Справа № 2а-6986/11/1270
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/6235/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська (далі - ДПІ)

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17.10.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-6986/11/1270

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Лукра" (далі -
Товариство)

до ДПІ

про визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року Товариство звернулося
до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати неправомірними
дії ДПІ щодо встановлення завищення
податкового кредиту за квітень 2011 року
в сумі 234 400 грн. та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 04.08.2011 №
.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17.10.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2011, позов задоволено частково;
визнано протиправними дії ДПІ щодо
завищення податкового кредиту за
листопад 2010 року в сумі 1667 грн.; визнано
протиправним та скасовано оспорюване
податкове повідомлення-рішення з
посиланням на формування позивачем
податкового кредиту за операціями з
придбання товару у приватного
підприємства «Альянсмашагротранс»
(далі - ПП «Альянсмашагротранс» з
дотриманням вимог чинного
законодавства; в решті позову
відмовлено.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та повністю відмовити у позові.
Зокрема, на обґрунтування касаційних
вимог скаржник зазначає, що виконання
операції позивача зі спірним
постачальником не підтверджується
необхідними, належним чином
оформленими первинними документами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення розглядуваних
касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи з'ясовано, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення, згідно з яким
Товариству збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 1667 грн. за
основним платежем та 417 грн. за
штрафними санкціями, було прийнято ДПІ
за наслідками проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача з питання повноти
обчислення ПДВ по взаємовідносинам з
ПП «Альянсмашагротранс» за період з
01.11.2010 по 30.11.2010.

Результати цієї перевірки викладені в
акті від 21.07.2011 № 334/23-00/30996264, в якому
зазначено про незаконне формування
позивачем податкового кредиту за
операціями з придбання комп'ютерних
комплектуючих та матеріалів для
оргтехніки у названого контрагента, у
зв'язку з безтоварним характером цих
операцій. На обґрунтування цього
висновку податкова інспекція
послалася на неподання позивачем під
час проведення перевірки
товарно-транспортних накладних,
складенням яких мало
опосередковуватися транспортування
товару під час виконання розглядуваних
поставок, а також на фіктивність
операцій з придбання товару (який
виступав предметом спірної поставки)
ПП «Альянсмашагротранс» у приватного
підприємства «Стилет-Юг».

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом підпункту 7.2.6 пункту 7.2 цієї
ж статті Закону підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, що видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4
цієї ж статті Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що
визначальною умовою виникнення у
платника права на податковий кредит,
окрім належного документального
оформлення господарської операції та
наявності податкової накладної, є
реальність здійснення цієї операції в
рамках провадження господарської
діяльності платника.

Аналізуючи відповідність сформованих
позивачем податкового кредиту в
оспорюваній сумі наведеним критеріям,
суди, дослідивши рух активів у процесі
виконання розглядуваної операції,
встановили, що за договором
купівлі-продажу від 10.11.2010 № 10/11 ПП
«Альянсмашагротранс» (постачальник)
поставив позивачеві (покупець)
комп'ютерні комплектуючі та матеріали
для оргтехніки; виконання зазначених
операцій оформлено складенням
видаткових накладних, податкових
накладних.

Суди не виявили недостовірності або
суперечливості у поданих позивачем на
обґрунтування податкового кредиту
документах, а також наявність
фактичних обставин, що дозволили б
оцінити операції між Товариством та ПП
«Альянсмашагротранс» як фіктивні.

ДПІ, в свою чергу, не подано доказів, які
свідчать про те, що товар насправді не
поставлявся позивачеві, або
поставлявся іншою особою, ніж та, що
вказана у первинних документах (ПП
«Альянсмашагротранс»).

Правовідносини постачальника позивача
ПП «Альянсмашагротранс» з третіми
особами (зокрема, з приватним
підприємством «Стилет-Юг») не можуть
розцінюватися як свідчення
необґрунтованості податкової вигоди
позивача. За відсутності доказів змови
позивача з іншими платниками та
узгодженості їх дій з метою досягнення
вигідних для одного з суб'єктів
результатів у сфері оподаткування такі
обставини не можуть впливати на
результати податкового обліку
Товариства. Зворотне призвело б до
неправомірного покладення на платника
тягаря відповідальності за дії третіх
осіб у багатостадійному
господарському обороті.

У даному разі не може бути доказом
безтоварності спірних операцій і
відсутність у платника
товарно-транспортних накладних та
інших перевізних документів. Адже
товарно-транспортні накладні є
обов'язковими для застосування
відправниками та одержувачами
вантажів, позаяк слугують підставою
для проведення розрахунків за
договором перевезення. У даному ж спорі
не оцінюється правомірність
формування Товариством даних
податкового обліку за операцією з
перевезення товарів. До того ж,
розглядувана операція з огляду на
незначний обсяг поставлених товарів не
потребувала залучення вантажного
транспорту для їх перевезення.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України
погоджується з наданою судами
попередніх інстанцій правовою оцінкою
обставин справи, відповідно до якої ДПІ
не доведено відсутності реальних
господарських правовідносин між
позивачем та ПП «Альянсмашагротранс».
На підставі цього суди зробили
правильний висновок про відсутність
передбачених законом підстав для
невизнання права позивача на
податковий кредит в оспорюваній сумі
та притягнення позивача до
відповідальності за вчинення
податкового правопорушення.

Доводи касаційної скарги спрямовані на
переоцінку доказів, що було всебічно,
повно та об'єктивно досліджені судами.
В силу вимог частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України касаційний суд не вправі
досліджувати докази, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Норми матеріального права при розгляді
цієї справи правильно застосовані
судами; порушень процесуальних норм, що
тягнуть скасування або зміну судових
актів, не виявлено.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська відхилити.

2. Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17.10.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011 у
справі № 2а-6986/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько