Справа № 802/3000/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/3000/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
про визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 09.09.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

Апелянт у судове засідання не з'явився,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений завчасно та
належним чином.

Представник відповідача 30.10.2014 року
звернувся до суду із заявою за вх. №
24644/14 про розгляд справи порядку
письмового провадження. Представник
позивача в судове засідання також не
прибув, про дату час і місце судового
засідання будучи належним чином
повідомленим. З огляду на викладене,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як видно з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 звернувся до Ленінського
районного суду м. Вінниці з позовом про
відшкодування шкоди, завданої йому
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці (наразі - Вінницький міський
суд Вінницької області) від 06 вересня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 18 червня 2013 року, цивільний позов
ОСОБА_2 задоволено частково, а саме:
стягнуто з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання з єдиного казначейського
рахунку на його користь 10000,00 гривень як
відшкодування моральної шкоди та 8000,00
гривень як відшкодування витрат,
пов'язаних із наданням правової
допомоги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 08 серпня 2013 року
у відкритті касаційного провадження
відмовлено.

29 серпня 2013 року Вінницьким міським
судом видано виконавчий лист .З метою
його виконання адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_3
звернувся до управління Державної
казначейської служби України у м.
Вінниці Вінницької області. Проте, 25
вересня 2013 року своїм листом вих.№
02-33/2681 орган Казначейства повернув
виконавчий документ без виконання в
зв'язку із поданням його до неналежного
органу казначейства.

У подальшому, адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_3
звернувся до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області щодо
виконання виконавчого листа, виданого
29 серпня 2013 року Вінницьким міським
судом. Однак, 28 жовтня 2013 року листом
вих.№15-13/1523-7789 орган Казначейства
повернув виконавчий документ без
виконання з підстав того, що
виконавчий документ не містить
ідентифікаційного коду суб'єкта
господарської діяльності боржника. З
метою усунення вказаного недоліку
ОСОБА_2 звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду від
28 квітня 2014 року внесено виправлення до
виконавчого листа, вказавши
ідентифікаційний код боржника. На
підставі цієї ухвали Вінницьким
міським судом 29 травня 2014 року видано
інший виконавчий лист у справі 212/4336/12, у
якому було зазначено ідентифікаційний
код боржника. Вже з цим виконавчим
документом 17 липня 2014 року адвокат
ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області.
Проте, своїм листом від 24 липня 2014 року
вих. №15-13/667-5206 орган Казначейства
повернув документ без виконання в
зв'язку із пропущенням заявником
річного строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись з такими діями
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області, позивач звернувся
до Вінницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним з даним позовом.

Суд першої інстанції прийняв справу до
свого провадження й за результатами її
розгляду відмовив у задоволенні
позовних вимог. Разом з тим, колегія
суддів апеляційного суду не може
погодитись із позицією суду першої
інстанції про підсудність даного спору
окружному адміністративному суду з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справу
адміністративної юрисдикції визначено
як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних та
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності.

Таким чином, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

01.01.2013 набрав чинності Закон України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень", який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа,
організація;

юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Відповідно до частини першої статті 3
Закону Державна казначейська служба
України (далі - Казначейство України)
здійснює виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників.

Відповідно до п.3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Підпунктом 2 п. 4 вказаного Порядку
встановлено, що органи Казначейства
вживають заходів до виконання
виконавчих документів протягом
установленого строку.

З аналізу наведених норм законодавства
слідує, що орган Казначейської служби
виступає в якості державного виконавця
при виконанні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті
181 КАС України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного
суду з позовною заявою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні
права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

При визначенні юрисдикції суди повинні
виходити з того, що до юрисдикції
адміністративних судів належать
спори щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" , крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, - до
відповідного адміністративного суду
в порядку, передбаченому
законом.

Отже, критеріями визначення
юрисдикції судів щодо вирішення справ
з приводу оскарження рішень дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України
"Про виконавче провадження"
сторонами у виконавчому провадженні
є стягувач і боржник.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень,
дій чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

За таких обставин, враховуючи те, що
позивач виступає стягувачем за
виконавчим документом, виданим у
цивільній справі № 212/4336/2012, а
відповідачем є ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, яке виступає в якості
державного виконавця при виконанні
судового рішення Вінницького міського
суду від 06 вересня 2012 року, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні даного спору
порушена підсудність вирішення вимог,
які мали бути вирішенні судом в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що суд першої інстанції не правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з порушенням норм
процесуального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
ухвали про закриття провадження в
справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 197, 198, 199, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року скасувати, а провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
про визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії закрити.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Боровицький Олександр Андрійович

Сушко Олег Олександрович