Справа № 804/13682/13-а
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/13682/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року

у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Надія" до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Надія" (далі - ТОВ
"Надія") звернувся до суду з позовом до
відповідача Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - Лівобережної ОДПІ), в
якому просив суд визнати протиправним
та скасувати податкове повідомлення -
рішення форми "Р" № від 03.10.2013 року,
яким позивачу збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість у загальному розмірі 471662,15
грн., з яких 377329,72 грн. основного
платежу, 94332,43 грн. штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року позов задоволено,
визнане протиправним та скасоване
прийняте відповідачем податкове
повідомлення - рішення форми "Р" №
від 03.10.2013 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач Лівобережна ОДПІ
звернулася з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції, та відмовити в
задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ "Надія" є юридичною особою,
господарська діяльність якої пов'язана
із створенням об'єктів архітектури
згідно ліцензії №488639 від 19.11.2009 року
(а.с.86); зареєстроване в Лівобережній
ОДПІ як платник податку на додану
вартість.

Відповідачем Лівобережною ОДПІ з 04.09.2013
року по 10.09.2013 року проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності ТОВ "Надія" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України під час
здійснення взаємовідносин з ПНВП
"Техніка" за вересень 2012 року, ПП
"Екоскан Сервіс" за жовтень 2012 року, ПП
"Транс-Атлантика Сервіс" за квітень,
травень, липень 2012 року, ПП "Мегіур" за
червень, липень 2012 року, ТОВ "Дидактика"
за травень, червень, липень 2012 року, про
що складено акт №586/2204/13423445 від 17.09.2013
року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за період з квітня по
жовтень 2012 року у загальному розмірі
377329,72 грн., який сформовано від
контрагентів ПНВП "Техніка", ПП "Екоскан
Сервіс", ПП "Транс-Атлантика Сервіс", ТОВ
"Дидактика".

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача грунтується на
отриманих від інших податкових органів
актах перевірки контрагентів позивача
ПНВП "Техніка", ПП "Екоскан Сервіс", ПП
"Транс-Атлантика Сервіс", ТОВ
"Дидактика" щодо фіктивності їх
діяльності.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 03.10.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість у загальному розмірі
471662,15 грн., з яких 377329,72 грн. основного
платежу, 94332,43 грн. штрафних санкцій.

Оскаржене в адміністративному порядку
податкове повідомлення-рішення
залишене без змін, а скарга позивача
без задоволення.

Позивач оскаржив зазначене податкове
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п.198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну , складену за
вибором покупця (отримувача).

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ "Надія" та контрагентами укладено
угоди, а саме: з ПП "Мегіур" договір
поставки №17-05/2012 від 17.05.2012 року, з ПНВП
"Техніка" договір поставки №02-08/2012 від
02.08.2012 року, з ПП "Екоскан Сервіс"
договір поставки №1505/2012 від 01.10.2012 року,
з ТОВ "Дидактика" договір поставки
№03-05/2012 від 03.05.2012 року, з ПП
"Транс-Атлантика Сервіс" договір про
виконання будівельно-монтажних робіт
№03-04/2013 від 03.04.2012 року.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

П. 201.8., п. 201.9. ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу. Не дає права на віднесення сум
податку до податкового кредиту
податкова накладна, виписана
платником, звільненим від сплати
податку за рішенням суду, після
набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи видно, що
вищезазначені договора були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ним, оскільки поставка
товарів контрагентами ПНВП "Техніка",
ПП "Екоскан Сервіс", ТОВ "Дидактика", ПП
"Мегіур" за вищезазначеними договорами
поставки та виконання
будівельно-монтажних робіт ПП
"Транс-Атлантика Сервіс", та здійснення
позивачем оплати підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами, оформленими у
відповідності із Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999
року, а саме: податковими накладними,
видатковими накладними,
товаро-транспортними накладними,
актами прийому-передачі, актами
приймання виконаних підрядних робіт,
платіжними дорученнями тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за перевірений період
віднесено суми ПДВ по виписаним ПНВП
"Техніка", ПП "Екоскан Сервіс", ПП
"Транс-Атлантика Сервіс", ТОВ
"Дидактика", ПП "Мегіур" податковим
накладним у загальному розмірі 377329,72
грн.

Суми ПДВ за зазначеними податковими
накладними позивачем правомірно
включені до складу податкового кредиту
перевіреного періоду, та відображені у
реєстрі отриманих податкових
накладних, оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб, а також наявності та
змісту правових взаємовідносин цих
осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт
дійсного виконання позивачем та його
контрагентами господарських угод,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначених контрагентів
ПНВП "Техніка", ПП "Екоскан Сервіс", ПП
"Транс-Атлантика Сервіс", ТОВ
"Дидактика", ПП "Мегіур" протиправною,
так як на час дії угод контрагенти
позивача були зареєстровані в
установленому порядку як платники ПДВ,
мали право виписувати та надавати
податкові накладні, не були виключені
із Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операціям з
контрагентами ПНВП "Техніка", ПП
"Екоскан Сервіс", ПП "Транс-Атлантика
Сервіс", ТОВ "Дидактика", ПП "Мегіур", а
тому висновки податкового органу щодо
завищення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість згідно
податкового повідомлення - рішення
форми "Р" № від 03.10.2013 року в сумі
377329,72 грн. є неправомірними.

Неправомірність визначення
відповідачем суми грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування штрафних санкцій у
розмірі 94332,43 грн.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
судового збору в сумі 2294 грн.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова