Справа № 233/3582/14-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 233/3582/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 22.07.2014р. по
справі № 233/3582/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

30.05.2014 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області в якому
просив:

- визнати неправомірним нарахування
Управлінням Пенсійного фонду в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області, з 01 січня 2014
року, додаткової пенсії позивача за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.50 та державної пенсії по
інвалідності відповідно до ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області видати розпорядження про
перерахунок та виплату державної
пенсії позивача по інвалідності
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
обсязі не нижче 8 розмірів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи в обсязі 75%
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
відповідно до ст.ст.50, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з 01 січня
2014 року.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22.07.2014 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Визнано неправомірним нарахування та
виплату ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного
фонду України у м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
всупереч положень ст. ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області провести перерахунок з 01 січня
2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліду
ІІ групи, 1-ї категорії, державної
пенсії на підставі ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в обсязі не
нижче 6 розмірів прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22.07.2014 року по справі № 233/3582/13-а за
позовом ОСОБА_1, постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги з посиланням на рішення
Конституціного Суду України від 25.01.2012
року по справі № 3-рп/2012 вказує на
наявність у Кабінету Міністрів України
права регулювання питання здійснення
соціальних виплат та допомоги в межах
фінансових ресурсів, передбачених
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік". Зазначив, що у
розумінні Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2014 року № 65
"Про економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету" соціальні
виплати, перерахунок яких є предметом
позову по даній справі, здійснюються з
урахуванням ресурсної забезпеченості
загального фонду державного бюджету,
наявних та прогнозних залишків коштів
на єдиному казначейському рахунку,
зареєстрованих бюджетних зобов'язань
та пріоритетності проведення видатків,
і не відносяться до видатків, платежі
за якими здійснюються Державним
казначейством першочергово. З огляду
на викладене, наполягає на тому, що УПФУ
в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області у спірних відносинах діяло в
межах своїх повноважень, передбачених
чинним законодавством, та в межах
бюджетних асигнувань.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є інвалідом ІІ
групи безстроково, призначеної згідно
з Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", має статус ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії
(а.с.6, 7).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ у м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі, як одержувач пенсії по
інвалідності ІІ групи згідно Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що не
оспорюється відповідачем.

З 01 січня 2014 року УПФУ у м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі проводив нарахування та виплату
позивачу ОСОБА_1 пенсії в розмірі 2688,98
грн., у тому числі:

- 1879,78 грн. - основний розмір пенсії;

- 379,60 грн. - додаткова пенсія інвалідам
ІІ групи внаслідок ЧАЕС (ст. 49);

- 379,60 грн. - підвищення інвалідам армії
прирівняним до інвалідів війни ІІ
групи (1 категорії);

- 50,00 грн. - щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття інвалідам війни.

07.02.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області із заявою, в
якій просив здійснити перерахунок
основної частки його пенсії по
інвалідності, внаслідок
Чорнобильської катастрофи з
обчисленням її у обсязі 8 мінімальних
пенсій за віком, і додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з
обчисленням її у обсязі 75% мінімальної
пенсії за віком, визначених із
законодавчо встановленого
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність.

В задоволені заяви ОСОБА_1 від 07 лютого
2014 року про перерахунок та виплату йому
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", листом УПФУ у м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі від 20 лютого 2014 року було
відмовлено (а.с.4-5).

Не погодившись з відмовою відповідача
щодо перерахунку пенсії, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
оскарження дій відповідача та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії в розмірі,
передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням ст.67 цього
Закону (в редакції, чинній до внесення
змін Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"), а
відповідач неправомірно відмовив у
проведенні перерахунку даних пенсій за
період з 01.01.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
зазначених пенсій за період з 01.01.2014
року, а також зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок за
вказаний період та забезпечити виплату
державної та додаткової пенсій
відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням ст.67 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008,) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам другої групи - 75 мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Колегія суддів зазначає, що
положеннями Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) не було передбачено
обмежень щодо застосування ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
01.01.2014 року має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З приводу посилань відповідача на
норми Постанови Кабінету Міністрів
України № 65 від 01.03.2014 року "Про
економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету", відповідно
до яких соціальні виплати державної та
додаткової пенсії особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", не відносяться до
першочергових видатків бюджету та
здійснюються з урахуванням ресурсної
забезпеченості загального фонду
державного бюджету, колегія суддів
зазначає, що вказана постанова не є
спеціальним нормативним актом з питань
пенсійного забезпечення та не
встановлює конкретних обмежень
розміру вказаних соціальних виплат.

Крім того, слід вказати, що відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
зазначає, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві в період з 01.01.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не вищевказана постанова Кабінету
Міністрів України від 01.03.2014 року № 65.

Слід також відмітити, що з урахуванням
періоду, за який позивач просить суд
зобов'язати відповідача перерахувати
йому пенсію - з 01.01.2014 року, вказана
постанова від 01.03.2014 року була прийнята
Кабінетом Міністрів України пізніше,
ніж виникли спірні правовідносини, а
тому не підлягає застосуванню до них.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22.07.2014р. по справі № 233/3582/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Ральченко І.М.