Справа № 823/2995/14
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
справа № 823/2995/14

17 год. 25 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі - Чемерин О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (за
довіреністю),

представника відповідача Головного
управління юстиції у Черкаській
області - Олійник О.Г. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління юстиції
у Черкаській області та реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області про визнання
незаконним та скасування наказу в
частині притягнення до дисциплінарної
відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року до суду звернулась
ОСОБА_4 з адміністративним позовом до
Головного управління юстиції у
Черкаській області, у якому просила
визнати незаконним та скасувати наказ
№947/02 від 11.09.2014р. в частині її
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, вказала,
що підставою прийняття спірного наказу
є допущені порушення вимог
законодавства у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, виявлені під час цільової
перевірки діяльності реєстраційної
служби Черкаського районного
управління юстиції, проведеної
реєстраційною службою Головного
управління юстиції у Черкаській
області. Вважає, що наказ в частині
оголошення їй догани є незаконним у
зв'язку з відсутністю порушень.

Так, в наказі зазначено, що за рядом
заяв прийнято не завірені копії
паспортів та ідентифікаційних кодів
фізичних осіб-заявників, однак
приймання цих заяв та документів
здійснювали інші працівники.

В наказі зазначено, що за заявами №№
5691097, 7283597, 5687092, 5691362, 6821147 позивачкою
зроблено відмітки на договорах оренди
про їх реєстрацію в Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди,
однак позивачка як державний
реєстратор реєструвала лише речове
право оренди,

В наказі зазначено, що за результатами
розгляду заяв №№ 5691097, 6221364, 6221092
позивачка при прийнятті рішень
керувалась Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та
їх обтяжень і Порядком надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, що
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №703, в той час як був
чинним Порядок, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013р. №868, однак вина позивачки
відсутня, оскільки в системі
Державного реєстру речових прав на
всеукраїнському державному рівні з
01.12.2014р. не було виправлено шаблон
рішення.

В наказі зазначено, що позивачка при
прийнятті рішень за заявами №№ 5691097,
7280413 не дотрималась роз'яснення
Державної реєстраційної служби
України від 04.04.2014р. №9040/05-15-14, яким
державному реєстратору при проведенні
державної реєстрації прав заборонено
вимагати від представника юридичної
особи статут такої особи, документи, що
підтверджують її юридичний статус та
повноваження керівника, у тому числі
виписки, довідки чи витяги з ЄДР, однак
вказане порушення відсутнє, оскільки
приймання документів здійснювалось
іншими працівниками.

В наказі зазначено, що заяви №№ 7284193,
7284193 зареєстровані швидко, що не
виключає упередженість позивачки при
проведенні державної реєстрації прав,
однак вказані заяви відповідно до ч. 43
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013р. №868, реєструвались за
спрощеною системою у спеціальному
розділі та не потребували пошуків або
додаткового часу.

В наказі зазначено, що в матеріалах
справи за результатами розгляду заяви
№589305 відсутній документ, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на об'єкт
нерухомого майна, який поділяється.
Однак в матеріалах справи міститься
договір поділу в натурі комплексу від
12.02.2014р., що свідчить про відсутність
порушення.

В наказі зазначено, що документи за
результатами розгляду заяв №№1152824,
1066065 згруповані в єдину справу, що
суперечить ст. 14 Закону «Про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень». Однак
вказані документи ще не були
сформовані в окремі справи та для
особистої зручності на деякий час
знаходились в одній справі, тому
висновок про наявність порушення є
передчасним.

В наказі зазначено, що за результатами
розгляду заяви №7111683 від 23.06.2014р. про
внесення змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
позивачкою всупереч ст. 9 та ст. 15 закону
України «Про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень» і п. 49 Порядку №868 було
здійснено не внесення змін, а державну
реєстрацію прав з видачею нового
свідоцтва про право власності. Однак
згідно вказаних норм при здійсненні
державної реєстрації права власності
на реконструйований об'єкт нерухомого
майна завжди видається нове свідоцтво
про право власності. Відтак, позивачка
діяла відповідно до вимог закону.

В наказі зазначено, що в порушення
вимог п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону, п. 49 Порядку
№868 позивачкою за заявою №4866275
прийнято рішення про державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок за відсутності документа, що
підтверджує виникнення, перехід
речових прав на земельну ділянку, однак
вказане порушення відсутнє, оскільки в
матеріалах справи наявний державний
акт серії ЧР 17-22-86.

