Справа № 2а/381/12/13
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/381/12/13
Головуючий у 1-й інстанції: Лаврік В.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Кобаля М.І., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 16 січня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області про зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Фастівського міськрайонного суду
Київської області із адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Фастові та Фастівському
районі Київської області, в якому
просив визнати бездіяльність
відповідача протиправною та
зобов'язати УПФУ в м. Фастові та
Фастівському районі Київської області
здійснити перерахунок його пенсії по
інвалідності у розмірі відшкодування
фактичних збитків згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 25.09.2012 року, з урахуванням заробітної
плати за роботу в зоні відчуження
розрахованої згідно довідки про
заробітну плату в зоні відчуження,
виданої Колективним
сільськогосподарським підприємством
«Більшовик».

Постановою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 16 січня 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі щодо
своєчасного надання відповіді на
звернення ОСОБА_2 про перерахунок
пенсії.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного рішення, колегія суддів
виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС
України, згідно яким суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої
інстанції позивачем не оскаржується,
суд апеляційної інстанції не знаходить
підстав для перегляду зазначеного
рішення в частині, яка не оскаржується
апелянтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 визнаний особою, що
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1, що
підтверджується наявною в справі
копією посвідчення серії НОМЕР_1 від
12.06.07р. (а.с. 5).

З 25.05.2007 року позивач отримує пенсію по
інвалідності 2 групи від захворювання,
пев'язаного з роботами на ЧАЕС, яка була
нарахована йому згідно довідки Ф-122 від
27.01.1992 року.

Як вбачається з довідки №01 від 27.01.1992
року, позивач в період з 03.05.86р. по 16.05.86р.
виконував роботи по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

В серпні 2007 року позивач подав до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі нову
довідку Ф-122 від 10.08.2007 р., що була видана
КСП «Більшовик», в якій містяться
відомості про виконання ним робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
період з 03.05.86р. по 10.05.86р. та з 16.05.86 по
18.05.86р.

В кінці вересня 2012 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
перерахунок його пенсії на підставі
довідки від 10.08.07р. про нараховану
заробітну плату за дні роботи в зоні
відчуження.

Однак листом від 24.10.2012 р. за вих.№634/С-01
відповідач відмовив позивачу у
проведенні перерахунку його пенсії з
підстав, викладених в даному листі.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
обчислення середньомісячного
заробітку проводиться відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від
23.11.2011, що набрала чинності 01.01.2012р.,
Пенсійний фонд України забезпечує
здійснення перерахунку пенсій,
призначених особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до набрання чинності цією постановою,
за матеріалами пенсійних справ.

Механізм обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено Порядком обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.п. 1, 2 вказаного Порядку,
пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків;
заробітна плата для обчислення пенсій
враховується за будь-які 12 місяців
підряд такої роботи.

Підпунктом 4 п. 3 Порядку встановлено, що
у разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження: менше календарного місяця
у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія
може обчислюватися виходячи із
заробітної плати, одержаної за роботу у
зоні відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Таким чином, призначення пенсії та її
розмір ставляться в залежність від
заробітку, фактично отриманого
працівником у період його роботи в зоні
відчуження.

Як було зазначено вище, позивачем у
відповідності до вимог чинного
законодавства, було надано довідку Ф-122
від 27.01.1992 року про виконання ним робіт
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
в період з 03.05.86р. по 16.05.86р.

В серпні 2007 року позивачем була подана
інша довідка Ф-122 від 10.08.2007 р., видана
КСП «Більшовик», в якій містяться
відомості про виконання ним робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
період з 03.05.86р. по 10.05.86р. та з 16.05.86 по
18.05.86р.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем при огляді та
дослідженні первинних документах, в
яких містяться відомості про роботу
позивача в зоні відчуження (довідки про
період перебування позивача в зоні
відчуження, відомості про відрядження
позивача в зону відчуження, виписки з
протоколу засідання колгоспу, платіжні
відомості на виплату позивачу премії),
кутовий штамп та печатка підприємства
не відповідають найменуванню
організації, яка існувала на час
перебування позивача в зоні
відчуження, а саме: замість печаток
колгоспу «Більшовик» містяться кутові
штампи та печатки КСП " Більшовик". Крім
того, при проведені зустрічної
перевірки вищевказаних документів
було встановлено наявність лише
особового рахунку за 1986 pік, однак
жодних документів на підтвердження
здійснення доплат або нарахування
премій за виконання позивачем робіт в
зоні відчуження по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС надано не
було.

Разом з тим, як було вірно зазначено
судом першої інстанції, в табелі обліку
використання робочого часу не
міститься дати кутового штампу; в
довідці КСП "Більшовик" від 10.08.07 року за
підписом ліквідатора Міськів С.О.
містяться дані про перебування
позивача у відрядженні в період з
03.05.86р. по 10.05.86р. та з 15.05.86p. по 18.05.86р., у
той час як у довідці від 27.01.1992р. де
міститься кутовий штамп колгоспу "
Прогрес" с. Волиця, містяться відомості
про те, що ОСОБА_2 знаходився у
відрядженні саме в період з 04.05.86p по
16.05.86р.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведених розбіжностей у
первинних документах позивача, що
подавалися ним до Управління
Пенсійного фонду України в м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідач відмовляючи у
проведенні перерахунку пенсії
позивача діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 16 січня 2013 р.
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків М.І. Кобаль І.Й.
Петрик

Повний текст постанови виготовлено
13.10.2014 року

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.