Справа № 750/9081/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9081/14
Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Літвіної Н.М.,

Хрімлі О.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Деснянського районного
суду м. Чернігова від 22 вересня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради про визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В :

В зв'язку з поданням апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України прийнято у порядку
скороченого провадження, згідно з абз. 4
ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 22 вересня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою позов
задовольнити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачу виплачувалась допомога по
догляду за дитиною в розмірі 130 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

До 1 січня 2008 року, дати набрання
чинності Законом України № 107-VI від 28
грудня 2007 «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною регулювалися
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада
1992 року, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, внесеними змінами до статті 13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада
1992 року його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року,
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційною низку положень
Закону України № 107-VI від 28 грудня 2007
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» в тому
числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI
щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року ,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №
1751, саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
№ 2811-ХII від 21 листопада 1992 року (пункт 1).
Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI, тобто на виконання
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року,
не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року,
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки позивач є застрахованою
особою в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
правовідносини, пов'язані з виплатами
їй допомоги по догляду за дитиною,
регулюються спеціальним Законом. Таким
Законом, відповідно до Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що визначає
правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, народженням дитини та
необхідністю догляду за нею, у разі
смерті, а також надання послуг із
санаторно-курортного лікування та
оздоровлення застрахованим особам та
членам їх сімей, є Закон України № 2240-III.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позивач має право на нарахування та
виплату щомісячної допомоги по догляду
за дитиною до досягненню нею
трирічного віку за період з 01 липня 2014
року відповідно до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС
України, приходить до висновку, що
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити
повністю.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 22 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нову, якою позов
задовольнити повністю.

Визнати дії протиправними управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради по припиненню виплати ОСОБА_3
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 01
липня 2014 року.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_3 допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі відповідно
ст. 43 Закону «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» з 01 липня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
судовий збір на користь ОСОБА_3,
сплачений нею при поданні до суду
позовної заяви, у сумі 73 грн. 08 коп.
відповідно до квитанції № 11 від 05
вересня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
судовий збір на користь ОСОБА_3,
сплачений нею при поданні до суду
апеляційної скарги, в сумі 36 грн.54 коп.,
відповідно до квитанції № ПН 54 від 29
вересня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
порядку, визначеному ст. 254 КАС України
та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Літвіна Н.М.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя

Коротких А. Ю.

Судді:

Літвіна Н. М.

Хрімлі О.Г.