Справа № 2а-1970/697/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа №
46805/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Мельника О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Тернопільської митниці на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року у справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 до Тернопільської митниці
з участю третіх осіб Тернопільської
об»єднаної податкової інспекції,
прокуратури Тернопільської області
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 10.03.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Тернопільської митниці, в якому просив
визнати відмову у визнанні податкового
боргу безнадійним протиправною,
визнати податковий борг з ввізного
мита в сумі 131 065,98 грн. та податку на
додану вартість в сумі 26 231,19 грн., який
виник на підставі податкових
повідомлень Тернопільської митниці
від 20.03.2007 року №006, №007 безнадійними та
зобов'язати митний орган надати органу
державної податкової служби за місцем
обліку СПД ОСОБА_3 як платника податків
довідку про наявність безнадійного
податкового боргу, яку оформити
відповідно до вимог Порядку списання
безнадійного податкового боргу
платників податків, затвердженого
Наказом ДПА України від 24.12.2010р. за №1034 (
далі Порядок №1034) .

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову
Тернопільської митниці у визнанні
податкового боргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 безнадійним, що викладена
в листі від 2 березня 2011 року №8/11-1289.
Зобов'язано Тернопільську митницю
надати органу державної податкової
служби за місцем обліку суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 як платника податків
довідку про наявність безнадійного
податкового боргу, оформивши її у
відповідності до вимог Порядку
списання безнадійного податкового
боргу платників податків,
затвердженого Наказом ДПА України від
24 грудня 2010 року №1034.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Тернопільська
митниця оскаржила його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити.

Апелянт звертає увагу на те, що
положеннями п. 102.4. Податкового кодексу
України та Порядку №1034 не передбачено
можливості визнання контролюючими
органами та списання податковими
органами податкового боргу, що виник за
непогашеними узгодженими податковими
зобов'язаннями, які є предметом
судового оскарження й провадження по
яких не завершено.

Крім того, через непогашення
податкового зобов»язання ОСОБА_3 виник
податковий борг, і рішення про
стягнення якого (постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2007 року) було зупинено ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 02.10. 2008 року до розгляду справи по
суті (18.02.2010 року постанова залишена без
змін).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.05. 2010 року справу
допущено до провадження Верховного
суду України за винятковими
обставинами, зупинивши дію вказаних
вище постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2007 року та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.02.2010 року.

Постанова Верховного суду України від
18.03.2012 року отримана ними 19.04.2012 року.

Саме з цієї дати, на погляд апелянта,
слід рахувати строк -1095 днів для
примусового стягнення спірної суми.

Із врахуванням термінів, на які
ухвалами Вищого адміністративного
суду було зупинено виконання рішення
суду апеляційної та касаційної
інстанції, пройшло лише 358 днів з
моменту виникнення податкового боргу.
Тобто, період протягом якого можна було
вжити заходів щодо стягнення
податкового боргу (1095 днів з моменту
виникнення податкового боргу) ще не
завершився.

При апеляційному розгляді представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав з зазначених в ній підстав,
доповнивши її письмовими поясненнями з
додатками від 15.102014 року.

Представник позивача вимоги
апеляційної скарги заперечив, вважаючи
ухвалене рішення обґрунтованим та
законним.

Інші учасники судового розгляду в
судове засідання не з»явилися, що
відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не
перешкоджає розгляду справи за їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Тернопільською митницею податковими
повідомленнями від 23 березня 2007 року за
№006 та №007 визначено СПД - фізичній
особі ОСОБА_3 податкові зобов'язання з
податку на додану вартість та ввізному
миту на загальну суму 157279,17 грн., які в
подальшому позивачем були оскаржені до
господарського суду Тернопільської
області.

Постановою господарського суду
Тернопільської області у справі
№12/84-1564 від 25.06.2007р. позов СПД - фізичної
особи ОСОБА_3 задоволено та скасовано
податкові повідомлення Тернопільської
митниці №006 та №007 від 20.03.2007р.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2007р. по
справі №22а-3208/07 скасовано постанову
суду першої інстанції від 25.06.2007р., а в
позові СПД ОСОБА_3 відмовлено.

Тернопільською митницею листом від
14.04.2008 року за №8/1-2877 надіслано на
адресу Тернопільської ОДПІ подання від
11.04.2008р. №1, №2, а листом від 26.05.2008р.
№8/1-3887 надіслано подання за №4, №5 від
26.05.2008р. для здійснення податковим
органом заходів з погашення
податкового боргу через несплату
платником податків узгоджених сум
податкових зобов'язань у встановлені
терміни.

