Справа № 495/8006/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

---------------------
У Х В А Л А

07 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
495/8006/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Боярський О.О. Одеський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті
Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області на ухвалу Білгород-
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 30 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про стягнення
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2013 року відділ примусового
виконання рішень Головного Управління
Юстиції в Одеській області звернувся
до суду з заявою про заміну способу і
порядку виконання рішення.

Ухвалою Білгород- Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 жовтня 2013 року заяву відділу
примусового виконання рішень
Головного Управління Юстиції в
Одеській області про встановлення або
заміну способу і порядку виконання
рішення задоволено. Змінено спосіб і
порядок виконання рішення Білгород-
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 15 серпня 2011 року
по справі 2-а- 1935/11, на підставі якого 13
серпня 2013 року Білгород- Дністровським
міськрайонним судом Одеської області
виданий виконавчий лист № 2-а- 1935/11 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в місті
Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1, як дитині війни
щомісячну державну соціальну допомогу
виходячи із розміру 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 16 грудня 2010
року по 15 червня 2011 року, із врахуванням
вже проведених виплат- на стягнення з
управління Пенсійного фонду України в
місті Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області на користь ОСОБА_1
боргу по перерахунку у розмірі 1062, 05
грн..

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в місті
Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області ставиться питання про
скасування судового рішення, в зв'язку
з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Білгород- Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 15 серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в місті
Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про стягнення
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни, позовні
вимоги задоволено, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
місті Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1, як дитині війни
щомісячну державну соціальну допомогу
виходячи із розміру 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 16 грудня 2010
року по 15 червня 2011 року, із врахуванням
вже проведених виплат- на стягнення з
управління Пенсійного фонду України в
місті Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області на користь ОСОБА_1
боргу по перерахунку у розмірі 1062, 05
грн..

В заяві відділу примусового виконання
рішень Головного Управління Юстиції в
Одеській області вказано, що в них на
виконанні знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а- 1935/11.

Листом від 19 вересня 2013 року № 9543/05
управління Пенсійного фонду України в
місті Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області повідомило відділ
примусового виконання рішень
Головного Управління Юстиції в
Одеській області про те, що рішення
виконано частково, у зв'язку з тим, що
неможливо виплатити боржникові кошти
через відсутність фінансування з
Державного бюджету України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
прийшов до висновку що виконання
постанови суду можливе лише шляхом
зміни способу виконання судового
рішення про стягнення визначеної суми,
у зв'язку з чим заява відділу
примусового виконання рішень
Головного Управління Юстиції в
Одеській області про зміну способу
виконання рішення підлягає
задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з зазначеним висновком
суду першої інстанції, та вважає, що при
винесенні оскаржуваної постанови,
судом допущено помилкове застосування
норм процесуального права, виходячи з
наступного.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до п.2. ч.4. ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. Згідно з
п.2. ч.2 ст. 162 КАС України, в разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції зазначає, що
зобов'язання покладенні на відповідача
судом першої інстанції, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
були задоволені судом.

За таких обставин відділ примусового
виконання рішень Головного Управління
Юстиції в Одеській області просив
змінити не спосіб та порядок виконання
судового рішення, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
даної справи.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення або розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути відсутність
коштів на рахунку, а для зміни способу
та порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення, тощо.

Отже, для відстрочення або
розстрочення виконання рішення це
обставини, що ускладнюють його
виконання, а для зміни способу та
порядку виконання це обставини, які
роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійсненна за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
а тому суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції.

Водночас, суд апеляційної інстанції
зазначає, що «захист порушеного права у
судовому рішенні» і «спосіб виконання
судового рішення» не є тотожними
поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
спірного судового рішення було неповно
з'ясовано фактичні обставини справи та
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення, зокрема, є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справ та порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.. 195, 197, 199, ч.4 ст. 202, п.3 ч.1 ст.
205, 206, 211, 212, ч.5 ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Білгороді-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області - задовольнити.

Ухвалу Білгород- Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 жовтня 2013 року скасувати та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні заяви відділу примусового
виконання рішень Головного Управління
Юстиції в Одеській області про зміну
способу виконання рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
часу отримання копії рішення
сторонами.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Суддя:
Єщенко О.В.

Суддя:
Романішин В.Л.