Справа № 809/2985/13-а
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа №
876/13596/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м.Коломия та Коломийському районі
Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Коломия та
Коломийському районі
Івано-Франківської області, -

В С Т АН О
В И В:

У вересні місяці 2013 року управління
Пенсійного фонду України у місті
Коломия та Коломийському районі
Івано-Франківської області звернулось
до суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання у місті Коломия та
Коломийському районі
Івано-Франківської області про
стягнення з Відділення на користь
управління 1 114, 00 гривень, виплаченої
пенсії по трудовому каліцтву та
професійному захворюванню за період з
01.04.2013 року по 31.08.2013 року.

В адміністративному позові
зазначається, що відповідно до статті 1
Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року,
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе Держава, яка надає
забезпечення. За змістом цієї норми
взаємні розрахунки між державами
можуть проводитись лише на підставі
двосторонніх договорів. За змістом
цієї норми взаємні розрахунки між
державами можуть проводитись лише на
підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
здійснювати відповідні виплати, є фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

За період з 01.04.2013 року по 31.08.2013 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Коломия та Коломийському районі
Івано-Франківської області здійснено
виплату пенсії ОСОБА_1 на суму 1114, 00
гривень. Відповідач - відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань по м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області,
відмовляється відшкодовувати витрати
на виплату та доставку пенсії за
особовою справою потерпілого
громадянина ОСОБА_1, який отримав
інвалідність внаслідок нещасного
випадку на виробництві. У період з
01.04.2013 року по 31.08.2013 року при підписанні
Актів щомісячних звірок по сумах,
виплачених управлінням Пенсійного
фонду України в м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області пенсій
внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань по місті Коломия та
Коломийському районі
Івано-Франківської області не приймало
дану справу до відшкодування,
посилаючись на те, що нещасний випадок
з ОСОБА_1 стався за межами України.

Право на відшкодування витрат по
виплачених управлінням Пенсійного
фонду України в м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області пенсіях по
інвалідності зі сторони Фонду
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1,
довідкою МСЕК, довідками про суми
виплачених пенсій та іншими додатками
до позовної заяви. Факт нещасного
випадку на виробництві при виконанні
трудових обов'язків та професійного
захворювання підтверджується відносно
ОСОБА_1 актом про нещасний випадок на
виробництві форми Н-1, затвердженим 11
лютого 1986 року, відповідно до якого
ОСОБА_1, працюючи гірничим працівником
на шахті «Комсомольська» від
«Воркутавугілля» місто Воркута (Росія),
отримав трудове каліцтво - перелом
лівої верхньої кінцівки, внаслідок
чого став інвалідом третьої групи.
Відповідно до виписки з Акту МСЕК від
12.06.1986 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом
третьої групи. Внаслідок трудового
каліцтва призначена пенсія по
інвалідності Коломийським міським
управлінням соціального захисту
населення з 12 червня 1986 року за заявою
від 01.07.1986 року. Згідно витягу з Акту
огляду МСЕК інвалідність встановлено
на строк до 30 червня 2014 року.

У запереченні на адміністративний
позов Відділення виконавчої дирекції
зазначає, що підприємство, на якому
ОСОБА_1 отримав каліцтво, знаходиться
за межами України. Відділення просило
суд першої інстанції відмовити
повністю в задоволенні
адміністративного позову управлінню
пенсійного фонду України в м. Коломия
та Коломийському районі
Івано-Франківської області.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року позов задоволено
повністю. Стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області в користь
управління Пенсійного фонду України в
м.Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області понесені
витрати на виплату та доставку пенсій
по інвалідності особам, які отримали
каліцтво внаслідок нещасних випадків
на виробництві на території колишнього
СРСР в сумі 1 114, 00 гривень.

Суд першої інстанції, зокрема, вказав,
що в матеріалах справи містяться акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності і внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, списки
таких громадян за спірний період, а
також таблиці розбіжності із
зазначенням сум, які не прийняті
відповідачем до заліку. Із змісту
актів, списків і таблиць розбіжності
вбачається, що вони складені по
особових справах потерпілих, зазначено
їх кількість, суми щомісячних виплат по
таких особах та загальні умови
непогодження - отримання травм на
виробництві (каліцтва) в державах
учасниць СНД.

Постанова суду першої інстанції
оскаржена в апеляційному порядку
Відділенням виконавчої дирекції фонду
у м. Коломия та Коломийському районі
Івано-Франківської області. Апелянт,
зокрема, вказує на те, що листом
науково-експертного управління
апарату Верховної Ради України від 10
січня 2006 року № 16/3- 9 роз'яснено, що
згідно чинного законодавства України
та відповідних міжнародних угод,
підстави для відшкодування Пенсійного
фонду України Фондом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві або
професійного захворювання України
громадян країн - учасниць СНД відсутні.
Потерпілий ОСОБА_1 отримав ушкодження
здоров'я за межами України і переїхав в
Україну на постійне місце проживання.
Він не є застрахованим в Україні і за
нього не сплачувалися страхові внески.
Апелянт просив суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року та прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову залишити без
змін. При цьому колегія суддів виходить
з наступних міркувань.

Пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 01.04.2001 року,
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року,
з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому, кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
в рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиком з інших
видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

За змістом частини 2 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону. При цьому, право на таке
забезпечення, яке встановлене в
Україні, не залежить від того, у якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві із
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення. За змістом цієї норми
взаємні розрахунки між державами
можуть проводитись лише на підставі
двосторонніх договорів. Тобто,
страховиком, який має здійснювати
відповідні виплати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

У зв'язку із вищезазначеним фактом, за
період 01.04.2013 року по 31.082013 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийського району
Івано-Франківської області здійснено
виплату пенсії ОСОБА_1 на суму 1 114, 00
гривень.

У матеріалах справи містяться акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності і внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, списки
таких громадян за спірний період, а
також таблиці розбіжності із
зазначенням сум, які не прийняті
відповідачем до заліку. Дані акти і
таблиці підписані без застереження
про відсутність особової справи
ОСОБА_1, в них не зазначено, що відмовою
у прийнятті до відшкодування є не
передача їх до відповідача.

Колегія суддів погоджується з тим, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

З врахуванням викладеного вище,
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції немає.

Тому колегія суддів прийшла до
висновку, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити, оскільки
вважає апеляційні вимоги
неаргументованими.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних в випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Коломия та
Коломийському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року в справі №809/2985/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба