січня 2014 року

та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 березня 2014 року

у справі №822/7/14

за позовом ОСОБА_5

до Державного реєстратора
Державної реєстраційної служби

Клюковського Максима Володимировича

про визнання протиправним
та скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом до Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби Клюковського Максима
Володимировича з вимогою про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача №3526447 від 01 липня 2013 року
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, зобов'язання
державного реєстратора повторно
розглянути її заяву від 04 червня 2013
року за реєстраційним номером 1443922 про
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок, що знаходиться у
АДРЕСА_1.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі №822/7/14, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державний
реєстратор Державної реєстраційної
служби Клюковський М. В. звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вищезазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач 04 червня 2013
року звернулась до Державної
реєстраційної служби із заявою за
реєстраційним номером 1443922 про
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, а саме на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований у м. Хмельницький по вул.
Вишнева, 11/1.

Рішенням державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Клюковського М. В. № 3526447 від 01
липня 2013 року на підставі статті 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та пунктів 16, 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703, позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на
вищезазначений об'єкт нерухомості. В
рішенні Державний реєстратор вказав,
що документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Згідно частин1, 2 статті 15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з частини 1 статті 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державна реєстрація прав
проводиться на підставі договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно п.п.16, 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011року №703 (чинному на час
виникнення спірних правовідносин),
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що для
державної реєстрації права власності
на житловий будинок, що знаходиться у
АДРЕСА_1, позивач подав державному
реєстратору заяву з відповідними
додатками, в тому числі рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 28 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, Хмельницької міської ради про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та поділ будинку,
яким житловий будинок АДРЕСА_1,
поділено шляхом виділення із складу
спільної часткової власності часток
співвласників в натурі, при цьому
залишено у власності ОСОБА_5 кухню
площею 13,3 кв. м., житлову кімнату 1-3
площею 13,1 кв. м., загальною площею 26,4 кв.
м., погріб "б", літню кухню "Б".

За нормою пункту 54 Порядку № 703, для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з
виділенням окремого об'єкта нерухомого
майна із складу об'єкта нерухомого
майна, що складається з двох або більше
об'єктів, заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27-29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав документ, що
підтверджує присвоєння виділеному
об'єкту нерухомого майна самостійної
адреси.

Вказана вище вимога позивачем
виконана, що підтверджується технічним
паспортом виданим Хмельницьким бюро
технічної інвентаризації на
присадибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовленим 29 березня 2013
року, та листом Управління архітектури
та містобудування департаменту
архітектури, містобудування та
земельних ресурсів Хмельницької
міської ради від 14 березня 2013 року
№1272/03-01-14, згідно якого житловому
будинку площею 26,4 кв.м. та земельній
ділянці для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд (присадибна
ділянка) площею 0,0483 га по АДРЕСА_2
змінено адресу на АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 703,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено підстави для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

За наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена, згідно частин 2
та 4 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для відмови позивачу у
державній реєстрації прав стало те, що
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Судова колегія касаційної інстанції
вважає, що державним реєстратором в
оскарженому рішенні не наведено
конкретних підстав для відмови ОСОБА_5
у державній реєстрації права
власності, які визначені законом.

На вказану обставину правомірно
звернули увагу суди попередніх
інстанцій. Доводами касаційної скарги
наведеного не спростовано.

Крім того, суд касаційної інстанції
наголошує, що згідно з частини 2 статті
22 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" у разі, якщо
документи для державної реєстрації
прав та їх обтяжень подано не в повному
обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник не усунув протягом п'яти
робочих днів після отримання рішення
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію обставини, що були
підставою для його прийняття,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Отже, тільки у випадку не усунення
заявником зазначених у рішенні про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію права власності недоліків
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
відповідного права, що передбачено
частиною 2 статті 22 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що при поданні документів для
державної реєстрації права власності
не в повному обсязі, державний
реєстратор зобов'язаний зупинити
розгляд заяви, а не відмовляти у
державній реєстрації цього права.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби Клюковського Максима
Володимировича - відхилити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 березня 2014 року у справі №822/7/14 -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді