Справа № 804/15229/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.. за участю:
представника позивача Петруши Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Молочна
фабрика «Рейнфорд» до Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Молочна фабрика
«Рейнфорд» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач звернувся до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби із завою про зняття
арешту з коштів, які знаходяться на
розрахункових рахунках товариства з
обмеженою відповідальністю «Молочна
фабрика «Рейнфорд», проте відповідач
протиправно відмовив у знятті арешту.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не
прибув, надав до суду клопотання про
розгляд справи без участі
уповноваженого представника.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд встановив наступне.
В ході примусового виконання зведеного
виконавчого провадження державним
виконавцем Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції постановами від
12.12.2011 року та від 09.02.2012 року накладено
арешт на кошти боржника.
06.08.2014 року позивач звернувся із заявою
про зняття арешту з рахунків
товариства з обмеженою
відповідальністю «Молочна фабрика
«Рейнфорд», проте відповідач листом
відсутність можливості для зняття
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Відповідно до пункту 6 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право: накладати арешт
на кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які перебувають на
рахунках і вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення і місця зберігання
Приписами статті 57 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Частинами 1 та 4 статті 52 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації. На
кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Згідно частини 1 статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

При цьому у відповідності до частини 1
статті 38 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника. Накладення нових арештів або
інших обмежень щодо розпорядження
майном банкрута не допускається.

Судом встановлено, що Ухвалою
Господарського суду Дніпропетровської
області від 23.01.2014 року у справі №904/9685/13
було порушено провадження у справі про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю «Молочна фабрика
«Рейнфорд», введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів,
розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Шистопала П.М.
(свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 30.04.2013
року, видане Міністерством юстиції
України згідно наказу №795/5 від 26.04.2013
року).

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.07.2014
року по справі №904/9685/13 товариство з
обмеженою відповідальністю «Молочна
фабрика «Рейнфорд» визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Шистопала П.М. (свідоцтво
НОМЕР_1 від 30.04.2013 року).

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що у
всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Враховуючи встановлені обставини та
норми чинного законодавства, суд
приходить до висновку, що вимога
позивача про зняття арешту майна є
правомірною.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи зазначене, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та викласти пункт 2 позовних вимог в
іншій редакції.

Водночас суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог про
зобов'язання Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції повідомити про
існування інших обмежень щодо майна
товариства з обмеженою
відповідальністю «Молочна фабрика
«Рейнфорд» та скасувати їх, оскільки
позивачем не визначено та не доведено
наявність інших обмежень.

Частиною першою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Дослідивши зібрані по справі докази та
враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Молочна
фабрика «Рейнфорд» до Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції №17432/06/8
від 28.08.2014 року щодо відмови в знятті
арешту на кошти, які знаходяться на
розрахункових рахунках товариства з
обмеженою відповідальністю «Молочна
фабрика «Рейнфорд».

Зобов'язати Кіровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції скасувати арешти на
всіх рахунках, зазначених в постановах
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про арешт
коштів боржника від 12.12.2011 року та від
09.02.2012 року.

У задоволенні решти позовних
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Молочна фабрика
«Рейнфорд» судові витрати у розмірі 48,72
грн. (сорок вісім гривень сімдесят дві
копійки).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 15
жовтня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко