Справа № 2а/10478/12/0170/2
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2014 року 09 год. 47 хв.
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: Головуючого - судді
Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
«Торгівельно-комерційне підприємство
«Кримторг» до Державної податкової
інспекції у м. Євпаторія Автономної
Республіки Крим Державної податкової
службипро визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 18 вересня 2012
Товариство з обмеженою
«Торгівельно-комерційне підприємство
«Кримторг» (далі - позивач, ТОВ «ТКП
«Кримторг») звернулося до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Євпаторії
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 18 вересня 2012
Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року у
«Кримторг» задоволений частково, а
саме: визнано протиправним і скасовано
податкове повідомлення-рішення від
податкового зобов'язання по податку на
прибуток в сумі 2 700, грн. і застосуван-ня
штрафних санкцій в сумі 243 грн., та
визнано протиправним і скасовано
податкове повідомлення-рішення від
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 27 000, грн. і
застосування штрафних санкцій в сумі 1
Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року по справі №
«Кримторг» та ДПІ у м. Євпаторії АРК ДПС
були задоволені частково, а саме:
скасовано постанову суду першої
інстанції від 29 жовтня 2012 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог підприємств про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.09.2012р. №
податкового зобов'язання по податку на
прибуток в сумі 106 817,00 грн. і
застосування штрафних санкцій в сумі 9
701,25 грн. та про визнання протиправним і
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.09.2012р. №
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 85 453,00 грн. і
застосування штрафних санкцій в сумі 5
724,25 грн., і прийнято нове рішення про
часткове задоволення позову. Даним
судовим рішення від 15 травня 2013 року
суд апеляційної інстанції: визнав
протиправним та скасував податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2012р. №
податкового зобов'язання по податку на
прибуток в сумі 106 817,00 грн. і
застосування штрафних санкцій в сумі 9
701,25 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2012р. №
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 85 453,00 грн. і
застосування штрафних санкцій в сумі 5
724,25 грн., а в іншій частині постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 29
жовтня 2012 року - залишив без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03 квітня 2014 року за №
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року та постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 29
жовтня 2012 року скасовано, а справу №
інстанції на новий розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.
Суд касаційної інстанції, скасовуючи
судові рішення та направляючи справу
на новий судовий розгляд, виходив з
того, що судами попередніх інстанцій не
досліджено обставин, що підтверджують
або спростовують реальність
здійснення самих господарських
операцій між позивачем та
контрагентом, можливостей контрагента
щодо виконання укладених з позивачем
договорів, фактичної оплати податку в
ціні товару, рух активів в процесі
здійснення господарських операцій з
відповідним документальним
підтвердженням, факт реєстрації
контрагента позивача в якості платника
податку, а також питання формування
позивачем валових витрат в спірному
періоді в розрізі із понесеними
витратами на виконання господарських
операцій із вищевказаним контрагентом
та їх зв'язок з господарською
Висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи (ч. 5 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Зокрема, в тексті своєї ухвали від 03
квітня 2014 року Вищий адміністративний
суд України вказав на необхідність
повного і всебічного з'ясування всіх
фактичних обставин у даній справі,
шляхом витребування у сторін
додаткових доказів та надання оцінки
вже наявним у справі матеріалам, а
також надання правової оцінки в
контексті спірних правовідносин
вироку Київського районного суду
Автономної Республіки Крим від 10
квітня 2013 року, яким була затверджена
угода про визнання винуватості ОСОБА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу
України.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 червня 2014 справу
№ 2а/10478/12/0170/2 прийнято до
провадження суддею Дегтярьовою О.В.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що висновки
Акта ДПІ у м. Євпаторія АРК ДПС від
30.08.2012р. № 1292/22-01/30274164, складеного за
результатами проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ТКП «Кримторг» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на прибуток і
податку на додану вартість при
здійсненні взаємовідносин з КП
«Альянс» (ідентифікаційний код 32468182) за
період з 01.01.2009р. по 31.03.2012р.,
документально та нормативно не
підтверджуються. Зокрема, позивач
наголошує на тому, що сформована в ході
проведення зазначеної документальної
перевірки контролюючим органом
позиція щодо нікчемності
господарських правочинів, укладених
між ТОВ «ТКП «Кримторг» і КП «Альянс» (а
саме: договорів щодо надання
маркетингових, інформаційних і
консалтингових послуг від 09.08.2010р. №
09/082010, від 18.10.2010р. № 18/10/2010, договору про
надання маркетингових послуг з
дослідження ринку вугільної
промисловості України від 04.02.2011р. №
04/02/2011-2 та від 18.10.2010р. № 18/10/2010, договору
щодо виконання
будівельно-оздоблювальних і ремонтних
робіт в офісі Товариства від 17.01.2011р. №
17/01/2011) фактично ґрунтується на
неналежних доказах. Натомість
реальність виконання вказаних
правочинів підтверджується всіма
необхідними та належним чином
оформленими первинними і
розрахунковими документами, а мета
щодо укладення таких правочинів
безпосередньо пов'язана із
господарською діяльністю ТОВ «ТКП
«Кримторг» (а саме: основним видом
діяльності підприємства за КВЕД є
оптова торгівля іншими машинами та
устаткування (51.87.0), зокрема
промислового обладнання). Таким чином,
позивач переконаний, що у нього були
наявні всі законні підставі для
формування сум валових витрат і
податкового кредиту за результатами
господарських операцій з
підприємством КП «Альянс».

Відповідач, у свою чергу проти позову
заперечував, подавши до канцелярії
суду письмові заперечення та додаткові
документи. В обґрунтування своєї
позиції відповідач зазначає, що ДПІ у
м. Євпаторії АРК ДПС була проведена
документальна виїзна позапланова
перевірка ТОВ «ТКП «Кримторг»
(ідентифікаційний код 30274164) з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток та податку на додану вартість
при взаємовідносинах з КП «Альянс»
(ідентифікаційний код 32468182) за період з
01.01.2009р. по 31.03.2012р., за результатами якої
складений Акт перевірки від 30.08.2012р. №
1292/22-01/30274164. Згідно висновків даного
Акта ТОВ «ТКП «Кримторг» допустило
порушення норм п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (в редакції Закону
України № 283/97-ВР від 22.05.1994р.) і п. 44.1 ст.
44, п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження цим
підприємством податку на прибуток в
сумі 109 571,00 грн., а також норм п. 1.7 ст. 1, п.
4.1, п. 4.2. ст. 4, пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (зі
змінами та доповненнями) і п. 198.1, п. 198.3 і
п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що, в свою чергу призвело до
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 112 453,00 грн. На думку
податкової інспекції у Товариства не
було правових підстав для формування
сум валових витрат і податкового
кредиту з податку на додану вартості за
рахунок господарських операцій з
контрагентом КП «Альянс». Оскільки за
даними Акта іншої регіональної
податкової інспекції від 11.04.2012р. №
36/22/32468182 про проведення зустрічної
звірки КП «Альянс» «Ариал» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків (покупцями та
постачальниками) за період з 01.01.2009р. по
31.03.2012р. фактично господарська
діяльність такого підприємства не мала
реального характеру. З урахуванням
цього ДПІ у м. Євпаторії АРК ДПС на
підставі Акта перевірки винесено
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 18.09.2012р. №
та № , якими позивачу
визначено до сплати грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість та податку на прибуток.

В судових засіданнях, призначених у
даній справі, представник позивача не
з'явився, належним чином повідомлений
про дати, час і місце судових засідань,
та направив на адресу суду заяви про
проведення судових засідань за
відсутності представника
підприємства..

Представник відповідача в призначених
судових засіданнях заперечував проти
позовних вимог та просив відмовити в їх
задоволенні.

04 серпня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі
норми ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

В ході судового розгляду було
встановлено, що в серпні 2012 року
працівником ДПІ у м.
Євпаторія АРК ДПС була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «ТКП «Кримторг»
(ідентифікаційний код 30274164) з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток та податку на додану вартість
при взаємовідносинах з КП «Альянс»
(ідентифікаційний код 32468182) за період з
01.01.2009р. по 31.03.2012р., за результатами якої
складений Акт перевірки від 30.08.2012р. №
1292/22-01/30274164 (далі - Акт перевірки).

Перелік документів, що були
використані перевіряючим в ході
проведення вказаної документальної
перевірки наведений на стор. 5 - 6 Акта
перевірки.

Під час проведення перевірки
працівником відповідача встановлено
випадки неправомірного віднесення ТОВ
«ТКП «Кримторг» до складу податкового
кредиту за звітні періоди серпень,
жовтень і грудень 2010 року та лютий 2011
року сум податку на додану вартість в
розмірі 172 461,67 грн. на підставі
податкових накладних (перелік яких
наведений на стор. 14 Акта перевірки), що
виписані КП «Альянс» (ідентифікаційний
код 32468182) у зв'язку з наданням послуг
(договори на проведення маркетингових,
інформаційних і консалтингових послуг
від 09.08.2010р. № 09/08/2010 та від 18.10.2010р. №
18/10/2010, договори на проведення
маркетингових досліджень ринку
вугільної промисловості України від
04.02.2011р. № 04/02/2011-2 та від 18.10.2010р. № 18/10/2010)
та виконання підрядних робіт (договір
на будівельно-оздоблювальні і ремонтні
роботи від 17.01.2011р. № 17012011/1). З
урахуванням того, що факти завищення
ТОВ «ТКП «Кримторг» податкового
кредиту за жовтень 2010 року в сумі 33 341,67
грн. та за грудень 2010 року в сумі 26 666,67
грн. зафіксовані в Акті від 05.08.2011р. №
1655/23-2/30274164 за результатами попередньої
документальної перевірки, для
визначення суми податку на додану
вартість по завершенню поточної
перевірки перевіряючим враховувалися
лише місяці серпень 2010 року і лютий 2011
року.

Також на підставі вказаних правочинів
з КП «Альянс» перевіряєме підприємство
сформувало валові витрати на загальну
суму 439 597,00 грн., в т.ч. за 3-и квартали 2010
року в сумі 152 267,00 грн., за 2010 рік - 152 267,00
грн., за 1-ий квартал 2011 року - 275 000,00 грн.,
за 2 - 3-и квартали 2011 року - 4 110,00 грн., за 2
- 4-ий квартали 2011 року - 8 220,00 грн., за 1-ий
квартал 2012 року - 4 110,00 грн. Порядок
обліку сум таких витрат в
бухгалтерському обліку ТОВ «ТКП
«Кримторг» відображено на стор. 7 Акта
перевірки. Крім того, завищення ТОВ
«ТКП «Кримторг» валових витрат за 4-ий
квартал 2010 року в сумі 300 042,00 грн.
зафіксовано в іншому Акті перевірки
від 05.08.2011р. № 1655/23-2/30274164.

На думку перевіряючого договори про
надання послуг та виконання робіт, що
були укладені між зазначеними
підприємствами, є нікчемним, та
фактично укладені з метою завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, а надані до перевірки
податкові накладні - не відповідають
вимогам п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV
і п. 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, оскільки підписні
неуповноваженими на то особами.

Дані висновки перевіряючим були
сформовані на підставі висновків та
відомостей, що викладені в тексті Акта
іншої регіональної ДПІ від 11.04.2012р. №
36/22/32468182 про проведення зустрічної
звірки КП «Альянс» (ідентифікаційний
код 32468182) з питань правомірності
проведених господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин, повноти їх
відображення в податковому обліку з
урахуванням їх виду, обсягу, якості та
розрахунків при здійсненні
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.01.2009р. по 31.03.2012р. Проведення
даної зустрічної звірки ініційовано
постановою ст. слідчого ОВС ГСУ ДПС
України Мазуркевича В.А. від 02.04.2012р. про
призначення зустрічної звірки в рамках
кримінальної справи № 69-0146. При вжитті
заходів по проведенню звірки КП
«Альянс» за своїм місцезнаходженням не
виявлено, документально задекларовані
результати господарських операцій з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями не
підтверджено. Згідно протоколів допиту
звинуваченої ОСОБА_1 від 16.05.2012р.,
21.05.2012р., 23.05.2012р., остання пояснила, що
первинної документації від імені
підприємства КП «Альянс» (директором
якого вона значилася в період з 07.09.2009р.
по 15.11.2010р.) не підписувала. Згідно
протоколу допиту ОСОБА_4 від 16.05.2012р.
(який значився директор КП «Альянс» в
період з 16.11.2010р.) останній вказав про
свою непричетність до реєстрації,
керівництва та
фінансово-господарської діяльності
названого підприємства (в т.ч.
оформлення і підписання первинної
документації).

Крім того, працівником відповідача
було враховано те, що згідно податкової
декларації КП «Альянс» з податку на
додану вартість за січень 2011 року обсяг
поставки (без ПДВ) за вказаний місяць
складав 13 145 079 грн. Основним видом
діяльності «Альянс» значиться
будівництво будівель. При цьому
відповідно до наданого до перевірки
акта приймання виконаних будівельних
робіт за серпень 2010 року по об'єкту офіс
- м. Євпаторія, вул. Інтернаціональна, 117,
оф. 4. обсяг робіт складає 135 000,00 грн. без
ПДВ., що становить лише 1% у загальному
обсязі робіт (135 000/13 145 079=1%), а витрати
праці - 3541 люд/год, тобто, на виконання 1%
обсягу робіт задіяний майже весь
ресурсний потенціал КП «Альянс».

Також, в тексті Акта перевірки
зафіксовано про ненадання ТОВ «ТКП
«Кримторг» до перевірки звітів по
маркетингових, інформаційних і
консалтингових послугах, що на
переконання перевіряючого свідчить
про відсутність зв'язку між
зазначеними послугами і господарською
діяльністю підприємства.

На підставі вищенаведеного в розділі 4
«Висновок» Акта перевірки від 30.08.2012р.
№ 1292/22-01/30274164 перевіряючий вказав про
порушення ТОВ «ТКП «Кримторг» норм п.
5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. № 334/94-ВР
(в редакції Закону України № 283/97-ВР від
22.05.1994р.) і п. 44.1 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.8.1
п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження цим
підприємством податку на прибуток в
сумі 109 571,00 грн. (в т.ч. за 3-й квартали 2010
року на суму 24 380,00 грн., за 2010 рік - 38 067,00
грн., 1-ий квартал 2011 року - 68 750,00 грн., за 2
- 3-й квартали 2011 року - 945,00 грн., за 2 - 4-ий
квартали 2011 року - 1 891,00 грн., за 1-ий
квартал 2012 року - 863,00 грн.), та норм п. 1.7
ст. 1, п. 4.1, п. 4.2. ст. 4, пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.5 п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР
(зі змінами та доповненнями) і п. 198.1, п.
198.3 і п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що, в свою чергу призвело до
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 112 453,00 грн. (в т.ч. за
серпень 2010 року на суму 30 543,00 грн., за
лютий 2011 року - 82 000,00 грн.).

Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
звернувся до ДПІ з відповідними
письмовими заперечення від 10.09.2012р. №
443, проте за результатами розгляду
останніх висновки Акта перевірки
залишені без змін, а заперечення ТОВ
«ТКП «Кримторг» - без задоволення (лист
ДПІ від 17.09.2012р. № 4336/10/22-0112).

18 вересня 2012 року ДПІ у м. Євпаторії АРК
ДПС на підставі зазначеного Акта
перевірки прийняла наступні спірні у
даній справі податкові
повідомлення-рішення:

- за № (форми «Р»), яким визначило
ТОВ «ТКП «Кримторг» до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 120 067,25 грн., в
т.ч. 112 453,00 грн. - основний платіж, 7 614,25
грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- за № (форми «Р»), яким визначило
ТОВ «ТКП «Кримторг» до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 119 520,25 грн., в т.ч. 109
571,00 грн. - основний платіж, 9 949,25 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

При вирішенні даного спору суд
виходить з наступного.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР (в редакції на момент спірних
правовідносин, що існували в період до
01 квітня 2011 року) (далі - Закон № 334/94-ВР),
який був спеціальним законом з податку
на прибуток на момент спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (валові витрати) -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Зазначений пункт містить загальне
визначення валових витрат.

Пункт 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР містить
конкретизацію ознак окремих груп
витрат, що відносяться до валових
витрат.

В силу підпункту 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу підпункту 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону №
334/94-ВР датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з
банківських рахунків платника податку
на оплату товарів (робіт, послуг), а в
разі їх придбання за готівку - день їх
видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Водночас, загальне визначення валових
витрат повинно тлумачитись у
системному зв'язку з визначенням
господарської діяльності, наведеному в
п. 1.32 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, який визначає
господарську діяльність як будь-яку
діяльність особи, направлену на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації
господарської діяльності є регулярною,
постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3
Господарського кодексу України).

У відповідності до п 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України
(застосовується до спірних
правовідносин, що виникли після 01
квітня 2011 року) (далі - ПК України)
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
цього Кодексу).

Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9. п. 5.3.
ст. 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Аналогічна норма містяться в пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 ПК України, якою визначено, що
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Крім цього, у відповідності до п. 1.7 ст. 1
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР
(в редакції на момент спірних
правовідносин, що існували в період до
01 січня 2011 року)(далі - Закон № 168/97-ВР)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Аналогічно відповідно до п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України (в цій
частині застосовується до спірних
правовідносин, що виникли після 01 січня
2011 року) право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону №
168/97-ВР передбачено, що датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту/пунктом 201.11
ст. 201 цього Кодексу.) (абз. 1 пп. 7.4.5 п. 7.5
ст. 7 Закону № 168/97-ВР/абз. 1 п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України).

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 ст. 7 Закону №
168/97-ВР визначено, що податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Обов'язкові реквізити податкової
накладної визначені в пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону № 168/97-ВР.

Абзацом 1 підпункту 7.2.4 пункту 7.2 ст. 7
Закону № 168/97-ВР передбачено, що право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Крім того, зокрема, форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
державної податкової служби (п. 201.2 ст.
201 ПК України), а саме - Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженої Наказом Державної
податкової адміністрації України 21
грудня 2010 року № 969, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29 грудня
2010 року за № 1401/18696, (який набрав
чинності 01 січня 2011 року та був чинний
станом на момент виникнення спірних
правовідносин).

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, як Законом України «Про
податок на додану вартість», так і
Податковим кодексом України, визначено
окремі випадки, за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій (відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
ПДВ. Таким чином, із зазначеного вище
також випливає те, що при дослідженні
факту здійснення господарської
операції, оцінці підлягають відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

При цьому у листі від 02.06.2011р. № 742/11/13-11
Вищий адміністративний суд України
одночасно зазначає, що за відсутності
факту придбання товарів чи послуг або в
разі якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим сама по собі наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції (про що також
було зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011р. № 1936/11/13-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №
996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі - Закон №
996-ХІV), який визначає правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

При цьому згідно норм до п. 2.1 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704, (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі - Положення) яке
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (підприємства),
«господарські операції» - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз викладених норм Закону № 996-ХІV
та норм Положення свідчить про те, що
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11.

В ході судового розгляду також
встановлено, що протягом 2010 року між
ТОВ «ТКП «Кримторг» (Замовник), в особі
директора Клименка В.П., і Колективним
підприємством «Альянс»
(Виконавець/Підрядник), в особі
директорів ОСОБА_1./ОСОБА_4, були
укладені письмові договори щодо
надання послуг і виконання робіт, а
саме:

- аналогічні за змістом договори на
проведення маркетингових,
інформаційних і консалтингових послуг
від 09.08.2010р. за № 09/08/2010 та від 18.10.2010р. №
18/10/2010, а також договір на проведення
маркетингових досліджень ринку
вугільної промисловості України від
04.02.2011р. № 04/02/2011-2. За умовами цих
Договорів (п. 1.1, п. 1.2) Виконавець
зобов'язується виконати та здати
Замовнику, а Замовник, в свою чергу, -
прийняти результати і сплатити
вартість наданих маркетингових послуг.
Обсяг робіт, структура звіту, строки
виконання визначаються актом
виконаних робіт.

Згідно п. 2.1 і п. 3.1 зазначених Договорів
Виконавець зобов'язаний провести
комплексні робот з надання
маркетингових та інформаційних
послуги, проводити аналітичні та
маркетингові дослідження, здійснювати
пошук потенційних покупців - за умовами
договорів від 09.08.2010р. за № 09/08/2010 та від
18.10.2010р. № 18/10/2010, та провести комплексні
роботи з надання послуг з
маркетингових досліджень ринку
вугільної промисловості, здійснювати
пошук потенційних покупців
гірничошахтного обладнання - за умовою
договору від 04.02.2011р. № 04/02/2011-2. Датою
виконання зобов'язань за цим Договором
вважається дата підписання акта
приймання-передачі робіт.

Порядок розрахунку і форми оплати
результатів робіт визначені у п. 4
Договорів. Зокрема, оплата
здійснюється Замовником шляхом
переказу коштів на розрахунковий
рахунок Виконавця у банку чи через касу
підприємства. Підставою для проведення
розрахунку між сторонами є оформлений
акт приймання-передачі робіт. Вартість
робіт розраховується виходячи із
процентної ставки, обумовленої в акті
приймання-передачі виконаних робіт, і
узгодженою обома сторонами.

Строк дії Договору починає свій
перебіг з моменту набрання ним
чинності та триває по мірі надходження
замовлень на комплексні роботи, які в
податному затверджуються актом
приймання-передачі робіт (п. 9.1 даних
Договорів).

Проаналізувавши зміст договорів від
09.08.2010р. за № 09/08/2010 та від 18.10.2010р.
№ 18/10/2010 суд не виявив в текстах
таких договорів жодних посилань на
предмет і напрям аналітичних і
маркетингових досліджень, об'єкти
інформаційних послуг.

На підтвердження фактів надання КП
«Альянс» маркетингових послуг на
користь ТОВ «ТКП «Кримторг» позивач
надав до суду копії наступних
документів:

- рахунків-фактур від 09.08.2010р. № СФ-3061 на
суму 182 720,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 30 453,33 грн.) і
від 18.10.2010р. б/н на суму 200 050,00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 33 341,67 грн.), що не містять
відомостей про П.І.П. і посаду особи, яка
їх підписала, та рахунку-фактури від
30.12.2010р. б/н на суму 160 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ -
26 666,67 грн.). В текстах даних
рахунків-фактур відсутні посилання на
цивільно-правовий договір та/або інші
первинні документи, які стали
підставою для складання цих рахунків;

- актів здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 26.08.2010р. № 2989 на суму 182 720,00
грн. (з ПДВ) і від 18.10.2010р. б/н на суму 200
050,00 грн. (з ПДВ), від 25.02.2011р. б/н на суму 330
000,00 грн. (з ПДВ), оформлених між ТОВ «ТКП
«Кримторг» і КП «Альянс» та підписаних
невідомими особами за результатами
виконання робіт (надання послуг) -
«маркетингове дослідження вугільного
ринку України». В текстах даних актів
відсутні відомості про передачу
Виконавцем Замовнику будь-яких
результатів наданих послуг в
матеріальній формі (тобто, звіту за
результатами наданих послуг), місце
складання цих документів, а також
відомості про реквізити
цивільно-правового договору та/або
іншого первинного документу, які стали
підставою для складання цих актів;

- акта виконаних робіт від 30.12.2010р. б/н
на суму 160 000,00 грн. (з ПДВ), оформленого
між ТОВ «ТКП «Кримторг» і КП «Альянс»
за результатами узгодження вартості
робіт (послуг) маркетингового
дослідження ринку антрацитового
вугілля України. В тексті даного акта
відсутні відомості про реквізити
цивільно-правового договору та/або
іншого первинного документу, які стали
підставою для складання цього акта;

- звіту щодо аналізу та маркетинговим
дослідженням ринку вугілля України 2010
року, який не містить посилань на
реквізити цивільно-правового договору
та/або первинного документу на
виконання якого він був оформлений;

- податкових накладних від 26.08.2010р. № 2989
на суму 182 720,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 30 453,33 грн.)
і від 29.10.2010р. № 3896 на суму 200 050,00 грн. (в
т.ч. ПДВ - 33 341,67 грн.), виписаних від
імені КП «Альянс» на користь позивача і
скріплених початковою цього
підприємства, однак без зазначення
П.І.П. особи, що їх підписала. А також
податкових накладних від 30.12.2010р. № 4805
на суму 160 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 26 666,67 грн.)
і від 25.02.2011р. № 489 на суму 330 000,00 грн. (в
т.ч. ПДВ - 55 000,00 грн.), виписаних від імені
КП «Альянс» на користь позивача, та які
підписані ОСОБА_4 і скріплені печаткою
цього підприємства. В гр. «Номенклатура
товарів/послуг продавця» даних
податкових накладних вказано
«маркетингове дослідження ринку
антрацитового вугілля України»,
«маркетингове дослідження вугільного
ринку України», «маркетингове
дослідження ринку вугільної
промисловості України»;

- договір на будівельно-оздоблювальні
та ремонтні роботи від 17.01.2011р. № 17012011/1,
за умовами якого Підрядник
зобов'язується у встановлені цим
Договором строк виконати
будівельно-оздоблювальні та ремонтні
роботи в офісі, що розташований за
адресою: м. Євпаторія, вул.
Інтернаціональна, 117, а Замовник, в свою
чергу, - прийняти виконані роботи та
сплатити визначену за Договором їх
вартість. Окрім того Підрядник
зобов'язується в процесі виконання
робіт обирати для виконання
субпідрядних робіт будівельні
організації та досліджувати ринок
будівельних та інших матеріалів, інших
виробів будівельного призначення з
наданням такої інформації Замовнику (п.
1.1 і п. 1.2 даного Договору).

Згідно із п. 2.1 і п. 2.3 цього Договору
Підрядник зобов'язаний виконати
передбачені цим Договором роботи у
відповідності до технічної
документації, що визначає обсяг і зміст
таких робіт та інші вимоги до них, а
також кошторису, який визначає ціну
робіт. Забезпечення робіт матеріалами
і обладнанням покладається на
Підрядника. Однак за згодою сторін
Замовник може взяти на себе даний
обов'язок як повністю, так і частково.

Замовник також має право здійснювати
контроль і нагляд за якістю
виконуваних робіт, дотриманням строків
їх виконання, якістю наданих
Підрядником матеріалів, а також
правильністю використання Підрядником
матеріалів Замовника (п. 2.5 Договору).

По закінченню робіт Підрядник передає,
а Замовник приймає за актом виконаних
робіт виконані Підрядником роботи (п.
1.3, п. 3.2 зазначеного Договору).

Відповідно до п. 4.1 зазначеного
Договору оплата виконаних робіт за
даним Договором здійснюється
Замовником в розмірі, що передбачений
кошторисом, шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
Підрядника у банку або шляхом внесення
коштів до каси Підрядника.

На підтвердження факту виконання КП
«Альянс» підрядних робіт на об'єкті ТОВ
«ТКП «Кримторг» позивач надав до суду
копії наступних документів:

- рахунку-фактури від 31.01.2011р. № 308 на
суму 162 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 27 000,00 грн.), в
тексті якого відсутні посилання на
цивільно-правовий договір та/або інші
первинні документи, які стали
підставою для складання цього рахунку;

- довідки про вартість виконаних
будівельних робіт (за формою № КБ-3) на
суму 162 000,00 грн. (в т.ч. робіт відносно
водопроводу та каналізації на суму 135
000,00 грн.), без посилань на реквізити
певного цивільного-правового договору;

- акта здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 31.01.2011р. б/н на суму 162 000,00
грн. (з ПДВ), оформленого між ТОВ «ТКП
«Кримторг» і КП «Альянс» за
результатами проведення
будівельно-оздоблювальних та
ремонтних робіт (без конкретизації
видів та обсягу таких робіт, відомостей
про об'єкт робіт). В тексті даного акта
також відсутні відомості про
найменування і реквізити
цивільно-правового договору та/або
іншого первинного документу, які стали
підставою для складання цього акта;

- акта приймання виконаних будівельних
робіт за січень 2011 року (за формою №
КБ-2в), оформленого між ТОВ «ТКП
«Кримторг» і КП «Альянс» на суму 162 000,00
грн. В тексті якого натомість відсутні
посилання на конкретний об'єкт
будівельних та інших робіт, реквізити
цивільно-правового договору, що став
підставою для складання такого акта.
Також проведення будівельних,
ремонтних та/або інших робіт в системі
водопроводу і каналізації, як це
визначено в довідці про вартість
виконаних будівельних робіт, за
змістом акта приймання виконаних
будівельних робіт не передбачено. З
тексту цього акта не вбачається, а
позивачем в тексті позову додатково не
висвітлено, чиї саме будівельні
матеріали були використанні в ході
виконання робіт;

- податкової накладної від 31.01.2011р. № 210
на суму 162 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 27 000,00 грн.),
виписаної від імені КП «Альянс» на
користь позивача, та яка підписана
ОСОБА_4 і скріплена печаткою цього
підприємства. В гр. «Номенклатура
товарів/послуг продавця» цієї
податкової накладної вказано
«Будівельно-оздоблювальні та ремонтні
роботи».

Інших первинних та інших документів,
оформлених на підставі договорів від
09.08.2010р. за № 09/08/2010, від 18.10.2010р. №
18/10/2010, від 04.02.2011р. № 04/02/2011-2 та від
17.01.2011р. № 17012011/1, зокрема: актів
виконаних робіт (наданих послуг),
рахунків-фактур, - оформлених саме на
підставі зазначених договорів;
документальних доказів руху між
Замовником і Виконавцем документації
(інформаційних матеріалів, звітів за
результатами проведення маркетингових
досліджень і наданих послуг); звітів
про результати наданих маркетингових
послуг; документації на підтвердження
руху між Замовником і Підрядником
будівельних матеріалів і обладнання,
гарантійної документації на певні
матеріали; організаційно-розпорядчих
документів про призначення на
Товаристві особи відповідальної за
здійснення нагляду за проведенням
підрядних робіт і використанням
будівельних матеріалів.

При цьому судом не приймаються до уваги
надані позивачем до матеріалів справи
під час нового розгляду даної справи в
суді першої інстанції копії звітів про
надання маркетингових послуг від
04.02.2011р. та від 09.08.2010р. (в якості
додатків до договорів від 04.02.2011р. №
04/02/2011-2 і від 09.08.2010р. № 09/08/2010) та
технічних завдань на проведення
маркетингових досліджень від 19.05.2010р. і
від 01.04.2010р., оскільки з текстів
перелічених договорів не вбачається
наявність до них додатків, а технічні
завдання - оформлені до виникнення
договірних правовідносин (тобто, до
укладення обох договорів). Більш того
позивач не надав суду жодних
обґрунтованих пояснень з питання
поважності причин неподання таких
документів в ході судового розгляду
даної справи.

Крім того, в якості доказів проведення
розрахунків із названим контрагентом
по договорах позивач надав до суду
копії наступних документів:

- журнал-ордери та оборотно-сальдові
відомості по рахунку бухгалтерського
обліку 631 «розрахунки з вітчизняними
постачальниками» за відповідні
періоди,

- платіжних доручень ТОВ «ТКП
«Кримторг» від 18.10.2010р. № 691 та від
27.10.2010р. № 707 щодо перерахування коштів
на загальну суму 200 050,00 грн. (з ПДВ) на
користь КП «Альянс» в якості оплати за
маркетингові дослідження ринку
вугілля згідно рахунку № 1901 від
18.10.2010р. (який в матеріалах справи
відсутній та не надавався позивачем до
документальної перевірки), - всі
роздруковані з бази «Клієнт-банк» та
без жодних відміток банку про
проведення операцій з переказу коштів.
При цьому оригіналів виписок по
особовому рахунку ТОВ «ТКП «Кримторг»
за відповідні дати з відомостями про
перерахування вказаних сум коштів на
користь КП «Альянс» за наданні послуги,
позивач суду не надав;

- фіскальних чеків КП «Альянс»,
роздрукованих на реєстраторі
розрахункових операцій у
вересні-жовтні 2010 року, січні-квітні 2011
року, у зв'язку з проведенням
розрахункових операцій при наданні
послуг і виконанні робіт за готівкові
кошти, всього на загальну суму 504 720,00
грн. (з ПДВ). В ході аналізу змісту даних
фіскальних чеків судом були враховані
наступні норми чинного законодавства.

В розумінні норм п. 1.2 Положення про
ведення касових операцій в
національній валюті України,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від
15.12.2004р. № 637 (що зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за № 40/10320) «готівкові
розрахунки» - платежі готівкою
підприємств (підприємців) та фізичних
осіб за реалізовану продукцію (товари,
виконані роботи, надані послуги), а
також за операціями, які безпосередньо
не пов'язані з реалізацією продукції
(товарів, робіт, послуг) та іншого
майна; «касові операції» - операції
підприємств (підприємців) між собою
та з фізичними особами, що пов'язані з
прийманням і видачею готівки під час
проведення розрахунків через касу з
відображенням цих операцій у
відповідних книгах обліку. Такими
книгами обліку - касова книга, книга
обліку доходів і витрат, книга обліку
виданих та прийнятих старшим касиром
грошей або книга обліку розрахункових
операцій.

При цьому законодавцем чітко
передбачаються порядок проведення і
способи оформлення касових операцій
(операцій з прийняття та видачі готівки
з каси підприємства) в залежності від
суті самих розрахункових операцій,
тобто - шляхом оформлення відповідних
прибуткових/видаткових касових
ордерів та внесення записів до касової
книги - в разі проведення, зокрема,
розрахункової операції з реалізації
результатів виконаних робіт, або
шляхом проведення розрахункових
операцій із застосуванням реєстратора
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідного
розрахункового документу (фіскального
звітного чеку), та внесення записів до
книги обліку розрахункових операцій -
в разі проведення розрахункових
операцій з реалізації товарів і послуг
(останнє кореспондується з поняттям
«реєстратора розрахункових операцій»,
що міститься в п. 1.2 названого Положення
та в ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, - як
пристрою, в якому реалізовані
фіскальні функції і який призначений
для реєстрації розрахункових операцій
при продажу саме товарів (наданні
послуг), операцій з купівлі-продажу
іноземної валюти та/або реєстрації
кількості проданих товарів (наданих
послуг).

У відповідності до абз. 15 ст. 2 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995р. №
265/95-ВР «розрахунковий документ» - це
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Нормами п. 2.1 Положення про форму та
зміст розрахункових документів,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.12.2000р. № 614 (що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 5 лютого
2001 року за № 105/5296) визначено, що
установлені в даному Положенні вимоги
до змісту розрахункових документів
визначають обов'язкові реквізити
розрахункових документів. У разі
відсутності хоча б одного з
обов'язкових реквізитів, а також
недотримання сфери призначення,
документ не є розрахунковим.

Так, зокрема, п. 3.1 - 3.2 названого
Положення встановлено, що фіскальний
касовий чек на товари (послуги) (далі -
касовий чек) - це розрахунковий
документ, надрукований реєстратором
розрахункових операцій при проведенні
розрахунків за продані товари (надані
послуги). Форма № ФКЧ-1
касового чека наведена в додатку 1.

Касовий чек повинен містити певні
обов'язкові реквізити, в тому числі -
найменування товару (послуги)(що в
розумінні абз. 8 п. 1 цього ж Положення є
словом, поєднанням слів або слова та
цифрового коду, які відображають
споживчі ознаки товару (послуги) та
однозначно ідентифікують товар чи
послугу в документообігу СГ).

Також за умовами п. 2.3 Положення
розрахункові документи, що друкуються
реєстраторами розрахункових операцій
на паперовому носії, можуть містити
додаткові дані про проміжний
підрахунок загальної суми за чеком,
суму здачі та інші дані, зокрема
інформацію, яка визначена технічними
вимогами до спеціалізованих
реєстраторів розрахункових операцій.

Як вбачається з текстів зазначених
фіскальних звітних чеків вони не
містять відомостей про конкретні
найменування послуги та робіт, які були
предметами розрахункових операцій, що,
в свою чергу, не дозволяє
ідентифікувати такі розрахункові
документи як такі, що були проведенні в
межах спірних операцій. Крім того,
позивачем не було надано суду жодних
документів (як то видаткових касових
ордерів, витягів з касової книги, та
документів щодо надання коштів певній
матеріально відповідальній особі під
звіт для проведення розрахунку на
місці), які б свідчили про здійснення
видаткових операцій з каси ТОВ «ТКП
«Кримторг» на відповідні цілі.

З огляду на це зазначені документи
позивача, на думку суду, не можуть бути
належним доказом для засвідчення
фактів здійснення розрахунків по
спірним операціям та зменшення
капіталу Товариства.

Додатково на обґрунтування своїх
позовних вимог ТОВ «ТКП «Кримторг»
надало суду копії наступних
документів: копію свого статуту,
довідки з органу статистики відносно
ТОВ «ТКП «Кримторг» станом на 27.01.2006р.;
оборотно-сальдові відомості по
рахункам бухгалтерського обліку 103
«Основні засоби. Будинки та споруди», 131
«Знос основних засобів», 1522 «Придбання
(виготовлення) основних засобів» за 2011 -
2012 роки; декларації з податку на
прибуток підприємства за 2010 рік (річна)
та за 1-ий квартал 2011 року, фінансового
звіту суб'єкта малого підприємництва
станом на 01.03.2011р., статистичної
звітності - капітальні інвестиції,
вибуття й амортизація активів за 2011
рік; письмові довідки щодо порядку
відображення в бухгалтерському обліку
результатів будівельно-оздоблювальних
і ремонтних робіт, та використання
результатів маркетингових досліджень -
а саме, укладення договорів з іншими
підприємствами-покупцями щодо
поставки товару за специфікою
діяльності Товариства; листа
Міністерства вугільної промисловості
України від 29.05.2006р. № 04/02-01/1-334 щодо
погодження пропозицій ТОВ «ТКП
«Кримторг» на реалізацію специфічного
обладнання на підприємства
Міністерства на договірних засадах.

Однак, суд критично ставиться до даних
додаткових документів, оскільки з їх
змісту не вбачається
причинно-наслідковий зв'язок між
спірними договорами про надання послуг
і виконання підрядних робіт та
наведеними документами, оформленими
(отриманими) ТОВ «ТКП «Кримторг» в ході
здійснення господарської діяльності,
оскільки такі документи не містять
жодних відомостей про
надання/виконання КП «Альянс» послуг і
робіт на користь позивача або за його
участі в такому процесі.

Більш того позивачем не були
пред'явлені суду первинні та
розрахункові документи, банківські
виписки за певні періоди на
підтвердження фактів здійснення ТОВ
«ТКП «Кримторг» продажу товарів певним
контрагентам-покупцям у відповідних
обсягах (в т.ч. договорів),
правовстановлюючих та інших
документів на підтвердження наявності
у підприємства на праві
власності/користуванні певних нежилих
приміщень, документів, що стали
підставою для прийняття рішення про
проведення будівельних і ремонтних
робіт в приміщення (тобто, в яких
містяться відомості про незадовільний
стан об'єкта нерухомості), і відповідне
саме таке рішення позивача про
проведення певних робіт.

Таким чином, за результатами
дослідження наявних матеріалів справи
суд приходить до висновку, що позивачем
не доведено факти здійснення
господарських операцій з придбання та
отримання результатів маркетингових
послуг, передбачених договорами від
09.08.2010р. за № 09/08/2010, від
18.10.2010р. № 18/10/2010, від 04.02.2011р. № 04/02/2011-2,
та будівельно-оздоблювальних і
ремонтних робіт, - згідно договору від
17.01.2011р. № 17012011/1, належними первинними і
розрахунковими документами, а тому
відповідно віднесення сум витрат по
таких послугах і роботах до складу
валових витрат і сум податку на додану
вартість з вартості таких послуг
(робіт) до складу податкового кредиту
за певні звітні періоди на підставі
вище описаних документів, є
безпідставним.

Що ж до вказівок Вищого
адміністративного суду України про
надання правової оцінки вироку
Київського районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 10.04.2013р. по
справі № 123/3318/13-к (провадження №
1-кп/123/147/2013), винесеного за результатами
розгляду обвинувального акта з угодою
про визнання винуватості між
прокурором і підозрюваним - ОСОБА_1 від
22.03.2013р. Як вбачається з тексту наявної
в матеріалах справи незавіреної копії
цього вироку суду від 10.04.2013р. до суду
надійшов обвинувальний акт відносно
ОСОБА_1, згідно якого останню
звинувачено у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205
Кримінального кодексу України, що
полягало у створенні та придбанні ряду
суб'єктів підприємницької діяльності
(в т.ч. КП «Альянс») з метою прикриття
незаконної діяльності, за попередньою
змовою групою осіб, що заподіяло велику
матеріальну шкоду державі, вчинено
повторно. Даний обвинувальний акт
надійшов до суду разом з угодою про
визнання винуватості від 22.03.2013р.,
укладеною між старшим прокурором
відділу Генеральної прокуратури
України Карпалюк Р.М. та підозрюваною
ОСОБА_1, відповідно до якої ОСОБА_1
визнала свою вину у вчиненому злочині з
призначенням певного покарання. За
результатами розгляду угоди про
визнання винуватості від 22.03.2013р.
Київський районний суд м.
Сімферополя АР Крим затвердив таку
угоду, визнав ОСОБА_1 винною у вчинені
інкримінованого їй злочину, та
призначив узгоджене покарання за
відповідною статтею у вигляді штрафу.

З метою повного і всебічного
дослідження всіх обставин справи судом
на адресу Генерального прокурора
України був направлений письмовий
запит від 08.07.2014р. за № 2а/10478/12/0170/2 з
проханням надання копій відповідних
обвинувального акта, угоди про
визнання винуватості та вироку суду з
відміткою про набрання ним законної
сили.

Надіслати аналогічний за змістом
судовий запит від 08.07.2014р. №
2а/10478/12/0170/2на адресу Київського
районного суду м. Сімферополя АР Крим
не вдалося у зв'язку з відсутність
поштового зв'язку з територією
Автономної Республіки Крим, що
засвідчується листом Державної
судової адміністрації України від
13.06.2014р. № 15-2994/14 (копія листа наявна в
матеріалах даної справи).

Однак станом на день розгляду даної
справи відповіді на жоден із судових
запитів до суду не надійшли, що в силу
норми ч. 4 ст. 72 Кодексу
адміністративного суду України
позбавляє суд можливості наразі
встановити преюдиційні обставини
(тобто ті обставини, що встановлені в
судовому рішенні, яке набрало законної
сили).

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог, у
зв'язку з чим адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94,
ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-комерційне підприємство
«Кримторг» відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В.
Дегтярьова