Справа № 125/2629/14-а
Суддя: Питель О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2014
м. Бар Вінницької
області

Барський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі секретаря Бурятинської Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України у Барському
районі Вінницької області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Барського
районного суду Вінницької області з
позовом про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що до березня 1999 року
вона проживала у м. Бар та отримувала
пенсію по інвалідності другої групи, що
була призначена безстроково. У березні
1999 року ОСОБА_1 виїхала на постійне
місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з
чим виплату пенсії їй було припинено.
31.07.2014 позивач звернулася до Управління
ПФУ України у Вінницькій області з
заявою про поновлення виплати пенсії
по інвалідності у розмірі пенсії за
віком. Однак, відповідач листом
№765/06-28/13 від 02.09.2014 відмовив позивачу,
та вказав, що для призначення
(відновлення) пенсії необхідно надати
паспорт громадянина України, а виплата
пенсії припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном.
Позивач вважає бездіяльність
відповідача щодо не поновлення виплати
пенсії протиправною, оскільки рішенням
Конституційного Суду України №25-рп/2009
визнано неконституційними положення п.
2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», щодо осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон.
Таким чином. позивач вважає, що після
ухвалення вказаного рішення
Конституційним Судом України у неї
відновилося право на отримання раніше
нарахованої та призначеної пенсії, а
відповідач зобов'язаний поновити
виплату пенсії. Оскільки відповідач
відмовив позивачеві, то вона змушена
звертатися до суду та просить визнати
бездіяльність відповідача
протиправною та зобов'язати
відповідача поновити виплату їй пенсії
по інвалідності у розмірі пенсії за
віком з 31.07.2011 у розмірах відповідно до
чинного законодавства.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі
довіреності від 02.07.2014, підтримала
позовні вимоги та просила їх
задовольнити з підстав, що викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача Слободянюк
А.О., яка діє на підставі довіреності
від 03.01.2014 №02/06-27/09, у судовому засіданні
позов не визнала та просила відмовити у
його задоволенні з підстав, що
викладені у письмових запереченнях.
Так, відповідач вважає, що вчинив
правомірно, оскільки до рішення
Конституційного Суду України, на яке
посилається позивач, суддя КСУ Шишкіна
В.І. висловила окрему думку, що полягає
у неможливості вирішення питань
пенсійного забезпечення осіб, які
обрали місцем проживання різні країни
світу без конкретизації їх розв'язання
на основі міждержавних договорів,
проте до цього часу законодавством
дані питання не врегульовані.
Відповідач вказує, що Порядком подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який затверджений
Постановою правління ПФУ 25.11.2005 №22-1,
передбачено порядок звернення особи з
заявою про поновлення виплати пенсії
та перелік документів, який особа
повинна надати. У запереченнях
представник відповідача виклав
положення наведеного вище Порядку та,
підсумовуючи, вказав, що оскільки до
заяви ОСОБА_2 були надані лише
ксерокопії документів, не завірені
належним чином, та не у повному обсязі,
то дії Управління ПФУ у Барському
районі правомірні та не суперечать
нормам законодавства України.

На заперечення представника
відповідача представник позивача
звернула увагу суду, що причиною
відмови у поновленні виплати пенсії
відповідно до листа відповідача від
02.09.2014 стало те, що позивач повинна була
надати паспорт громадянина України або
тимчасову посвідку на проживання з
відміткою про реєстрацію місця
проживання, а обставини, що викладені у
письмових запереченнях, які надані
суду, не стали підставою для відмови
позивачу.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у сукупності, суд прийшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

31.07.2014 ОСОБА_1 звернулася до Управління
ПФУ у Барському районі з заявою про
призначення/перерахунок пенсії, що
підтверджується копією вказаної заяви
(а.с. 4).

Належність до громадянства України
позивача підтверджується даними копії
її паспорту для виїзду за кордон (а.с. 7).

Зміна прізвища позивачем з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1» підтверджується даними копії
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 12.01.1999 (а.с. 9).

Наявність відповідного трудового
стажу, а також додатковим доказом того,
що позивач отримувала пенсію є дані її
трудової книжки, у якій наявний
відбиток штампу про те, що пенсію
призначено (а.с. 10). Крім того, обставину,
що позивачу до її виїзду за кордон була
призначена пенсія, було визнано
сторонами у судовому засіданні, тому
відповідно до ч. 3 ст. 72 КАСУ позивач
звільняється від її доказування.

Відповідно до даних копії довідки
серії ВТЭ-18 №073765 від 12.05.1992 позивач є
інвалідом другої групи безстроково
(а.с. 12).

Відповідно до даних копії листа
№765/06-28/13 від 02.09.2014 підставою для
відмови позивачу у поновленні виплати
пенсії стало те, що позивач повинна
була надати паспорт громадянина
України або тимчасову посвідку на
проживання з відміткою про реєстрацію
місця проживання. Крім того,
відповідачем вказано, що виплата
пенсії припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України (а.с. 3).

Суд вважає наведені підстави відмови
позивачу у поновленні пенсії такими, що
не ґрунтуються на нормах закону,
виходячи з такого.

Рішенням Конституційного Суду України
№25-рп/2009 від 07.10.2009 визнано
неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст.
49, другого речення ст. 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення». Так,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення»
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України;
відповідно до другого речення ст. 51
того ж Закону під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
конституційність.

З огляду на викладене, з 07.10.2009
положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення
ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
після ухвалення рішення
Конституційним Судом України у
пенсіонерів, які мешкають за кордоном,
відновилося право на отримання раніше
нарахованої та призначеної пенсії, а у
Управління ПФУ відновився обов'язок
поновити виплату пенсії та виплатити
її на вимогу такого пенсіонера.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» право
на отримання пенсій та соціальних
послуг із солідарної системи мають
особи, яким до дня набрання чинності
цим Законом була призначена пенсія
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії, поновлення
виплати раніше призначеної пенсії
здійснюється за документами, що є у
пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії.

Положення наведеного Порядку, що
затверджений Постановою правління ПФУ
25.11.2005 №22-1, які суперечать нормам
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не підлягають
застосуванню, оскільки закон має вищу
юридичну силу, ніж підзаконні
нормативні акти.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати. Виплата
пенсії поновлюється в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього
Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховані суми
пенсії, на виплату яких пенсіонер мав
право, але не отримав своєчасно з
власної вини, виплачуються за минулий
час, але не більше ніж за три роки до дня
звернення за отриманням пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія по
інвалідності залежно від групи
інвалідності призначається у таких
розмірах: інвалідам I групи - 100
відсотків пенсії за віком; інвалідам II
групи - 90 відсотків пенсії за віком;
інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії
за віком, обчисленої відповідно до
статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України у
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову. Однак відповідачем не було
надано суду належних та допустимих
доказів правомірності свого рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про наявність права у
позивача на поновлення виплати пенсії
по інвалідності у розмірах пенсії за
віком з 31.07.2011 у розмірах відповідно до
чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7-12, 71, 72, 159-163, 186 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України у
Барському районі Вінницькій області
щодо не поновлення виплати пенсії по
інвалідності у розмірах пенсії за
віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області поновити
виплату пенсії по інвалідності у
розмірах пенсії за віком ОСОБА_1 з 31.07.2011
у розмірах відповідно до чинного
законодавства.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через Барський
районний суд Вінницької області
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлено
10.11.2014.