Справа № К/9991/59662/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/59662/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області про перерахунок пенсії,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату пенсії по інвалідності за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 серпня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

21 червня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та визнаний інвалідом війни
ІІІ групи. Відповідно до частини
третьої статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
позивач має право на отримання
підвищення до пенсії як інвалід війни
ІІІ групи в розмірі 200 процентів
мінімальної пенсії за віком. Проте
управління Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області виплачувало позивачу
підвищення до пенсії в значно меншому
розмірі. Просив поновити строк
звернення до суду; визнати
неправомірними дії відповідача щодо
виплати позивачу підвищення до пенсії
як інваліду війни ІІІ групи в розмірі
меншому, ніж встановлено частиною
третьою статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», з 1 січня 2000 року
по 31 грудня 2005 року; зобов'язати
відповідача провести перерахунок
підвищення до пенсії позивачу як
інваліду війни ІІІ групи згідно з
вимогами статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі 200
процентів мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність) за період з 1
січня 2000 року по 31 грудня 2005 року з
проведенням доплати недоотриманих сум.

Постановою Першотраневого районного
суду Донецької області від 30 червня 2011
року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено строк звернення до суду.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області щодо перерахунку ОСОБА_1 з 1
січня 2000 року по 31 грудня 2005 року пенсії
як інваліду ІІІ групи в розмірі
меншому, ніж це встановлено частиною
третьою статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язано відповідача перерахувати
ОСОБА_1 пенсію як інваліду війни ІІІ
групи з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2005
року згідно з вимогами статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі 200 процентів мінімальної
пенсії за віком (прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність)
з проведенням доплати недоотриманих
сум.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 серпня 2011
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області задоволено частково. Постанову
Першотраневого районного суду
Донецької області від 30 червня 2011 року
скасовано. Позов ОСОБА_1 залишено без
розгляду.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України в редакції від 7
липня 2010 року (набрала чинності з 30
липня 2010 року) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною першою статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
залишення позовної заяви без розгляду,
оскільки позивач, звернувшись до суду 21
червня 2011 року з позовом, в якому просив
перерахувати пенсію за період з 1 січня
2000 року по 31 грудня 2005 року, пропустив
строк звернення до суду, доказів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду не надав.

В доводах касаційної скарги позивач
помилково посилається на частину другу
статті 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначена норма права
не може бути застосована до спірних
правовідносин, оскільки в ній йдеться
про виплату за минулий час без
обмеження будь-яким строком
нарахованої суми пенсії, не отриманої з
вини органу, що призначає і виплачує
пенсію, тобто на суми пенсій, які
виплачуються органами Пенсійного
фонду України у безспірному порядку.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлене з
дотриманням норм процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються, підстави для його
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 4 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.