Справа № 815/3454/14
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3454/14

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю сторін:

представника апелянта - Челака Г.П.

позивача - ОСОБА_2;

представника позивача - Златі Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ренійському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
рішення і вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі -
позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернулась до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області (надалі -
ДПІ у Ренійському районі) №02901700 від 29
травня 2014 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в розмірі
1220,62 грн.;

- скасувати вимогу ДПІ у
Ренійському районі № 1831700 від 29 травня
2014 року про сплату боргу по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 15 200,38
грн.

В обґрунтування позову зазначила, що
нею, як фізичною особою-підприємцем,
яка знаходиться на загальній системі
оподаткування, відповідно до абз.3 ч. 8
ст. 9 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
сплачений єдиний внесок, нарахований
за календарний рік, до 10 лютого
наступного року.

Рішення податкового органу, які є
предметом оскарження прийняті
всупереч вимогам вищезазначеного
Закону.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував
рішення ДПІ у Ренійському районі про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску №02901700 від 29 травня 2014 року.

Скасував вимогу №1831700 від 29 травня 2014
року про сплату боргу (недоїмки) по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

В апеляційній скарзі ДПІ у Ренійському
районі ставить питання про скасування
постанови суду першої інстанції, у
зв'язку з порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
просить прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Так, апелянтом зазначено, що суд першої
інстанції порушив вимоги ч.2 ст.9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки на
його думку, позивач повинна була
розраховувати суму єдиного внеску за
кожен місяць окремо, а не вносити
авансові платежі по вказаному податку.

Представник апелянта в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
підтримав доводи викладені в апеляції
та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
проти апеляційної скарги заперечили та
просили рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на підставі
проведеної ДПІ у Ренійському районі
документальної планової виїзної
перевірки діяльності позивача щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2013 року, дотримання
законодавства, щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства з 01
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року,
складений Акт перевірки № 119/17-
від 16 травня 2014 року (а.с.8-19).

На підставі складеного акту, 29 травня
2014 року за донарахування не
нарахованого єдиного внеску, ДПІ у
Ренійському районі прийняло рішення
№02901700, яким застосовано штрафні
санкції до ФОП ОСОБА_2 в сумі 1220,62
грн.(а.с.20).

Крім цього, податківцями складена та
надіслана вимога про сплату боргу
(недоїмки) по єдиному внеску № Ф-1831700 в
сумі 15 200,38 грн. (а.с.21).

Підставою для прийняття таких рішень,
стали висновки про порушення ФОП
ОСОБА_2 ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», п.п.2 п.4.5
розділу 4 наказу Міндоходів України №
455 «Про затвердження Інструкції про
порядок нарахування та сплати єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

В обґрунтування вказаного порушення
ревізорами зазначено, що сума єдиного
внеску береться за кожний звітний
місяць згідно даних книги обліку
доходів і витрат, ставка судового збору
становить 34,7 %, проте встановлено
заниження суми єдиного внеску на 15 200,38
грн., у тому числі по періодам:

- 2012 рік - 5988,16;

- 2013 рік - 9212,22 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем виконано усі вимоги Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та при
нарахуванні та сплаті єдиного внеску.

Крім того, суд першої інстанції вважав,
що позивачем дотримано вимоги
Інструкції про порядок нарахування та
сплати єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка затверджена
наказом Міндоходів України № 455 від 09
вересня 2013 року.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова
позиція суду першої інстанції, яка
викладена у судовому рішенні,
відповідає вимогам ст.159 КАС України,
виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не
заперечується сторонами, що ФОП ОСОБА_2,
за перевіряємий період - з 01 січня 2012
року по 31 грудня 2013 року, знаходилась на
загальній системі оподаткування та
сплачувала єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 34,7%.

Частина 3 ст. 9 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в редакції
чинній до 11 серпня 2013 року, передбачала,
що звіти по сплаті єдиного внеску
подаються платниками до
територіальних органів Пенсійного
фонду.

Після 11 серпня 2013 року вказана стаття
встановила, що такі звіти повинні
подаватись до органів доходів і зборів,
у зв'язку з чим, суд першої інстанції
правильно зазначив, що тільки після 11
серпня 2013 року саме органи доходів і
зборів можуть здійснювати обчислення
єдиного внеску на підставі актів
перевірки, звітності, бухгалтерських
та інших документів.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено
поняття єдиного внеску.

Єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які
обрали спрощену систему
оподаткування) та 5 частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід(прибуток) (п.2 ч.1 ст.7 Закону «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»).

Обчислення єдиного внеску
здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок (ч.2 ст.9 Закону «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» ).

Відповідно до норм Податкового кодексу
України, фізичні особи-підприємці
зобов'язані вести Книгу обліку доходів
і витрат та мати підтверджуючі
документи щодо походження товару (п.177.10
ст.177 ПК України).

Судом першої інстанції встановлено та
не заперечується сторонами, що ФОП
ОСОБА_2 вела таку Книгу, яка була
зареєстрована в ДПІ у Ренійському
районі, крім цього, податківцями не
встановлено порушень щодо процедури
ведення Книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до п.п.2 п.4.5 розд.4 Інструкції
про порядок нарахування та сплати
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міндоходів України № 455 від 09
вересня 2013 року, платники, визначені
підпунктом 3 (крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) пункту 2.1
розділу II цієї Інструкції, сплачують
єдиний внесок протягом року до 15
березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15
листопада у вигляді авансових платежів
в розмірі 25 відсотків річної суми
єдиного внеску, обчисленої від суми,
визначеної органами доходів і зборів
для сплати авансових сум податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності. Суми
єдиного внеску, сплачені у вигляді
авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється ним за календарний
рік до 10 лютого наступного року, на
підставі даних річної податкової
декларації. Сума єдиного внеску не може
бути меншою за розмір мінімального
страхового внеску за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Позивачем на підтвердження сплати
авансових платежів протягом 2012 - 2013
років, надано до матеріалів справи
квитанції, з яких вбачається, що вона
сплачувала авансові платежі в розмірі
25 % річної суми єдиного внеску (а.с.126-150).

За таких обставин справи, твердження
податкового органу, що ФОП ОСОБА_2
повинна розраховувати та сплачувати
єдиний внесок за кожен місяць окремо є
хибним та не відповідає правилам
вказаній Інструкції.

Також судом першої інстанції
встановлено та судом апеляційної
інстанції перевірено, що на виконання
вказаної Інструкції, позивачем подано
річні податкові декларації за 2012 та 2013
роки, в які вона внесла різницю суми між
сплаченими авансовими платежами та
зобов'язанням по єдиному внеску за рік,
за підсумками відповідного року при
остаточному розрахунку.

Вказаний факт підтверджується листом
управління Пенсійного фонду України у
Ренійському районі Одеської області
від 10 червня 2014 року №847/06, з якого
вбачається, що ФОП ОСОБА_2 сплатила за
2012 рік, в установлені законодавством
строки, суми єдиного внеску та
квитанцією ДПІ у Ренійському районі №2
від 05 лютого 2014 року, про сплату
позивачем суми єдиного внеску за 2013 рік
(а.с.33;38).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає посилання ДПІ у
Ренійському районі на порушення судом
першої інстанції вимог ч.2, 3 ст.9 Закону
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та порушення
п.п.2 п.4.5 розд.4 Інструкції
безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Ренійському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування рішення та
вимоги - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
виготовлення повного тексту судового
рішення.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя Л.В.
Стас

суддя І.П.
Косцова

Повний текст ухвали складено 03.11.2014
року.