Справа № 813/363/14
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Справа №
876/2583/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.

суддів
Дяковича В.П., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника апелянта
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- ФОП ОСОБА_2) звернулась до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ДПІ у Сихівському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№ від 18.12.2013 року та рішення
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску.

Вважає, що оскаржувані рішення є
необґрунтованими, прийнятими з
порушенням вимог податкового
законодавства, і такими, що підлягають
скасуванню. Неправомірність прийняття
відповідачем 18.12.2013 року податкових
повідомлень-рішень та рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску підтверджує приєднаними до
матеріалів справи письмовими доказами.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
позов задоволений. Визнані
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
№, № від 18.12.2013 року. Визнане
протиправним та скасуване рішення
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області від 18.12.2013 року № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

Відповідач оскаржив постанову суду
першої інстанції. Вважає, що
оскаржувана постанова винесена без
належного з'ясування фактичних
обставин справи і з порушенням норм
матеріального права і просить
постанову суду скасувати і прийняти
нову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивачем в деклараціях про майновий
стан та одержані доходи за 2011 та 2012 роки
незаконно включено до складу валових
витрат та до складу податкового
кредиту в деклараціях по ПДВ за жовтень
та листопад 2011 року, березень-грудень
2012 року суми витрат на придбане пальне,
при використанні легкового автомобіля
KIA CARNIVAL, оскільки за ФОП ОСОБА_2
вищевказаний транспортний засіб не
зареєстрований. Крім того зазначає, що
позивачем занижена сума чистого
оподатковуваного доходу, на який
нараховується єдиний внесок, чим
порушено вимоги Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 зареєстрована як суб'єкт
господарювання Виконавчим комітетом
Львівської міської ради 21.10.1998 року,
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Сихівському районі з 21.10.1998 року.
Позивач за період з 01.01.2010 року по 31.03.2011
року перебувала на спрощеній системі
оподаткування, а з 01.04.2011 року - на
загальній системі оподаткування, була
платником єдиного податку, податку з
доходів фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності та
зареєстрована платником податку на
додану вартість з 28.03.2011 року, згідно
свідоцтва НОМЕР_3. Основними видами
діяльності позивача за КВЕД відповідно
до копії витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців є: 46.19 - діяльність
посередників у торгівлі товарами
широкого асортименту; 46.47 - оптова
торгівля меблями, килимами й
освітлювальними приладами; 46.73 - оптова
торгівля деревиною, будівельними
матеріалами та санітарно-технічним
обладнанням; 46.16 - діяльність
посередників у торгівлі текстильними
виробами, одягом, хутром, взуттям і
шкіряними виробами; 68.20 - надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна; 46.74 -
оптова торгівля залізними виробами,
водопровідним і опалювальним
устаткуванням і приладдям до нього; 46.75
- оптова торгівля хімічними продуктами;
46.17 - діяльність посередників у
торгівлі продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами; 47.52 -
роздрібна торгівля залізними виробами,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічними виробами в
спеціалізованих магазинах; 46.13 -
діяльність посередників у торгівлі
деревиною, будівельними матеріалами та
санітарно- технічними виробами.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у власній
господарській діяльності використовує
автомобіль KIA CARNIVAL, який зареєстрований
за ОСОБА_3 і витрати на пальне у зв'язку
з використанням цього автомобіля
належним чином обліковує, включаючи їх
до складу валових витрат.

З 11.11.2013 року по 27.11.2013 року ДПІ у
Сихівському районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області була
проведена документальна планова
виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року. За наслідками перевірки
відповідачем складений акт
№508/17-20/НОМЕР_1 від 02.12.2013 року, на
підставі якого контролюючим органом
були прийняті наступні податкові
повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від
18.12.2013 року № про збільшення ФОП
ОСОБА_2 грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 7 527,50 гривень;

- податкове повідомлення-рішення від
18.12.2013 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок з доходів фізичних
осіб на 6 212,77 гривень.

- рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 18.12.2013
року № в розмірі 1 715,66 гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов, виходив з того,
що позивачем правомірно віднесено до
складу валових витрат витрати на
придбання дизельного палива для
автомобіля, який не зареєстрований за
підприємцем, але використовується нею
у господарській діяльності, оскільки
витрати на придбання дизпалива
належним чином відображені у
податкових деклараціях та
бухгалтерському обліку.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційної інстанції, виходячи
з наступного.

Згідно з абз.4 п.164.1 ст.164 ПК України,
базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до п.177.2 ст.177
та п.178.3ст.178 цього Кодексу.

В ст.177 Податкового кодексу зазначено,
що об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до етапі 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами, (п.
198.5 ст. 198 ПК України). Датою
використання товарів/послуг
вважається дата визнання витрат
відповідно до розділу III цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені вище норми
закону, необхідною умовою для
віднесення платником ПДВ до
податкового кредиту звітного періоду
сум ПДВ, включених в ціну придбаних
товарів (послуг), є факт придбання таких
товарів (послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника.
Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати - ПДВ
до бюджету кінцевим споживачем чи
первісним постачальником як умову для
формування податкового кредиту
платника податку. Аналіз господарської
діяльності платника податку повинен
здійснюватися на підставі даних його
податкового, бухгалтерського обліку та
відповідності їх дійсному
економічному змісту операцій.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є: фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

В п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
єдиний внесок нараховується: для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування)
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб. При цьому сума єдиного внеску не
може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

У відповідності до ч. 11 ст. 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 4
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктом 2 частини першої
статті 7 цього Закону бази нарахування
єдиного внеску. У разі бажання
зазначених осіб бути застрахованими за
всіма видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(пенсійним, на випадок безробіття, у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності) єдиний внесок
встановлюється у розмірі 38,11 відсотка
визначеної для цієї категорії осіб
бази нарахування єдиного внеску.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, у своїй
підприємницькій діяльності позивач
використовує транспортний засіб KIA
CARNIVAL 2,9D (державний номерний знак
НОМЕР_2, 2008 р.в., тип пального: дизельне
паливо), що належить на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4 від
27.12.2008 року її чоловіку - гр. ОСОБА_3

Відповідно до п. 6 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №1388 від
07.09.1998 року, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами, тому
у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів не може
зазначатися як їх власник фізична
особа-підприємець. При цьому,
неможливість державної реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з використання
транспортних засобів, якщо були
дотримані умови його формування та в
подальшому також не позбавляє права на
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість.

Право користування ФОП ОСОБА_2 легковим
автомобілем KIA CARNIVAL підтверджене
відповідним записом у графі «особливі
відмітки» свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4 від
27.12.2008 року, а використання позивачем
вказаного автомобіля у
підприємницькій діяльності
підтверджується зібраними у
матеріалах справи доказами,
видатковими накладними, подорожніми
листами службового легкового
автомобіля.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку про
правомірність віднесення позивачем
суми за придбане пальне при
використанні легкового автомобіля KIA
CARNIVAL до складу валових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї
статті встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги є
неправильним тлумаченням норм закону і
не спростовують висновків суду,
суперечать обставинам справи і не
доведені апелянтом відповідно до ч.2
ст.71 КАС України.

Суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року у справі № 813/363/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складення її в повному обсязі.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Р.В. Кухтей

Ухвала складена в повному обсязі 06.10.2014
року