Ухвалами Вищого адміністративного
суду України від 02.10.2008р. та від 20.01.2009р.
зупинено виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2007р. у
справі №12/84-1564 до закінчення розгляду
касаційної скарги СПД ОСОБА_3

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.02.2010 року постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2007р.
залишено без змін, а касаційну скаргу
СПД ОСОБА_3 без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду України від
19.05.2010 року скаргу СПД ОСОБА_3 про
перегляд за винятковими обставинами
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 18.02.2010 року допущено до
провадження за винятковими
обставинами, виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2007р. та
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 18.02. 2010 року зупинено до
розгляду справи по суті.

13.03.2012 року постановою Верховного Суду
України в задоволенні скарги СПД
ОСОБА_3 про перегляд за винятковими
обставинами ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.02.2010 року відмовлено.

09.02.2011 року позивач на адресу
Тернопільської митниці позивач
надіслав листа з проханням податковий
борг на загальну суму 157279,17 грн., який
виник на підставі податкових
повідомлень Тернопільської митниці
від 20.03.2007р. №006 та №007 визнати
безнадійним та з метою його списання
звернутися до Тернопільської ОДП1 в
порядку, встановленому п. 4.2 Порядку
списання безнадійного податкового
боргу платників податків від 24.12.2010р.
№1034 шляхом подання відповідної
довідки.

Тернопільська митниця листом від
02.03.2011р. за №8/1.1-1289 відмовила позивачу у
визнанні боргу безнадійним з огляду на
відсутність правових підстав такого
визнання.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
строк давності в 1095 днів, сплив , а тому
відмова Тернопільської митниці у
визнанні такого боргу безнадійним є
протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він відповідає правильно встановленим
обставинам справи та нормам права.

Як видно з матеріалів справи,
Тернопільська митниця, як і податковий
орган, з питанням про стягнення
спірних сум до суду не зверталася.

Оскаржив податкові повідомлення
митниці про нараховані суми в
загальному на 157279,17 грн. позивач, якому
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2007р.
відмовлено, а відтак виник податковий
борг.

Наявність касаційного оскарження
позивачем цього рішення та наступні
зупинення його Вищим адміністративним
судом України, не позбавляли права
стягувача у встановлений законом
термін звернутися до суду з позовом до
СПД ОСОБА_3 про стягнення такого боргу.

Як видно з матеріалів справи, з позовом
про стягнення даних сум звернувся
прокурор м. Тернополя.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 23 квітня
2010р. по справі №13/88-1996 задоволено позов
прокурора м. Тернополя заявленого в
інтересах держави в особі
Тернопільської ОДПІ та третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Державної митної служби
України, від імені якої діє
Тернопільська митниця про стягнення з
СПД ОСОБА_3 до бюджету 131065,98 грн.
ввізного мита та 26231,19 грн. податку на
додану вартість.

Проте, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 01
липня 2010р. №13/88-1996 рішення
Господарського суду Тернопільської
області від 23 квітня 2010 року про
стягнення з СПД ОСОБА_3 до бюджету 131065,98
грн. ввізного мита та 26231,19 грн. податку
на додану вартість скасовано, а
провадження у справі №13/88-1996 припинено
на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України в
зв'язку з непідвідомчістю даного спору
господарському суду.

Відповідно до приписів ст. 101
Податкового кодексу України списанню
підлягає безнадійний податковий борг,
у тому числі пеня та штрафні санкції,
нараховані на такий податковий борг.
Під терміном "безнадійний" розуміється,
крім іншого, податковий борг платника
податків, стосовно якого минув строк
давності, встановлений цим Кодексом.

Щоквартальне списання безнадійного
податкового боргу здійснюють органи
державної податкової служби в порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби.

Наказом ДПА України №1034 від 24.12.2010 року,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 30.12.2010 року за №1429/18724
затверджено Порядок списання
безнадійного податкового боргу
платників податків (надалі Порядок
№1034).

Згідно підпункту 2.1.3 п. 2.1 Порядку №1034
під терміном "безнадійний" податковий
борг слід розуміти податковий борг
платника податків, стосовно якого
минув строк давності, встановлений
статтею 102 Податкового кодексу України.

Пунктом 3.1 Порядку №1034 передбачено, що
визначення сум безнадійного
податкового боргу, що підлягає
списанню органами державної
податкової служби, здійснюється:

на підставі даних автоматизованої
інформаційної системи (далі - АІС), за
станом на день виникнення безнадійного
податкового боргу;

за даними довідки відповідного
контролюючого органу про наявність
безнадійного податкового боргу на день
виникнення безнадійного податкового
боргу.

Приписами п. 3.2 Порядку №1034 визначено,
що у випадку, визначеному в підпункті
2.1.3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку
днем виникнення безнадійного
податкового боргу вважається дата
прийняття рішення керівника
контролюючого органу.

Пунктом 4.4 Порядку №1034 встановлено, що
у випадку, передбаченому підпунктом 2.1.3
пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган
державної податкової служби здійснює
процедури щодо проведення списання
безнадійного податкового боргу
відповідно до вимог пунктів 4.2, 4.3
розділу IV цього Порядку.

Згідно п. 4.2 згаданого Порядку, за
результатами розгляду відповідних
документів з метою списання
безнадійного податкового боргу
контролюючий орган за місцем обліку
такого боргу (якщо контролюючий не є
органом державної податкової служби)
звертається до органу державної
податкової служби за місцем обліку
платника податків.

До звернення додаються: довідка про
наявність безнадійного податкового
боргу, яку оформлено на бланку
відповідного контролюючого органу за
формою згідно з додатком 1; копії
документів, згідно з якими податковий
борг визнано безнадійним.

Пунктом 102.4. ст. 102 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі якщо
грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у п. 102.1
цієї статті, податковий борг, що виник у
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні такого грошового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
з дня виникнення податкового боргу.

Як встановлено судом першої інстанції,
не заперечується сторонами та
підтверджується наявними в матеріалах
справи поданнями Тернопільської
митниці від 11.04.2008р. №1, №2 та №4, №5 від
26.05.2008р., податковий борг СПД ОСОБА_3 з
ввізного мита в сумі 131065,98 грн. та
податку на додану вартість в сумі 26231,19
грн. виник 08.01.2008р.

Виходячи з положень п. 102.4. ст. 102
Податкового кодексу України строк
давності протягом якого міг бути
стягнутий з СПД ОСОБА_3 податковий борг
з ввізного мита в сумі 131065,98 грн. та
податку на додану вартість в сумі 26231,19
грн. закінчився 08 січня 2011 року.

Посилання апелянта на зупинення Вищим
адміністративним судом України та
Верховним Судом України виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2007р. та
не закінчення судових процедур
(наявність у Верховному Суді України
скарги позивача про перегляд за
винятковими обставинами ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.02.2010 року), як на підставу відмови у
позові, не заслуговують на увагу.

Так, згідно п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» в
редакції чинній на дату виникнення
податкового боргу, при зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України
постанова чи ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Таким чином, зупинення виконання
судового рішення не змінює порядку
набрання цим рішенням законної сили, а
з моменту проголошення ухвали суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позову про скасування
податкових повідомлень зобов'язання
визначені ними є узгодженими.

До 01.01.2011 року строки стягнення
податкового боргу визначалися пп. 15.2.1
п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами». З 01.01.2011 року строки
давності та їх застосування визначені
ст. 102 Податкового кодексу України.

Пунктом 102.2 даної статті визначено
випадки, які надають право на стягнення
податку без дотримання строку
давності, визначеного у частині першій
цієї статті, а пунктом 102.3 встановлено
випадки зупинення відліку строку
давності.

Оскарження грошових зобов'язань, в
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні яких виник податковий борг, а
також зупинення виконання судових
рішень не є підставою для стягнення
податкового боргу без дотримання
строку давності чи для зупинення його
відліку.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що зупинення
виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2007р. по справі №22а-3208/07 не
забороняло стягнення боргу в судовому
порядку, оскільки, право на розгляд
справи в адміністративному суді
гарантується ч. 4 ст. 6 КАС України.

Відтак відмова у списанні такого боргу
є протиправною, а задоволення позовних
вимог в оскарженій частині є
обґрунтованою.

При цьому, колегія суддів бере до уваги
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2013 року,
якою позов Тернопольської ОДПІ до СПД
ОСОБА_3 про стягнення цих же сум
залишено без розгляду за пропуском
строку звернення до суду.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Тернопільської
митниці залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року у справі №2а-697/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 04.11.2014
року.