Справа № 667/4900/14-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
667/4900/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Скорик С.А. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Херсонській області на
постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 червня 2014 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Херсонській області про
визнання дій протиправними за
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати неправомірними дії УПФ
України в м.Херсоні щодо відмови у
перерахунку їй розміру довічного
грошового утримання судді у відставці
на підставі довідки апеляційного суду
Херсонської області № 96 від 06.06.2014р. про
заробітну плату працюючого судді за
відповідною посадою, викладені в
протоколі № 40 від 12.06.2014р.; зобов'язати
УПФУ в м.Херсоні здійснити перерахунок
та виплату їй щомісячного довічного
грошового утримання, як судді у
відставці, на підставі довідки
апеляційного суду Херсонської області
№ 96 від 06.06.2014р. про заробітну плату
працюючого судді за відповідною
посадою у розмірі 90% заробітку судді
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання в сумі 21704,76грн., починаючи з
01.01.2014р., з урахуванням вже виплачених
сум довічного грошового утримання;
допустити негайне виконання постанови
суду в повному обсязі на підставі п.1 ч.2
ст. 256 КАС України.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 червня 2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Оскільки від усіх осіб, які беруть
участь у справі, відсутні клопотання
про розгляд справи за їх участю, то
колегія суддів приходить до висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так з матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що позивач є суддею у відставці
посинаючи з 18.03.2004 року .

18 серпня 2013 року позивачці відмовлено
відповідачем у перерахунку пенсії.

Постановою Верховної Ради України Про
порядок введення в дію Закону України
Про статус суддів № 2863-Х11від 15.12.1992 р.
передбачено право судді у відставці на
щомісячне довічне грошове утримання у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
судді, який працює на відповідній
посаді.

Доповненням пункту 1 абзацу другого та
третього цієї постанови Верховної Ради
України № 4016-Х11 від 24.02.1994 р. (у редакції
до 01.01.2008 р.) було встановлено, що, у разі
зміни заробітної плати суддів, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.

При прийнятті Державного бюджету
України зазначений абзац 3 п. 1 було
виключено, Конституційний Суд України
своїм рішенням № 10-рп від 22.05.2008 р.
визнав ці дії неконституційними,
зазначивши, що виключення даного
абзацу звужує зміст і обсяг прав судді,
які він мав, обмежує його конституційні
гарантії незалежності, суперечить ст.
22, 126 Конституції України.

Статтею 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі.

Жодні зміни, що були внесені до Закону
України Про статус суддів, на підставі
якого позивачеві було нараховане
довічне грошове утримання, та інші
наступні закони, не можуть, відповідно
до чинного законодавства, обмежувати
та звужувати права і обсяг гарантій
суддівської незалежності, суперечити
статті 126 Основного Закону України.

Конституційний Суд у своїх рішеннях
неодноразово відновлював порушене та
звужене право суддів на перерахування
та обчислення розміру щомісячного
довічного грошового утримання. Так, у
рішенні від 18 червня 2007 року за №
4-рп/2007, Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що‚
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року за № 3-рп визнано
неконституційним частину третю; перше,
друге, трете речення ч. 5 ст. 138 Закону
України Про судоустрій і статус суддів
від 7 липня 2010 року за № 2453-У1 у редакції
Закону України Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи від 8
липня 2011 р. № 3668-У1. Як зазначено у п. 8
абзацу 3 рішення Конституційного Суду
України від 03.06.2013 року за № 3-рп,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного грошового утримання.

Статтею 129 Закону України Про
судоустрій і статус суддів визначено,
що суддівська винагорода регулюється
цим Законом, Законом України "Про
Конституційний Суд України" (422/96-ВР) та
не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Колегія суддів вважає , що зазначені
положення Закону № 3668 у частині
поширення їх дії на Закон № 2453 стосовно
виплати пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів у
відставці суперечать вимогам частини
першої статті 126 Конституції України.

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України зазначив, що положення
третього речення частини пятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

Частиною 3 ст. 129 Закону України Про
судоустрій і статус суддів
передбачено, що посадовий оклад судді
місцевого суду встановлюється у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
визначених законом, що запроваджується
поетапно. Частиною 4 цієї ж статті
передбачено, що посадові оклади інших
суддів установлюються пропорційно до
посадового окладу судді місцевого суду
з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного
суду - 1,1; 2) судді вищого
спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді
Верховного Суду України, судді
Конституційного Суду України 1,3.

Суддям Конституційного Суду України,
які вперше призначені на посаду судді,
виплачується щомісячна доплата за
вислугу років у розмірі 5,5 відсотка за
кожен рік роботи.

Зазначеним законом у частині 4 ст. 138
передбачено, що, у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Цим законом визначено таким чином лише
порядок нарахування суддівської
винагороди усім суддям, а не право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання лише суддів
Конституційного Суду України.

Законодавець не виокремлював певну
категорію суддів у відставці, які не
мають права на одержання перерахунку
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.

Колегія суддів вважає, що посилання
відповідача суперечить меті
встановлення конституційної гарантії
матеріального забезпечення суддів як
елемента їх незалежності, свідчить про
формальний, помилковий характер
відмови відповідача у законних
вимогах. Думка суб'єкта владних
повноважень, чиї дії оскаржуються, не
відповідає принципу єдиного статусу
всіх суддів України та порушує принцип
рівності між суддями у відставці.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 183-2,195,197, 200, 206 ,254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Херсонській
області - залишити без задоволення, а
постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27 червня 2014 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Херсонській області про
визнання дій протиправними за
зобов'язання вчинити певні дії,- без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.