Справа № 804/15737/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р. Справа № 804/15737/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа-1 Державний
виконавець Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернова
Людмила Володимирівна, третя особа-2 -
ОСОБА_3 про визнання незаконними дій,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014р. Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк»
звернулося з позовом до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа-1 Державний
виконавець Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернова
Людмила Володимирівна, третя особа-2 -
ОСОБА_3 та просить:

- визнати незаконними дії головного
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернової Л.В. в
частині складання платіжної вимоги
В-11-292/14 від 10.07.2014р. та фактичного
списання виконавчого збору у сумі 25622,24
грн. та витрат на проведення виконавчих
дій у сумі 58,84 грн. в межах ВП №43369332
стосовно примусового виконання
виконавчого листа №641/3860/13-ц виданого
25.04.2014р. Комінтернівським районним
судом м.Харкова про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 256 222,41
грн.;

- визнати незаконними дії державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернової Л.В. в
частині складання платіжної вимоги
В-11-292/14 від 01.08.2014р. та фактичного
списання 256 222,41 грн. на користь ОСОБА_3 в
межах виконавчого провадження ВП
№43369332 стосовно примусового виконання
виконавчого листа №641/3860/13-ц виданого
25.04.2014р. Комінтернівським районним
судом м. Харкова про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 256 222,41
грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що постановою
державного виконавця було відкрито
виконавче провадження №43369332 з
примусового виконання виконавчого
листа №641/3860/13-ц виданого 25.04.2014р.
Комінтернівським районним судом
м.Харкова про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 256222,41
грн. Також з 20.01.2014р. у відділі ДВС
перебував на виконанні виконавчий лист
Києво-Святошинського районного суду
Київської області №2-474/10 від 19.07.2013р.
про зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк»
повернути ОСОБА_4 кошти в сумі 483699,34
грн.; судового збору у розмірі 8,50 грн.;
витрати на ІТЗ у розмірі 37 грн.; витрати
на проведення судово-психіатричної
експертизи у розмірі 1991,69 грн. 05.03.2014р.
відбулося примусове стягнення з
кореспондентського рахунку позивача
485736,53 грн. в межах примусового
виконання виконавчого листа
Києво-Святошинського районного суду
Київської області у справі №2-474/10.
18.06.2014р. ОСОБА_4 до ДВС було подано заяву
про повернення виконавчого листа без
виконання у зв'язку з виконанням
рішенням суду ПриватБанком у
самостійному порядку. За викладеного,
відповідач повинен був кошти у сумі
485736,53 грн. повернути позивачеві, однак
державний виконавець розпорядився
вказаними коштами на власний розсуд та
вказані кошти направив на погашення
боргу у межах виконавчого провадження
№43369332 по виконавчому листу
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 25.04.2014р. №641/3860/13-ц про
стягнення з ПриватБанку на користь
ОСОБА_3 256222,41 грн. шляхом внесення
10.07.2014р. та 01.08.2014р. розпоряджень про
перерахування коштів з суми 485 736,53 грн. -
боргу 256222,41 грн. та витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 58,84 грн. Зазначені
дії державного виконавця позивач
вважає незаконними, оскільки звернення
стягнення в межах виконавчого
провадження №43369332 не проводилось та у
відповідності до вимог ст. 43 Закону
України «Про виконавче провадження»
кошти, які залишилися після розподілу
грошових сум повертаються боржнику.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився без поважної
причини, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином під розписку у судовому
засіданні, яке відбулося 09.10.2014р., що
підтверджується відповідною розпискою
представника позивача, наявною в
матеріалах справи (а.с.41).

Представник відповідача та третьої
особи-1 в судове засідання не з'явився
без поважної причини, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлені
належно 09.10.2014р., що підтверджується
звітами про направлення та отримання
відповідачем і третьою особою-1
повісток (а.с.46-47).

Третя особа-2 - ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлена
09.10.2014р., 13.10.2014р. до суду направила
заперечення на позов у яких просила у
позовних вимогах відмовити, розглядати
справу за відсутності третьої особи-2
посилаючись на те, що дії державного
виконавця з примусового виконання
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова цілком є законними,
вчиненими у межах об'єднаного
виконавчого провадження із 60 іншими
аналогічними провадженнями про
стягнення коштів з ПриватБанку. Окрім
того, третя особа-2 зазначає, що позивач
подавав скаргу на дії державного
виконавця та ухвалою
Комінтернівського районного суду м.
Харкова позивачеві було відмовлено у
задоволенні скарги.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Враховуючи наведене, неявку сторін у
справі, належне повідомлення позивача,
відповідача та третіх осіб-1,2, заявлене
третьою особою-2 у запереченнях
клопотання про розгляд справи за її
відсутності, строки розгляду спору,
встановлені ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними у справі
доказами, за відсутності сторін у
письмовому провадженні згідно до вимог
ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У відповідності до вимог ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь, чи якщо
відповідно до повноважень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі ( у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Із наданих сторонами документів судом
встановлені наступні обставини у
справі.

20.01.2014р. державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Черновою Л.В. було відкрито
виконавче провадження ВП №41512139 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-474/10 від 19.07.2013р. виданого
Києво-Святошинським районним судом
Київської області про зобов'язання ПАТ
КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_4 кошти
в сумі 483699,34 грн., стягнути судові
витрати 8.50 грн., витрати на ІТЗ - 37 грн.,
витрати на проведення експертизи у
сумі 1991,69 грн., а всього 2037,19 грн. (а.с.24).

Також, 22.05.2014р. державним виконавцем
було відкрито виконавче провадження ВП
№43369332 з примусового виконання
виконавчого листа №641/3860/13-ц від 25.04.2014р.
виданого Комінтернівським районним
судом м. Харкова про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 - 256222,41
грн. (а.с.7,9).

Вказані виконавчі провадження були
об'єднані у зведене виконавче
провадження щодо одного й того ж
боржника - ПАТ КБ «ПриватБанк», про що
свідчать матеріали справи.

05.03.2014р. з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк»
були стягнуті кошти у розмірі 485736,53 грн.

18.06.2014р. гр.ОСОБА_4 звернувся до
державної виконавчої служби з заявою
про повернення виконавчого листа
№2-474/10 від 19.07.2014р. без виконання у
зв'язку з добровільним виконанням
рішення суду боржником (а.с. 23).

10.07.2014р. та 01.08.2014р. державним виконавцем
із грошових коштів у розмірі 485736,53 грн.
були прийняті розпорядження про
перерахування коштів у сумі 256222,41 грн.
на користь ОСОБА_3 та складене
відповідне платіжне доручення №3072 від
07.08.2014р. на підставі виконавчого листа
№641/3860/13-ц від 25.04.2014р.
Комінтернівського районного суду
м.Харкова; 25622,24 грн. виконавчого збору
на підставі постанови про стягнення
виконавчого збору ВП №43369332 від 30.05.2014р.;
58,84 грн. витрат на проведення
виконавчих дій на підставі постанови
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 30.05.2014р.
(а.с.16,20,22).

Позивач оспорює дії відповідача в
частині складання платіжних вимог від
10.07.2014р. та від 01.08.2014р. та фактичного
списання 256222,41 грн. на корись ОСОБА_3,
25622,24 грн. виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 58,84
грн. посилаючись на те, що звернення
стягнення у межах виконавчого
провадження №43369332 з примусового
виконання виконавчого листа №641/3860/13-ц
від 25.04.2014р. не проводилось, а кошти в
сумі 485736,53 грн. стягнуті з рахунку
ПриватБанку у межах примусового
виконання виконавчого листа №2-474/10 від
19.07.2013р. повинні бути повернуті
позивачеві у зв'язку з тим, що стягувач -
ОСОБА_4 подав заяву про повернення
виконавчого листа без виконання у
зв'язку з добровільним виконанням
рішенням суду ПриватБанком.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Порядок та умови примусового
виконання рішень встановлений Законом
України «Про виконавче провадження» та
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом
Міністерством юстиції України за № 74/5
від 15.12.1999р. ( далі - Інструкція №74/5).

Згідно ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до Закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

За приписами ст. 11 вказаного вище
Закону встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює,
зокрема, заходи необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного у
документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Частиною 1 ст.33 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі якщо в органі державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень про стягнення
коштів з одного боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Статтею 43 вказаного Закону визначений
розподіл стягнутих з боржника грошових
сум.

Так, розподіл стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум
здійснюється у такому порядку:

1) у першу чергу повертається
авансовий внесок сторін та інших осіб
на організацію та проведення
виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються
витрати державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, не покриті
авансовим внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються
вимоги стягувача та стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
фактично стягнутої суми;

4) у четверту чергу стягуються
штрафи, накладені державним виконавцем
відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості,
зазначеній у частині першій цієї
статті, здійснюється по мірі їх
стягнення.

Черговість задоволення вимог
стягувачів у разі недостатності
стягнутої суми для задоволення всіх
вимог стягувачів визначений статтею 44
Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно вказаної статті, у разі якщо
сума, стягнута з боржника, недостатня
для задоволення всіх вимог за
виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею:

1) у першу чергу задовольняються
забезпечені заставою вимоги щодо
стягнення з вартості заставленого
майна;

2) у другу чергу задовольняються
вимоги щодо стягнення аліментів,
відшкодування збитків та шкоди,
завданих внаслідок кримінального або
адміністративного правопорушення,
каліцтва або іншого ушкодження
здоровя, а також у звязку з втратою
годувальника;

3) у третю чергу задовольняються
вимоги працівників, пов'язані з
трудовими правовідносинами та
зобов'язання за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

4) у четверту чергу
задовольняються вимоги стягувачів за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вимоги щодо
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

5) у п'яту чергу задовольняються
вимоги щодо податків та інших платежів
до бюджету, вимоги органів страхування
з обов'язкового страхування (крім вимог
щодо збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування);

6) у шосту чергу задовольняються
всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення у повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги. Стягнута
з боржника сума розподіляється між
стягувачами згідно з виконавчими
документами, за якими відкрито
виконавчі провадження на день
зарахування стягнутої суми на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

Згідно ст.45 Закону України «Про
виконавче провадження» грошові суми,
стягнуті з боржника, зараховуються
державним виконавцем на відповідний
рахунок органу державної виконавчої
служби.

За письмовою заявою стягувача -
фізичної особи чи його представника (
за наявності відповідних повноважень)
стягнуті грошові суми можуть бути
перераховані державним виконавцем на
зазначений ним рахунок у банку або в
іншій фінансовій установі чи надіслати
на адресу стягувача поштовим
переказом, що здійснюється за його
рахунок.

За ч.5 ст.45 вказаного вище Закону
передбачено, що забороняється
використовувати стягнуті з боржників
грошові суми, що підлягають виплаті
стягувачам, на цілі, не передбачені
цією статтею, а також звертати на них
стягнення для виплати іншим особам, які
не є стягувачами за виконавчими
документами, під час примусового
виконання яких ці суми стягнуто.

Отже, з аналізу наведених вище норм
чинного законодавства України видно,
що державному виконавцю надані
повноваження щодо стягнення грошових
коштів з боржника на підставі
виконавчих документів та
перерахування їх стягувачам у межах
зведеного виконавчого провадження за
заявою стягувача та шляхом розподілу
сум грошових коштів, які надійшли на
рахунок з обліку депозитних сум
державної виконавчої служби у порядку
та у спосіб, визначений ст.ст.43,44,45
Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому, встановлена лише заборона
використання грошових коштів,
стягнутих з боржника на звернення
стягнення для виплат іншим особам, які
не є стягувачами за виконавчими
документами.

Як свідчать матеріали справи гр. ОСОБА_3
була стягувачем за зведеним
виконавчим провадженням до боржника -
ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі
виконавчого листа Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 25.04.2014р.
№641/3860/13-ц.

З огляду на наведене, доводи позивача
про те, що дії державного виконавця
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ щодо того, що державний виконавець
на власний розсуд розпорядився коштами
в сумі 485736,53 грн., які надійшли у межах
виконавчого провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-474/10 є незаконними, так як
вказані кошти були направлені
відповідачем на примусове виконання
іншого виконавчого листа №641/3860/13-ц, є
неспроможними та такими, що суперечать
вищенаведеним нормам Закону України
«Про виконавче провадження».

Також згідно з п.п.11.1.7 п.11 Інструкції
№74/5 визначено, що при зарахуванні
коштів на депозитний рахунок державний
виконавець негайно складає
розпорядження чи розрахунок за
правилами, викладеними в підрозділі 11.2
цієї Інструкції.

Підпунктом 11.2.6 п.11.2 Інструкції №74/5 при
надходженні коштів на депозитний
рахунок органу державної виконавчої
служби особа, відповідальна за ведення
книги обліку депозитних сум, повинна
негайно повідомити начальника органу
ДВС, від якого боржника чи стягувача
надійшли кошти і в якій сумі. Начальник
органу ДВС на виписці з рахунку
Державного казначейства України
ставить напис «ознайомлений», підпис
та дату ознайомлення.

Після цього, наступного робочого дня
особа, відповідальна за ведення книги
обліку депозитних сум, повідомляє
державного виконавця про надходження
депозитних сум.

Державний виконавець на виписці
Державного казначейства України поряд
із сумою, що надійшла на рахунок,
ставить дату та підпис.

Підпунктом 11.2.7 п.11.2 Інструкції №74/5
встановлено, що у разі відсутності
відомостей, яким чином проводити
виплату коштів, державний виконавець
повідомляє стягувача про наявність
належних йому коштів та пропонує йому
повідомити шляхи отримання ним коштів
(через фінансові установи з
обов'язковим зазначенням реквізитів
для перерахування коштів або поштовим
переказом із зазначенням адреси
стягувача).

Після цього не пізніше двох робочих
днів від дня ознайомлення з
інформацією про надходження коштів
державний виконавець у разі
достатності суми для покриття всіх
вимог стягувача та наявності
відомостей для стягувача про шляхи
отримання ним коштів готує одне
розпорядження ( в т.ч. за зведеним
виконавчим провадженням), яким
визначає належність указаних коштів та
спосіб перерахування стягувачу, яке
затверджується начальником органу ДВС
із зазначенням дати та скріплюється
печаткою органу ДВС. Указане
розпорядження готується у двох
примірниках, оригінал видається особі,
відповідальній за ведення книги обліку
депозитних сум, копія залишається у
виконавчому провадженні. Копії
платіжних доручень про перерахування
коштів стягувачам долучаються до
матеріалів виконавчого провадження,
яким визначено належність указаних
коштів стягувачам.

Так, як вбачається із наявних в
матеріалах справи документів,
виконавчі провадження з примусового
виконання виконавчих документів щодо
стягнення з боржника - ПАТ КБ
«ПриватБанк» грошових сум за
виконавчим листом
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19.07.2013р. №474/10 та
за виконавчим листом
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 25.04.2014р. №641/3860/13-ц були
об'єднані у зведене виконавче
провадження щодо боржника ПАТ КБ
«ПриватБанк» у відповідності до вимог
ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче
провадження».

05.03.2014р. з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк»
були стягнуті грошові кошти у розмірі
485736,53 грн., які були зараховані на
рахунок з обліку депозитних сум
відділу державної виконавчої служби та
на підставі заяви стягувача - ОСОБА_3 за
розпорядженнями державного виконавця
Чернової Л.В. від 10.07.2014р., від 01.08.2014р., а
також платіжного доручення від 07.08.2014р.
із зазначеної вище суми було
перераховано на користь ОСОБА_3 - 256222,41
грн. на підставі виконавчого листа
№641/3860/13-ц від 25.04.2014р. виданого
Комінтернівським районним судом м.
Харкова про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 суми
256222,41 грн., а також стягнено 25622,24 грн.
виконавчого збору, 58.84 грн. витрат на
проведення виконавчих дій на підставі
постанов державного виконавця від
30.05.2014р.(а.с.16,20,22).

Отже, з аналізу наведених вище норм
чинного законодавства та обставин у
справі можна дійти висновку, що,
приймаючи розпорядження про стягнення
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь
ОСОБА_3 суми 256222,24 грн., виконавчого
збору у розмірі 25622,24 грн. та витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 58,84
грн. із суми коштів у розмірі 485736,53 грн.,
які надійшли на рахунок державної
виконавчої служби з обліку депозитних
сум та які стягнуті 05.03.2014р. з боржника -
ПАТ КБ «ПриватБанк» у межах
примусового виконання зведеного
виконавчого провадження, державний
виконавець діяв у межах наданих йому
повноважень та у спосіб, встановлений
нормами Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкцією №74/5.

Частина ч. 2 ст. 71 КАС України визначає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 ст. 71 вказаного вище
Кодексу, покладає обов'язок позивача
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги та
заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивачем у ході судового розгляду
справи не було наведено достатніх
підстав та не надано належних і
допустимих доказів щодо незаконності
дій відповідача в частині складання
розпоряджень від 10.07.2014р. та від 01.08.2014р.
та фактичного списання суми боргу у
розмірі 256222,41 грн. на користь ОСОБА_3,
виконавчого збору в сумі 25622,24 грн. та
витрат на проведення виконавчих дій у
сумі 58,84 грн. у межах виконавчого
провадження №43369332 з примусового
виконання виконавчого листа №641/3860/13-ц
з урахуванням того, що відповідні
постанови, зокрема про стягнення
виконавчого збору не були оскаржені
позивачем у встановленому
законодавством порядку, не визнані
протиправними та не скасовані.

При цьому, суд критично ставиться до
доводів позивача про те, що кошти у сумі
485736,53 грн. повинні були бути повернуті
позивачеві у зв'язку з тим, що
стягувачем ОСОБА_4 було 18.06.2014р. до ДВС
подано заяву про повернення
виконавчого листа без виконання,
оскільки позивачем не враховано, що на
примусовому виконанні знаходилося
зведене виконавче провадження, в тому
числі і щодо стягнення з ПриватБанку на
користь ОСОБА_3 256222,41 грн. та за нормами
ч.2 ст. 44 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що посадова
особа органу державної виконавчої
служби наділена повноваженнями на
розподіл сум між стягувачами згідно з
виконавчими документами, за якими
відкрито виконавчі провадження, при
цьому, вимоги стягувачів кожної
наступної черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги.

Також не можуть бути покладені в
основу даного судового рішення і
твердження позивача про те, що
звернення стягнення в межах
виконавчого провадження ВП №43369332 щодо
примусового виконання виконавчого
листа Комінтернівського районного
суду м. Харкова № 641/3860/13-ц від 25.04.2014р.
державним виконавцем не проводилось, з
огляду на те, що у відповідності до
вимог ч.1 ст.27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною 2 ст.25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення, державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків, розпочинає
примусове виконання рішення.

Позивачем суду не було надано жодних
доказів, які б свідчили про самостійне
виконання ним рішення у строки,
встановлені ч.2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв'язку чим
після спливу вказаного строку
державний виконавець розпочав
примусове його виконання.

Таким чином твердження позивача про
те, що звернення стягнення у межах
виконавчого провадження ВП №43369332 не
проводилось є безпідставним та
суперечать вищенаведеним обставинам
справи та нормам ч.1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Приймаючи до уваги викладене та з
урахуванням ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку, що у
ході списання коштів за
розпорядженнями відповідача від
10.07.2014р. та 01.08.2014р. та фактичного
списання коштів на примусове
виконання виконавчого листа виданого
Комінтернівським районним судом м.
Харкова від 25.04.2014р. №641/3860/13-ц на
користь ОСОБА_3 у межах зведеного
виконавчого провадження з суми
грошових коштів, які надійшли на
рахунок з обліку депозитних сум, а
також сум виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій,
відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, передбачений Конституцією та
законами України, обґрунтовано, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), а тому у
адміністративного суду відсутні
правові підстави для задоволення
даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 122, 128,160,
161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа-1 Державний
виконавець Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернова
Людмила Володимирівна, третя особа-2 -
ОСОБА_3 про визнання незаконними дій -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва