Справа № П/811/3370/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
Справа № П/811/3370/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого -судді Мирошниченка В.С.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
приватного підприємства
"Підйомно-транспортне обладнання" до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Кіровоградській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Кіровоградській області (далі
ОДПІ ГУ Міндоходів), з урахуванням
уточнення до позовної заяви, про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
21.02.2014 р. №, яким збільшено грошове
зобов'язання по податку на додану
вартість у розмірі 13542,00 грн., в тому
числі за основним платежем - 10834,00 грн.
та нарахованої штрафної (фінансової)
санкції у сумі 2708,00 грн., а також
визнання протиправним з моменту
винесення та скасування податкової
вимоги від 01.10.2014 №1190-25, якою збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг), в
розмірі 1138,19 грн. за штрафними
санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що не допускав порушень при
формуванні податкового кредиту з ПДВ, а
тому вважає податкове
повідомлення-рішення таким, що не
відповідає чинному законодавству.
Також, в період оскарження податкових
повідомлень - рішень в судовому порядку
вони вважаються відкликаними, а тому
відповідачем протиправно сформована
податкова вимога, якою збільшені
штрафні санкції у зв'язку з несплатою
заборгованості по оскаржуваному
рішенню.

Відповідачем до суду подано
заперечення на позовну заяву
відповідно до змісту якого, позов ним
не визнається у повному обсязі з огляду
на те, що господарські операції на
думку відповідача, не носять реального
характеру.

На підставі усної ухвали суду, та
занесеною до журналу судового
засідання від 07.11.2014р., розгляд справи
проведено в порядку письмового
провадження у відповідності до ст.122
КАС України.

Заслухавши пояснення представників
стоін у судовому засіданні 07.11.14р.,
дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у період з 31.12.2013р.
по 13.01.2014р. посадовими особами
відповідача проведена позапланова
документальна невиїзна перевірка
позивача з питань відображення в
податковому обліку операцій із
здійснення взаємовідносин з ТОВ
«Міратон-Лідер» за період з 01.03.2013р. по
31.03.2013р., за наслідками якої складено
акт від 13.01.2014р. за № 13/22-10/36686612 (а.с.37-53).

Як вбачається з письмових заперечень
відповідача та вказаного акту, в ході
перевірки виявлено порушення:

- ч. 1 ст. 203, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ПП «ПТО», і як
наслідок не спричиняють реального
настання правових наслідків, а отже -
мають ознаки нікчемності та є
нікчемними по ланцюгу до
«вигодонабувача»;

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, пп. 198.2 ст.
198 Податкового кодексу України в
частині оподаткування податком на
додану вартість безтоварних операцій
по ланцюгу постачання товару,
робіт/послуг з контрагентами, а саме,
завищено податковий кредит всього в
сумі 10834 грн., у тому числі за І квартал
2013 р. в сумі 10834 грн. (а.с. 53).

На підставі акту перевірки, 21.02.2014р.
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено грошове зобов'язання по
податку на додану вартість у розмірі
13542,00 грн., в тому числі за основним
платежем - 10834,00 грн. та нарахованої
штрафної (фінансової) санкції у сумі
2708,00 грн. (а.с. 54).

Позиція податкового органу про
недійсність правочинів ґрунтується на
висновку Акту перевірки ТОВ
«Міратон-Лідер» (а.с. 186-196).

Відповідно до пп.198.1. ст.198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пп.198.2. ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Згідно пп. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Міратон-Лідер» (постачальник) та
позивачем (покупець) укладено договір
поставки товару від 05.03.2013р. №05-03/13 (а.с.
22-23).

Згідно умов договору, постачальник
здійснює поставку товару згідно
специфікацій, автотранспортом
постачальника (а.с. 22-23).

На підтвердження отримання та оплати
товару (швелерів, уголків, листів,
кронштейну кріплення кабіни на мосту)
позивачем надано специфікації (а.с. 24-25),
рахунки-фактури (а.с. 26,31), видаткові
накладні (а.с. 29,34), банківські виписки
про оплату (а.с. 27,30,32).

ТОВ «Міратон-Лідер» виписані позивачу
податкові накладні за березень 2013 р. на
загальну суму ПДВ 10833,86 грн., які
відповідають вимогам ст. 201 ПК України
(а.с. 28,33).

В подальшому позивачем було включено
до податкового кредиту, в тому числі 10834
грн. (а.с. 172).

У позивача наявне приміщення для
ведення господарської діяльності (а.с.
18-21). Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, позивач займається
виробництвом підіймального та
вантажно-розвантажувального
устаткування (а.с. 56).

На підтвердження транспортування
металевих виробів від ТОВ
"Міратон-Лідер" представником позивача
надані товарно- транспортні накладні (
а.с.200-203).

Після здійснення технологічних
операцій з отриманими запчастинами,
вироблений товар позивачем в
подальшому, відповідно до договорів
був реалізований ТОВ
"Підйомно-транспорте устаткування", ТОВ
"Виробниче об'єднання
"Підйомспецтехніка" (а.с. 103-144).

Щодо визнання договорів між позивачем
та ТОВ «Міратон-Лідер» нікчемними, то
суд, надавши оцінку представленим
доводам дійшов висновку про
відсутність у податкового органу
підстав для цього. Суд вважає за
необхідне зазначити, що при визнанні
договорів нікчемними податковим
органом не дотримано приписів
законодавчих норм, тобто не
встановлено вини та умислу позивача,
спрямованих на заволодіння державним
майном, порушення публічного порядку,
не надано доказів про умисність
укладання угод з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. А безтоварність
здійснених позивачем господарських
операцій, на що посилається відповідач,
не підтверджена у встановленому
законом порядку жодним доказом, сам
висновок носить характер припущення.

Таким чином, суд, перевіривши
відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 2 КАС
України податкове
повідомлення-рішення від 21.02.2014 р.
№, дійшов висновку, що воно
прийнято з порушенням принципу
законності та обґрунтованості, а тому
підлягає скасуванню.

Також, незважаючи на судове оскарження
податкового повідомлення-рішення від
21.02.2014 р. №, відповідач виніс
податкову вимогу від 01.10.2014р. №1190-25,
якою збільшено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 1138,19 грн. за штрафними
санкціями.

Відповідно до положень п. 56.18. ст. 56 ПК
України при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем податкова вимога від
01.10.2014р. №1190-25 надіслана позивачу на
неузгоджене грошове зобов'язання, а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, сплачений
позивачем судовий збір у розмірі 182,70
грн. підлягає присудженню з Державного
бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській від 21.02.2014 р. №,
яким збільшено грошове зобов'язання по
податку на додану вартість у розмірі
13542,00 грн., в тому числі за основним
платежем - 10834,00 грн. та нарахованої
штрафної (фінансової) санкції у сумі
2708,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу від 01.10.2014р. №1190-25,
якою збільшено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг), в розмірі 1138,19 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Присудити приватному підприємству
«Підйомно-транспортне обладнання», , судовий збір у розмірі 182,70
грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення постанови, а у разі
відкладення складання постанови в
повному обсязі, а також її прийняття у
письмовому провадженні, - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
В.С.
Мирошниченко