В наказі зазначено, що у справі за
заявами №5217362 та №5665494 відсутні
квитанції про сплату державного мита,
однак за заявою №5217362 право на нерухоме
майно зареєстровано до 01.01.2013р., тому
державне мито не сплачується, а
сплачується платіж у сумі 120 грн. за
надання витягу, а заява №5665494
зареєстрована не позивачкою, а
державним реєстратором ОСОБА_6

Також відповідачем в порушення п. п. 1, 7
та 10 Порядку проведення службових
розслідувань стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
службове розслідування стосовно
позивачки не проводилось, натомість
притягнення до дисциплінарної
відповідальності вчинено за
наслідками службової перевірки, яка не
є тотожною службовому розслідуванню.

У судовому засіданні представник
позивачки також вказала, що
дисциплінарне стягнення за ряд
порушень застосовано з пропуском
шестимісячного строку від дати їх
вчинення, передбаченого ст. 148 КЗпП
України. Позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила позов
задовольнити.

Відповідач Головне управління юстиції
у Черкаській області (відповідач 1)
проти позову заперечив з підстав його
необґрунтованості.

У письмових запереченнях, наданих до
суду 20.10.2014р., зазначив, що перевіряти
документи на предмет їх відповідності
чинному законодавству зобов'язаний
державний реєстратор, який приймає
рішення щодо даної заяви. Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 25.12.1998р. №2073 «Про затвердження
порядку державної реєстрації
договорів оренди землі», яка втратила
чинність 05.08.2011р., ведення Книги записів
державної реєстрації договорів оренди
землі було віднесено до повноважень
виконавчих комітетів сільських,
селищних та міських рад, Київської,
Севастопольської державних
адміністрацій за місцем розташування
земельної ділянки, тому відмітка про
реєстрацію договорів оренди в органі,
який провів державну реєстрацію прав,
скріплена підписом і печаткою
позивачки, суперечить засадам
державної реєстрації прав. Крім того,
до повноважень позивачки відноситься
державна реєстрація права оренди, а не
договору оренди. Форми рішень
державного реєстратора прав на
нерухоме майно та вимоги до їх
оформлення затверджені наказом
Міністерства юстиції України від
26.12.2011р. №360/5 «Про затвердження форм
рішень державного реєстратора прав на
нерухоме майно та вимог до їх
оформлення», Програмним забезпеченням
Державного реєстру прав передбачена
можливість редагування рішень, тому
прийняття рішення на підставі Порядку
№703, який втратив чинність, є грубим
порушенням. Згідно з п. 57 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№1141 від 22.10.2011р. державний реєстратор
присвоює кожній реєстраційній справі
реєстраційний номер, який відповідає
реєстраційному номеру об'єкта
нерухомого майна, на який така справа
відкрита. Згідно заяв №1152824 та №1066065
позивачкою проведена реєстрація
різних об'єктів нерухомого майна, однак
всупереч п. 57 Порядку №1141 сформовано
одну реєстраційну справу. Інші
порушення позивачкою не спростовані.
Щодо відсутності службового
розслідування, то підстави для
проведення службового розслідування,
передбачені постановою Кабінету
Міністрів України від 13.06.2000р. №950,
відсутні. При цьому в резолютивній
частині довідки про результати
проведення цільової перевірки
діяльності реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції з питань державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно від
17.07.2014р. комісією було рекомендовано
керівництву реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції внести пропозиції
реєстраційній службі Головного
управління юстиції у Черкаській
області щодо притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності. Таке
подання було подано 02.09.2014р. за №74/08-12 та
на його підставі був виданий
оспорюваний наказ.

У судовому засіданні представник
відповідача 1 зазначила, що цільові
перевірки проводяться один раз на два
роки, тому порушення встановлюються
саме за цей період. У зв'язку з цим
застосувати шестимісячний строк для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, встановлений ст. 148
КЗпП України, не є можливим. У
задоволенні позову просила відмовити
повністю.

Ухвалою суду від 15.10.2014р., до участі у
справі залучено другого відповідача -
реєстраційну службу Головного
управління юстиції у Черкаській
області (відповідач 2), представник
якого у судове засідання не прибув,
заяву про розгляд справи у його
відсутність не надав. Про дату, місце та
час розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 128 КАС України
суд відкладає розгляд справи в разі
неприбуття у судове засідання
відповідача, який не є суб'єктом
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, якщо від нього не
надійшло заяви про розгляд справи у
його відсутність.

Беручи до уваги, що відповідач 2 є
суб'єктом владних повноважень та
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду справи,
суд розглядає справу у відсутність
його представника.

Заслухавши пояснення представників
позивачки та відповідача 1, дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу відповідача 1 від 11.07.2014р. №291/03
була проведена цільова перевірка
діяльності реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції з питань державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, за
результатами якої була складена
довідка про результати проведення
цільової перевірки діяльності
реєстраційної служби від 17.07.2014р.

На підставі вказаної довідки
відповідач 1 прийняв наказ від 11.09.2014р.
№947/02, згідно з п. 1 якого за неналежне
виконання посадових обов'язків
головного спеціаліста відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції ОСОБА_4 притягнуто до
дисциплінарної відповідальності та
оголошено догану.

Підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності стали
встановлені при проведенні перевірки
грубі порушення вимог законодавства у
сфері державної реєстрації прав на
нерухоме майно, допущені позивачкою, а
саме:

При реєстрації прав за заявами №№ 6221364,
6221092, 6120543, 6821147, 1152824, 4735945, 1553703, 1450847, 5302288,
5293445, 5291991, 70800765, 6222888, 718494, 6223441, 6223141, 7188801,
4866275, 5217362, 7111683 прийнято документи
(копії паспорта, реєстраційного номера
облікової картки платника податку), не
завірені заявником.

До заяви №1152824 додані документи, форма
яких не відповідає встановленій в
додатку до наказу Міністерства юстиції
України від 17.04.2012р. №595/5.

На договорах оренди землі, доданих до
заяв №№ 5691097, 7283597, 5687092, 5691362, 6821147
зроблено відмітки про те, що договори
зареєстровані в органі, що провів
державну реєстрацію, про що у Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди вчинено запис. Дана
обставина йде всупереч засадам
державної реєстрації прав.

З 12 лютого 2014 року державна реєстрація
прав та їх обтяжень здійснюється
відповідно до Порядку №868, однак
позивачка при прийнятті рішень за
заявами №№5691097, 6221364, 6221092 керувалась
нечинним Порядком №703.

Відповідно до роз'яснень Державної
реєстраційної служби України від
04.04.2014р. №9040/05-15-14 державному
реєстратору прав при проведенні
державної реєстрації прав оренди
земельної ділянки категорично
забороняється вимагати від
представника юридичної особи статут
такої особи, документи, що
підтверджують статус юридичної особи
та повноваження її представника, у тому
числі виписки, довідки чи витяги з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (у
подальшому - ЄДР). Вказану інформацію
державний реєстратор отримує шляхом
безпосереднього пошуку у ЄДР, однак
вказані роз'яснення позивачкою при
розгляді заяв №№ 5691097, 7280413
проігноровані.

Заява про державну реєстрацію прав
№7284193 зареєстрована в базі даних про
реєстрацію заяв і запитів 07.07.2014р. о 14
год. 51 хв., витяг з Державного реєстру
прав за результатом її розгляду
сформовано 07.07.2014р. о 15 год. 07 хв. Заява
про державну реєстрацію прав №7283597
зареєстрована в базі даних про
реєстрацію заяв і запитів 07.07.2014р. о 14
год. 32 хв., витяг з Державного реєстру
прав за результатами її розгляду
сформовано о 14 год. 37 хв. За
результатами розгляду обох заяв пошуки
в реєстрах не здійснювались. Дана
обставина не виключає упередженості
позивачки при проведенні державної
реєстрації прав.

Відповідно до пункту 58 Порядку №868
одним із документів для державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва на
об'єкт нерухомого майна, що
поділяється, є документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на об'єкт нерухомого
майна, що поділяється. Однак в
матеріалах справи за результатами
розгляду заяви №5895305 такий документ
відсутній, натомість долучено оригінал
та копію рішення виконавчого комітету
Червонослобідської сільської ради від
27.02.2014р. №27 «Про присвоєння поштової
адреси та оформлення права власності».

Документи за результатами розгляду
заяв №№ 1152824, 1066065 згруповані в одну
справу, що суперечить ст. 14 Закону.

За результатами розгляду заяви №7111683
від 23.06.2014р. про внесення змін до запису
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно позивачкою було
проведено реєстрацію права власності
на реконструйований об'єкт нерухомого
майна та видано нове свідоцтво, чим
грубо порушено вимоги ст. 9, 15 Закону та
п. 49 Порядку №868.

В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону, п.
49 Порядку №868 позивачкою за
результатами розгляду заяви №4866275
прийнято рішення про державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок за відсутності документа, що
посвідчує виникнення, перехід речових
прав на земельну ділянку.

У справі за заявою №5217362 від 30.01.2014р. про
реєстрацію права власності на комплекс
будівель відсутній документ, що
підтверджує оплату послуг з державної
реєстрації прав, чим порушено вимоги ч.
4 ст. 16 Закону.

Аналогічне порушення виявлено у справі
за заявою №5665494 від 03.03.2014р.

В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону
позивачкою прийнято рішення про
реєстрацію права власності на
нежитлове приміщення за заявою №1882305
від 08.07.2013р. та видано нове свідоцтво на
нового власника за відсутності
документа, що підтверджував перехід
права власності.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав
регулюються Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004р. №1952-1У (у подальшому - Закон
№1952).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №1952 заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 3 вказаної статті передбачено,
що разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Згідно з ч. 11 ст. 16 Закону №1952 під час
подання заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень у паперовій формі
фізична особа повинна пред'явити
документ, що посвідчує її особу, а у
разі подання заяви представником
фізичної чи юридичної особи - також
документ, що підтверджує його
повноваження діяти від імені таких
осіб.

Згідно з п. 9 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. №703 (у подальшому - Порядок
№703) заявник під час подання заяви про
державну реєстрацію пред'являє
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові документ, що посвідчує
його особу. Документом, що посвідчує
особу, є паспорт громадянина України,
посвідка на проживання особи, яка
мешкає в Україні, національний,
дипломатичний чи службовий паспорт
іноземця або документ, що його заміняє.

Згідно з п. 28 Порядку №703 для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
заявник, крім документів, що зазначені
у пункті 27 цього Порядку, подає копії
документів, що зазначені в пункті 9
цього Порядку (крім документа, що
посвідчує посадову особу органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування).

З 12.02.2014р. набрала чинності постанова
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р.
№868, якою затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядок надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (у
подальшому - Порядок №868), пунктом 38
якого передбачені аналогічні норми.

Таким чином, при поданні заяви про
реєстрацію прав на нерухоме майно
заявник-фізична особа повинна надати
державному реєстратору копію паспорта
та копію ідентифікаційного коду,
засвідчені у встановленому порядку.

Разом з цим, діюче законодавство
України не передбачає засвідчення
копій документів фізичними особами,
які їх надають, тому порушення щодо
прийняття не засвідчених фізичними
особами копій паспортів та
ідентифікаційних кодів відсутнє.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно
до ст. 15 Закону №1952 державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону №1952 орган
державної реєстрації прав, державні
реєстратори зобов'язані надати до
відома заявників інформацію про
необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Таким чином, обов'язок щодо прийняття і
перевірки документів, що подаються для
державної реєстрації прав, покладено
на державного реєстратора, який
здійснює реєстрацію заяви.

Разом з цим, згідно карток прийому заяв
за реєстраційними номерами 6221364, 6221092,
6120543, 1152824, 4735945, 1553703, 1450847, 70800765, 6222888, 6223441,
6223141, 4866275, 7111683 (а.с. 57-69) приймання заяв
здійснили державні реєстратори ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Також заява за №№7188801 приймалась
державним реєстратором прав на
нерухоме майно ОСОБА_12 Реєстраційної
служби Білогірського районного
управління юстиції Хмельницької
області, а заява за № 718494 приймалась
державним реєстратором ОСОБА_13
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області.

Посилання відповідача на лист
державної реєстраційної служби
України від 07.02.2013р. №43-06-15-13 щодо
засвідчення копій паспорта та
ідентифікаційного коду фізичними
особами є необґрунтованим, оскільки
надані в листі роз'яснення не
ґрунтуються на законі.

Щодо прийняття заяви №1152824, до якої
додані документи, форма яких не
відповідає встановленій в додатку до
наказу Міністерства юстиції України
від 17.04.2012р. №595/5, суд зазначає, що
згідно з карткою прийому заяви №2281175
(а.с. 82) заява була прийнята державним
реєстратором ОСОБА_9, тому порушення в
цій частині позивачкою не допущені.

Щодо наявності на договорах оренди
земельних ділянок написів про їх
державну реєстрацію судом встановлено,
що на договорах оренди земельної
ділянки №762 від 25.12.2013р. (заява №5691097 від
04.03.2014р.), №759 від 20.04.2011р. (заява №6821147
від 30.05.2014р.), №82 від 15.07.2013р. (заява №5687092
від 04.03.2014р.) міститься напис «Договір
зареєстрований в органі, що провів
Державну реєстрацію, про що в книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис»
із зазначенням дати та реєстраційного
номера. Вказаний напис посвідчено
особистим підписом позивачки та
скріплений її печаткою.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952
державний реєстратор: 2) приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав; 3)
відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи; 4) веде реєстраційні
справи щодо об'єктів нерухомого майна;
5) присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації; 6) видає
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 7)
надає інформацію з Державного реєстру
прав або відмовляє у її наданні у
випадках, передбачених цим Законом.

Натомість порядок державної
реєстрації договорів оренди земельних
ділянок був визначений постановою
Кабінету Міністрів України від 09.09.2009р.
№1021 "Про затвердження порядків ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі" та передбачав ведення Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі, яке
покладалось на територіальний орган
Держземагентства (у паперовому
вигляді) та державне підприємство
"Центр державного земельного кадастру"
(в електронному вигляді). Вказана
постанова втратила чинність з 01.01.2013р.

Таким чином, вчинення будь-яких написів
на договорах оренди землі до
повноважень державного реєстратора
не віднесено, тому позивачка вчинила
написи на договорах оренди земельних
ділянок з перевищенням наданої їй
компетенції.

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 148 КЗпП
України дисциплінарне стягнення не
може бути накладено пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

З огляду на це порушення за заявами
№5691097 від 04.03.2014р. та №5687092 від 04.03.2014р.
допущені позивачкою поза межами
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 148 КЗпП України. При цьому за заявою
№6821147 від 30.05.2014р. шестимісячний строк
не пропущено.

Щодо прийняття рішень про реєстрацію
прав за заявами №5691097, 6221364 та 6221092 на
підставі Порядку №703, який втратив
чинність, суд зазначає, що представник
позивача не заперечив, що при прийнятті
рішень за вказаними заявами посилався
на Порядок №703, який втратив чинність, а
не на Порядок №868, який діяв починаючи з
12.02.2014р.

Форми рішень державного реєстратора
прав на нерухоме майно та вимог до їх
оформлення затверджені наказом
Міністерства юстиції України від
26.12.2011р. № 3601/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2011р.
за № 1538/20276 і у редакції станом на
07.02.2014р. містили посилання на Порядок
№868, тому посилання представника
позивачки на Порядок №703 є порушенням
вказаного наказу.

Посилання представника позивача на
відсутність змін у програмному
забезпеченні є необґрунтованим,
оскільки доказами не підтверджено.

Разом з цим, рішення за заявою №5691097
прийнято 05.03.2014р., тобто поза межами
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 148 КЗпП України, тому дисциплінарна
відповідальність за вказане порушення
застосована безпідставно. При цьому за
заявами №6221364 та 6221092 шестимісячний
строк не пропущено, що представником
позивачки не заперечується.

Щодо порушення роз'яснень Державної
реєстраційної служби України від
04.04.2014р. №9040/05-15-14 про заборону
державному реєстратору вимагати від
юридичних осіб статут, довідку з ЄДР та
документи, які підтверджують
повноваження представників за заявами
№№5691097, 7280413 суд зазначає, що
відповідачем не надано доказів, які
підтверджують вказане порушення, тому
суд вважає його недоведеним.

Щодо відсутності пошуку в реєстрах за
заявами №7284193 від 07.07.2014р. та заявою
№7283597 від 07.07.2014р. суд зазначає, що
представник позивачки вказану
обставину не заперечує.

Згідно п. 10 Порядку №1141 під час
розгляду заяви (запиту) державний
реєстратор здійснює пошук у Державному
реєстрі прав відомостей про нерухоме
майно; право власності та суб'єкта
цього права; інші речові права та
суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта
цього права, тому відсутність такого
пошуку є порушенням.

Суд не погоджується з доводами
представника позивачки про
відсутність потреби здійснювати пошук,
оскільки таке посилання не грунтується
на законі.

Щодо відсутності документу для
проведення державної реєстрації прав
з видачею свідоцтва на об'єкт
нерухомого майна, що поділяється, за
заявою №5895305 суд встановив, що в
матеріалах реєстраційної справи
знаходиться копія договору поділу в
натурі комплексу від 12.02.2014р.,
укладеного між ТОВ «Струм» та ТОВ
«Вітам-А». У судовому засіданні
представник відповідача визнав
відсутність вказаного порушення.

Щодо об'єднання документів за
результатами розгляду заяв №№ 1152824,
1066065 в одну реєстраційну справу суд,
дослідивши у судовому засіданні
реєстраційну справу, встановив, що у
ній знаходяться документи на нежитлове
приміщення по АДРЕСА_2, реєстраційний
номер 9, належне державній
установі «Черкаський обласний
лабораторний центр Держсанепідслужби
України», та житловий будинок АДРЕСА_1,
належний громадянам ОСОБА_14, ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 При цьому реєстраційна справа
прошита, пронумерована та скріплена
підписом і печаткою позивачки, у справі
наявний внутрішній опис, який містить
перелік всіх документів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1952 у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону №1952
реєстраційна справа включає документи,
в яких містяться відомості про
нерухоме майно, право власності на
нього, інші речові права та їх
обтяження.

Згідно п. 55 Порядку №1141 на кожний
окремий об'єкт нерухомого майна, право
власності на який заявлено вперше,
державний реєстратор органу державної
реєстрації прав на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень відкриває реєстраційну
справу.

Таким чином, на вказані нежитлове
приміщення та житловий будинок повинні
бути заведені різні реєстраційні
справи. Оскільки документи були
сформовані в одну реєстраційну справу,
позивачкою порушено вимоги п. 55 Порядку
№1141.

Разом з цим, заява № 1152824 подана 15.05.2013р.,
а заява №1066065 подана 30.04.2013р., тому
притягнення до дисциплінарної
відповідальності за вказані порушення
здійснено з пропуском шестимісячного
строку, передбаченого ст. 148 КЗпП
України.

Щодо прийняття рішення про державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок за заявою №4866275 за відсутності
документа, який підтверджує виникнення
чи перехід прав на земельну ділянку
суд, дослідивши у судовому засіданні
реєстраційну справу, встановив, що
рішенням від 14.01.2014р. №9892194, прийнятим
позивачкою, здійснено державну
реєстрацію права власності, поданою
ОСОБА_17 на житловий будинок АДРЕСА_3.

Згідно з п. 49 Порядку №868 для проведення
державної реєстрації права власності з
видачею свідоцтва на реконструйований
об'єкт нерухомого майна (в тому числі в
результаті переведення об'єкта
нерухомого майна з житлового у
нежитловий або навпаки) заявник подає
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
земельну ділянку (крім випадків
реконструкції об'єктів нерухомого
майна без зміни зовнішніх геометричних
розмірів їх фундаментів у плані).

В матеріалах реєстраційної справи
відсутній документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
права власності на землю, тому
позивачкою порушено п. 49 Порядку №868.

Суд не погоджується з доводами
представника позивачки про наявність
на момент реєстрації державного акта
на право приватної власності на землю
серії ЧР 17-22-86, копія якого надана до
суду, оскільки ця обставина
спростовується реєстраційною справою,
дослідженою у судовому засіданні.

Разом з цим, заява №4866275 подана 09.01.2014р.
тому притягнення до дисциплінарної
відповідальності за вказані порушення
здійснено з пропуском шестимісячного
строку, передбаченого ст. 148 КЗпП
України.

Щодо проведення реєстрації права
власності та видачі свідоцтва про
право власності на реконструйований
об'єкт нерухомого майна за заявою про
внесення змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№7111683 суд встановив, що ОСОБА_18
звернувся із вказаною заявою 23.06.2014р. та
надав свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 22.03.2013р. на нежитлове
приміщення за реєстраційним номером
9, витяг з Державного реєстру прав
на нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 22.03.2013р. на нежитлове
приміщення загальною площею 74,8 кв.м за
реєстраційним номером 9,
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації від 23.05.2014р. №ЧК 56 та
технічний паспорт на будівлю.

На підставі вказаних документів
позивачка прийняла рішення про
внесення змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№13953756 про внесення зміни до запису про
нерухоме майно, видала свідоцтво про
право власності на нежитлове
приміщення від 23.06.2014р. та витяг з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 23.06.2014р. на нежитлове
приміщення загальною площею 74,8 кв.м за
реєстраційним номером 9.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону №1952
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності при
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно, видається фізичним
та юридичним особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна.

Пунктом 35 Порядку ведення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 (у
подальшому - Порядок №1141), передбачено,
що у випадках, установлених
законодавством, державний реєстратор
за результатом розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень оформляє свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, якому
присвоюється індексний номер,
фіксується дата та час його формування.

Згідно з п. 38 Порядку №1141 державний
реєстратор вносить зміни до записів
Державного реєстру прав у разі
допущення технічної помилки; зміни
відомостей про нерухоме майно, право
власності та суб'єкта цього права, інші
речові права та суб'єкта цих прав,
обтяження прав на нерухоме майно та
суб'єкта цих прав, що містяться у
Державному реєстрі прав, які не
пов'язані з проведенням державної
реєстрації прав.

В свою чергу, Порядком прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від
12.12.2011р. №3502/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011р.
за №1429/20167 (у подальшому - Порядок №3502/5)
передбачено, що за результатами
розгляду заяви та документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
приймає рішення щодо внесення змін до
записів (пункт 2.10); державний
реєстратор на підставі прийнятого
рішення щодо внесення змін до записів
вносить зміни до записів Державного
реєстру прав (пункт 2.11), за бажанням
заявника після внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
або скасування записів Державного
реєстру прав державний реєстратор
формує витяг з Державного реєстру прав
та оформляє його у двох примірниках
(пункт 2.12).

Таким чином, у разі реконструкції
об'єкта нерухомого майна заявник подає
заяву про державну реєстрацію права
власності на реконструйований об'єкт, а
державний реєстратор у разі такої
реєстрації оформляє та видає свідоцтво
про право власності. Натомість у разі
змін до записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
свідоцтво про право власності не
видається.

Форми заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень (щодо права
власності) та заяви про внесення змін
до запису Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно затверджені
наказом Міністерства юстиції України
від 17.04.2012р. №595/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20.04.2012р.
за N 590/20903 «Про впорядкування відносин,
пов'язаних із державною реєстрацією
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Суд погоджується з доводами
представника позивачки, що за заявою
ОСОБА_18 №7111683 державній реєстрації
підлягає право власності на
реконструйоване нежитлове приміщення
з видачею свідоцтва про право
власності, однак зазначає, що
відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Однак оскільки ОСОБА_18 подано заяву
про внесення змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно, оформлення та видача свідоцтва
про право власності від 23.06.2014р.
здійснено позивачкою з порушенням ч. 4
ст. 15 Закону №1952, п. 38 Порядку №1141 та п.
2.11 та 2.12 Порядку №3502/5.

Щодо відсутності документа, який
підтверджує сплату послуг з державної
реєстрації прав, за заявою №5217362
поданою ОСОБА_19 30.01.2014р., судом
встановлено, що в реєстраційній справі,
дослідженій у судовому засіданні,
відсутній документ про оплату послуг.

Згідно з ч. 4 ст. 16 Закону №1952 заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень не приймається у разі
відсутності документа, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
прав та їх обтяжень.

Згідно п. 13 Порядку №868 заявник подає
разом із заявою органові державної
реєстрації прав документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита. У
разі коли заінтересована особа
відповідно до закону звільнена від
сплати державного мита та/або плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, документ про сплату державного
мита та/або документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, не подаються.
Орган державної реєстрації прав не
приймає заяву в разі відсутності
документа, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документа про сплату
державного мита, крім випадків,
передбачених абзацом другим цього
пункту.

Карткою прийому заяви №10476876
підтверджується, що заява ОСОБА_19 була
прийнята позивачкою, тому суд
приходить до висновку, що, прийнявши
заяву за відсутності документа про
оплату послуг за надання витягу з
Державного реєстра прав, позивачка
порушила вимоги ч. 4 ст. 16 Закону №1952 та
п. 13 Порядку №868.

Разом з цим, беручи до уваги, що заява
№5217362 подана 30.01.2014р., відповідачем
пропущено шестимісячний строк
притягнення до дисциплінарної
відповідальності за вказане порушення,
передбачений ст. 148 КЗпП України.

Щодо відсутності документа, який
підтверджує оплату послуг з державної
реєстрації прав, за заявою №5665494, то
рішення №11909671 від 25.03.2014р. про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
вказаною заявою було прийнято
державним реєстратором прав на
нерухоме майно ОСОБА_20 Державної
реєстраційної служби України, а не
позивачкою.

Щодо відсутності документа, який
підтверджує перехід права власності на
нежитлове приміщення за заявою №1882305,
суд встановив, що заява про реєстрацію
права власності подана Білозірською
сільською радою 08.07.2013р. В матеріалах
реєстраційної справи, дослідженої у
судовому засіданні, міститься
свідоцтво про право власності на
нежитлові приміщення, які розташовані
в с. Білозір'я по вул. Леніна, 168 та
належать Черкаському районному
споживчому товариству на підставі
рішення виконавчого комітету від
20.03.2002р., яке зареєстроване в
Черкаському бюро технічної
інвентаризації 25.03.2002р.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №1952 державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Оскільки в матеріалах реєстраційної
справи відсутній документ, який
підтверджує перехід права власності
від Черкаського споживчого товариства
до Білозірської сільської ради,
реєстрація права власності за
Білозірською сільською радою на
вказані нежитлові приміщення за
рішенням про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень №4997451 від 24.07.2013р.
здійснена позивачкою незаконно.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №1952 державний
реєстратор прав на нерухоме майно
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Позивачка не здійснила перевірку
відповідності заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства,
внаслідок чого порушила обов'язки,
передбачені ч. 2 ст. 9 Закону №1952.

Оскільки рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №4997451 за
Білозірською сільською радою прийнято
24.07.2013р., притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності за
вказане порушення здійснено поза
межами шестимісячного строку,
передбаченого ст. 148 КЗпП України.

Таким чином, у судовому засіданні
знайшли часткове підтвердження
порушення, допущені позивачкою, а саме:
за заявою №6821147 від 30.05.2014р. щодо
написів на договорі оренди земельної
ділянки, за заявами №6221364, 6221092 щодо
застосування Порядку №703, який втратив
чинність, за заявами №7284193, 7283597 від
07.07.2014р. щодо відсутності пошуку та за
заявою №7111683 про видачу свідоцтва про
право власності на реконструйований
об'єкт, за які дисциплінарна
відповідальність застосована в межах
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 148 КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана або звільнення.

Беручи до уваги наявність порушень
вимог законодавства, допущених
позивачкою, суд приходить до висновку
про наявність підстав для її
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Посилання представника позивачки на
відсутність службового розслідування
як на підставу для скасування наказу
від 11.09.2014р. №947/02 суд вважає
необґрунтованим.

Так, п. 1 Порядку проведення службового
розслідування стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.06.2000р. №950
передбачено, що стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
може бути проведено службове
розслідування: у разі невиконання або
неналежного виконання ними службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, що призвело до людських
жертв або заподіяло значну матеріальну
чи моральну шкоду громадянинові,
державі, підприємству, установі,
організації чи об'єднанню громадян; у
разі недодержання ними законодавства
про державну службу, службу в органах
місцевого самоврядування,
антикорупційного законодавства,
порушення етики поведінки; на вимогу
особи, уповноваженої на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, з метою зняття
безпідставних, на її думку, звинувачень
або підозри; з метою виявлення причин
та умов, що призвели до вчинення
корупційного правопорушення або
порушення вимог Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", за поданням спеціально
уповноваженого суб'єкта у сфері
протидії корупції за рішенням
керівника органу, в якому працює особа,
яка вчинила таке правопорушення.

Тобто вказаний Порядок передбачає
окремі підстави для проведення
службового розслідування, при цьому
позивачку притягнуто до
відповідальності за порушення
трудової дисципліни, що не є підставою
для призначення службового
розслідування.

Оцінюючи у сукупності встановлені у
судовому засіданні обставини та
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги є необґрунтованими
та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 06
листопада 2014 року.

Суддя
А.В.
Руденко