Справа № 813/2187/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Справа №
876/8077/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представників позивача
Дубаса В.М., Добровольського
О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Алголь" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Алголь" до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Львівській області про скасування
рішення про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу,-

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю (ТзОВ)
,,Алголь" звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправним і
скасувати рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області від 23.10.2012 року №289 про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу.

Постановою від 21 травня 2013 року
Львівський окружний адміністративний
суд в задоволенні позовних вимог
відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ТзОВ ,,Алголь" подало
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції залишив поза увагою
його доводи про те, що жодної
зовнішньої реклами позивачем не
розміщувалось, а відтак, вимога про
необхідність будь-якого погодження
такої завідомо протиправна та
необґрунтована.

Апеляційну скаргу мотивує також тим, що
вивіска та таблички на будинку №16 по
вул. Коперника у м. Львові лише
відтворюють зареєстрований знак для
послуг, які надаються позивачем, а
також розміщують інформацію про
послуги, які надаються споживачам та
жодним чином не містять закликів до
придбання послуги, а відтак, такі в
жодному разі не є зовнішньою рекламою
та не потребують будь-якого погодження.

Крім того, позивач покликається на ч.2
ст.15 Закону України ,,Про захист прав
споживачів", у відповідності з якою
інформація про продукцію доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування. Інформація про
продукцію може бути розміщена у місцях,
де вона реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

З огляду на викладене, позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Представники позивача в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримали вимоги апеляційної скарги
та просять їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, що відповідно до
приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з таких
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
04.07.2012 року Департамент економічної
політики Львівської міської ради
направив позивачу ТзОВ ,,Алголь" вимогу
№ 23/Р-3-1684, у якій запропонував позивачу
в термін до 19.07.2012 року усунути
порушення ч. 1 ст. 16 Закону України ,,Про
рекламу", а саме: самовільно
встановлено конструкції зовнішньої
реклами на фасаді буд. № 16 по вул.
Коперника у м. Львові.

Департамент економічної політики
Львівської міської ради 01.08.2012 року
скерував начальнику
Держспоживінспекції у Львівській
області подання № 23/Р-3-2101 про порушення
ТзОВ ,,Алголь" ч. 1 ст. 16 Закону України
,,Про рекламу" в частині самовільного
встановлення конструкції зовнішньої
реклами на фасаді буд. № 16 по вул.
Коперника у м. Львові.

31.08.2012 року посадова особа Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області склала протокол за
№ 0342 про порушення законодавства про
рекламу, відповідно до якого в
порушення ч. 1 ст. 16 Закону України ,,Про
рекламу" керівництво ТзОВ ,,Алголь"
прийняло рішення про самовільне
розміщення зовнішньої реклами на
фасаді будинку за адресою: м. Львів, вул.
М.Коперника, 16 без погодження з
органами місцевого самоврядування, про
що відповідача поінформував
Департамент економічної політики
Львівської міської ради поданням №
23/Р-3-2101 від 01.08.2012 року.

05.09.2012 року відповідач листом № 2749
повідомив позивача про необхідність
подання до 25.09.2012 року інформації про
вартість розміщеної реклами на фасаді
будинку за адресою: м. Львів, вул.
М.Коперника, 16, розповсюдженої з
порушенням вимог рекламного
законодавства (копії рахунків,
платіжних доручень), пояснення по факту
розміщення зовнішньої реклами з
долученням підтверджуючих документів.

Зазначений лист направлений позивачу
05.09.2012 року, що підтверджується списком
поданих відповідачем в установу
зв'язку поштових відправлень від 05.09.2012
року (а. с. 28).

26.09.2012 року відповідач прийняв рішення
про початок розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу №
0335 відносно ТзОВ ,,Алголь", а 27.09.2012 року
надіслав позивачу повідомлення за № 3047
та № 3048, відповідно до яких відповідач
запрошує позивача на розгляд справи
про порушення законодавства про
рекламу 23.10.2012 року з 09:00 год. до 11:00 год.,
що підтверджується списком поданих
відповідачем в установу зв'язку
поштових відправлень від 27.09.2012 року
(а.с. 28).

23.10.2012 року відповідач склав протокол №
0289 засідання стосовно справи про
порушення законодавства про рекламу,
відповідно до якого в порушення ч. 1 ст.
16 Закону України ,,Про рекламу"
керівництвом ТзОВ ,,Алголь" прийнято
рішення про самовільне розміщення
зовнішньої реклами на фасаді будинку
за адресою: м. Львів, вул. М.Коперника, 16.
В порушення вимог п. 6 ст. 27 Закону
України ,,Про рекламу" позивач не подав
інформацію щодо вартості
розповсюдженої реклами або
виготовлення реклами.

23.10.2012 року в.о. начальника Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області прийняв рішення за
№ 0289 про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу,
яким за самовільне розміщення
зовнішньої реклами у населеному пункті
без погодження з органами місцевого
самоврядування на ТзОВ ,,Алголь" наклав
штраф у розмірі 1700 грн.

Копія рішення направлена позивачу
25.10.2012 року листом за № 3548 від 24.10.2012
року, що підтверджується списком
поданих відповідачем в установу
зв'язку поштових відправлень від 25.10.2012
року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що приймаючи рішення про
накладення штрафу відповідач діяв в
межах своєї компетенції та у
відповідності із Законом України ,,Про
рекламу".

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
,,Про рекламу" контроль за дотриманням
законодавства України про рекламу
здійснюють у межах своїх повноважень,
зокрема, спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів - щодо
захисту прав споживачів реклами.

Спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів є Державна інспекція
України з питань захисту прав
споживачів (Держспоживінспекція
України).

Повноваження Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів визначені Положенням про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженим
Указом Президента України від 13.04.2011
року №465/2011.

Реалізацію повноважень
Держспоживінспекції України на
території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці здійснюють інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відповідно до
Положення про інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 09.11.2011 року №206,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.11.2011 року за №1337/20075.

Підставами для вжиття органами у
справах захисту прав споживачів
заходів контролю за додержанням
законодавства України про рекламу є
наявність конкретних даних, які
свідчать про факти порушення такого
законодавства. Неприпустимим є
залишення без реагування наявних ознак
правопорушень в галузі реклами.

Перевірка відповідності підстав
розміщення реклами вимогам чинного
законодавства здійснюється в порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 693 від 26.05.2004 року,
Законом України ,,Про рекламу" та
Типовими правилами розміщення
зовнішньої реклами, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2003 року №2067, тобто спеціальними
нормативно-правовими актами.

У відповідності до п.п. 9-11 Порядку
накладення штрафів за порушення
законодавства про рекламу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.05.04р. № 693,
підставою для розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу є
відповідний протокол, складений
уповноваженою посадовою особою
Антимонопольного комітету,
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення або
Держспоживінспекції та її
територіальних органів. Протокол
розглядається у місячний строк. За
наявності ознак порушення
законодавства про рекламу приймається
рішення про початок розгляду справи.

Згідно п.п. 16, 18 Порядку накладення
штрафів за порушення законодавства про
рекламу справа розглядається за участю
представника особи, щодо якої порушено
справу. В разі його відсутності справу
може бути розглянуто, якщо незважаючи
на своєчасне повідомлення про місце і
час розгляду справи не надійшло
обґрунтоване клопотання про
відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи
приймається рішення, що оформляється у
двох примірниках, один з яких
залишається у Держспоживінспекції або
її територіальному органі, другий - у
10-денний строк надсилається особі,
стосовно якої було прийнято рішення,
або видається її представникові під
розписку.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що відповідач повністю
дотримався зазначеної процедури
розгляду факту порушення
законодавства про рекламу.

Відповідно до абзацу одинадцятого
статті 1 Закону України ,,Про рекламу"
реклама - це інформація про особу чи
товар, розповсюджена в будь-якій формі
та в будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару; зовнішня реклама
- реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з ч.7 ст.8 Закону України ,,Про
рекламу" розміщення інформації про
виробника товару та/або товар у місцях,
де цей товар реалізується чи надається
споживачеві, у тому числі на елементах
обладнання та/або оформлення місць
торгівлі, а також безпосередньо на
самому товарі та/або його упаковці, не
вважається рекламою.

За змістом ч.1 ст. 9 Закону України ,,Про
рекламу" реклама має бути чітко
відокремлена від іншої інформації,
незалежно від форм чи способів
розповсюдження, таким чином, щоб її
можна було ідентифікувати як рекламу

Згідно частини шостої цієї статті,
вивіска чи табличка з інформацією про
зареєстроване найменування особи,
знаки для товарів і послуг, що належать
цій особі, вид її діяльності (якщо це не
випливає із зареєстрованого
найменування особи), час роботи, що
розміщена на внутрішній поверхні
власного чи наданого у користування
особі приміщення, на зовнішній
поверхні будинку чи споруди не вище
першого поверху або на поверсі, де
знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою.

Згідно ст. 16 Закону України ,,Про
рекламу" розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України ,,Про
рекламу" спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі за поданням органів
державної влади, зазначених у статті 26
цього Закону, або самостійно у
випадках, передбачених цією статтею,
крім тих, які віднесено виключно до
компетенції Антимонопольного комітету
України та які регулюються
законодавством з питань авторського
права та суміжних прав, накладають
штрафи на розповсюджувачів реклами за
вчинення дій, передбачених пунктом 3
частини 2 цієї статті (порушення
встановленого законодавством порядку
розміщення та розповсюдження реклами),-
у розмірі п'ятикратної вартості
розповсюдження реклами.

Положеннями ч.6 ст.27 Закону України ,,Про
рекламу" встановлено, що за неподання
або подання завідомо недостовірної
інформації щодо вартості
розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами та/або вартості
розповсюдження реклами спеціально
уповноваженому центральному органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальним
органам, необхідної для здійснення
ними передбачених цим Законом
повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного апеляційний
суд визнає вірними та обгрунтованими
висновки суду першої інстанції про
правомірність дій відповідача та
рішення про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу у
розмірі 1700,00 грн. оскільки позивач не
подав інформації щодо вартості
розповсюдженої реклами.

Посилання ТзОВ ,,Алголь" на те, що
вивіски та таблички на вул. Коперника, 16
у м. Львові лише розміщують інформацію
про послуги, які надаються споживачам
та не є зовнішньою рекламою, а відтак,
не потребують будь-якого погодження,
суперечать наявним в матеріалах справи
доказам.

Зокрема, вимога Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради №23/Р-3-1684 від 04.07.2012 року та
подання Департаменту економічної
політики Львівської міської ради про
порушення Закону України ,,Про рекламу"
№ 23/Р-3-2101 від 01.08.2012 року містять
світлини фасаду буд.№16 по вул.
М.Коперника, на яких зафіксовано
розташування спеціальних конструкцій
зовнішньої реклами, направлених на
формування та/бо підтримання інтересу
споживачів реклами товару наступного
змісту: ,,Туніс 650 $, Єгипет від 485$!!!,
Болгарія проїзд від 50€, Греція від 517 €
Виїзд зі Львова, Туреччина Раннє
бронювання Ціни знижено, Шрі-Ланка від
999$" та ,,АЛГОЛЬ туристична фірма", що є
рекламою в розумінні ст.1 Закону
України ,,Про рекламу".

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги щодо
невідповідності постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю ,,Алголь"
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року у справі № 813/2187/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 27
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль