Справа № 810/157/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/157/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника відповідача
Білько В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства "Вишгороденергобудтранс"
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області до Приватного
акціонерного товариства
"Вишгороденергобудтранс" про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Вишгороденергобудтранс» про
стягнення коштів з рахунків платника в
розмірі 69817,51 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
позов задовольнити.

В судове засідання з'явився
представник відповідача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник позивача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Приватне акціонерне товариство
«Вишгороденергобудтранс» є юридичною
особою, зареєстрованою Вишгородською
районною державною адміністрацією
Київської області 14.06.1994, перебуває на
обліку в органах податкової служби з
24.05.1996 як платник податків.

Позивач, посилаючись на те, що згідно з
даними податкового обліку у
відповідача утворилась заборгованість
перед бюджетом з земельного податку, з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток приватних підприємств,
звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог, а також про наявність підстав
для розстрочення грошового
зобов'язання, при цьому врахував те, що
відповідач у запереченнях визнав
податковий борг в сумі 67789,46 грн. та
просив розстрочити грошове
зобов'язання, зважаючи на його тяжке
матеріальне становище.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, судова колегія зазначає
наступне.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК
України, податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відтак, сума податкового зобов'язання,
яка не була сплачена своєчасно, набуває
статусу податкового боргу.

Судом першої інстанції встановлено, що
за товариством обліковується
податковий борг з земельного податку, з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток приватних підприємств на
загальну суму 69817,51 грн.

Так, зокрема, відповідачем було подано
до податкового органу податкові
декларації з податку на додану
вартість, в яких самостійно визначено
суму, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за період з липня по
грудень 2012 року, відповідно до яких
податковий борг відповідача перед
бюджетом з ПДВ становить 7486,00 грн. (а.с.
12-17).

Також, судом встановлено, що в грудні 2012
року позивачем проведено камеральну
перевірку податкової звітності ПрАТ
«Вишгороденергобудтранс» з податку на
прибуток, за результатами якої
складено Акт від 26.12.2012 №2249/15-116/04630703
(а.с. 18), на підставі якого Вишгородською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 15.01.2013 №,
згідно з яким визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 1020,00 грн. (а.с. 20)

Матеріалами справи підтверджується, що
вказане податкове
повідомлення-рішення було отримано
відповідачем 18.01.2013, про що свідчить
копія рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 21 зворот).

Згідно облікової картки відповідача
переплата по податку на прибуток
підприємств становить 4,11 грн.

На виконання вимог п.п.6.2.1 п. 6.2 ст.6
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», який був чинним до набрання
чинності Податковим кодексом України,
позивачем було складено та направлено
платнику податків податкові вимоги від
06.05.2009 №1/368 на суму 7416,98 грн., вимога
отримана представником ПрАТ
«Вишгороденергобудтранс» 06.05.2009 та
вимога від 10.06.2009 № 2/508 на суму 16754,12 грн.,
вимога отримана представником ПрАТ
«Вишгороденергобудтранс» 10.06.2009 (а.с. 22).

10.07.2009 податковим органом прийнято
рішення № 59 про стягнення коштів та
продаж інших активів ПрАТ
«Вишгороденергобудтранс» в рахунок
погашення його боргу.

У зв'язку з цим, податковий борг
відповідача перед бюджетом з податку
на прибуток приватних підприємств
становить 1015,89 грн.

Крім того, з матеріалів справи судом
вірно встановлено, що відповідачем
було подано до податкового органу
податкову декларацію з плати за землю
за липень-грудень 2012 року, відповідно
до якої визначено зобов'язання з
орендної плати за землю в розмірі 59314,50
грн. (а.с. 10-11).

Відповідно до вимог п.п.129.1.1 ст. 129
Податкового кодексу України
відповідачу за несвоєчасну сплату
податкового боргу по орендній платі за
землю нараховано пеню, розмір якої
становить 2001,12 грн.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції встановлено, що податковий
борг відповідача перед бюджетом з
земельного податку становить 61315,62 грн.

Однак, у встановлений Податковим
кодексом України строк відповідачем
самостійно узгоджену суму податкового
зобов'язання в повному обсязі не
сплачено і на час розгляду позову по
суті доказів про сплату податкової
заборгованості відповідачем суду не
подано.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
кодексом України.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38
Податкового кодексу України,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Кодексу, податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з приписами підпунктів 16.1.3 та
16.1.4 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно
(пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу
України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України,
передбачено, що сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Відповідно до пунктів 59.1 та 59.5 статті 59
цього Кодексу, у разі, коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення
(пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу
України).

У разі, коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Отже, враховуючи наведені вище
обставини, судом першої інстанції
вірно встановлено загальна сума
податкового боргу, що підлягає сплаті
відповідачем, становить 69817,51 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

На час ухвалення судом постанови у
даній справі доказів про сплату
зазначеної суми відповідачем суду
надано не було.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення вимог
позивача.

При цьому колегія суддів враховує
також, що відповідач в запереченнях
проти позову визнав податковий борг у
розмірі 67789,46 грн.

В той же час, доводи апелянта про
відсутність підстав для нарахування
пені у сумі 2001,12 грн. з плати за землю,
оскільки податкове
повідомлення-рішення вручено не було,
колегія суддів оцінює критично, так як
пеня нарахована у зв'язку із
несвоєчасною сплатою плати за землю на
підставі поданої відповідачем
податкової декларації з плати за землю
за липень-грудень 2012 року (а.с. 10-11),
податкове повідомлення-рішення не
приймалося.

Крім того, колегія суддів не приймає до
уваги надане відповідачем до
апеляційної скарги рішення
Вишгородської міської ради від 28.10.2011 №
15/7, оскільки в силу вимог частини 2
статті 195 КАС України суд апеляційної
інстанції може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Зазначене рішення ради апелянт суду
першої інстанції не надав, при цьому
будь-яких обґрунтувань щодо
неможливості подання цього доказу до
суду першої інстанції, у апеляційній
скарзі не навів, тому підстави для
визнання обґрунтованим ненадання
вказаного рішення суду першої
інстанції у колегії суддів відсутні.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
судова колегія дійшла висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Вишгороденергобудтранс" на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області до Приватного
акціонерного товариства
"Вишгороденергобудтранс" про стягнення
коштів - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 10
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.