Справа № 872/13066/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 175/1734/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2013 року у справі № 175/1734/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
визнання незаконним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області (далі -
відповідач)в якому просив: визнати
незаконним та скасувати рішення сесії
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області за №
2003-ХХVІ/VІ від 30 листопада 2012 року;
зобов'язати відповідача винести на
засідання чергової сесії
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області та
розглянути подані позивачем
клопотання про виділення та передачу у
власність земельної ділянки для
будівництва обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,1 га в межах міста
Підгороднє Дніпропетровського району
Дніпропетровської області; зобов'язати
відповідача відшкодувати шкоду,
завдану протиправними діями, у розмірі
700,00 грн..

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, не повне з'ясування обставин
справи, подав апеляційну скаргу. В
скарзі позивач просить скасувати
постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2013 року та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав
доводи та вимоги апеляційної скарги,
наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача у
судовому засіданні прохав залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши позивача та
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач
звернувся з клопотанням до
Підгородненської міської ради
Дніпропетровської області про
виділення земельної ділянки. (а.с. 8-9)

Відповідачем було надано
відповідь ОСОБА_1 №2704 від 03 жовтня 2012
року про те, що його клопотання, щодо
відведення земельної ділянки в м.
Підгородне буде винесено на розгляд
чергового засідання комісії з питань
агропромислового комплексу, охорони
природи та раціонального використання
земель на сесії міської ради. Про
результати розгляду буде повідомлено
додатково. (а.с. 10)

Рішенням Підгородненської
міської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області XXVI
сесії VI скликання від 30 листопада 2012
року розглянуто заяву ОСОБА_1 та
залишено її без задоволення. В рішенні
зазначено, що на даний час не визначені
межі міста Підгородне і не виявлені
вільні від користування земельні
ділянки, які могли б бути виділені під
будівництво жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
ведення особистого селянського
господарства, що є підставою для
відмови у задоволенні заяви позивача
(а.с. 14-15).

Позивач 28.12.2012р. звернувся
повторно з клопотанням до
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
виділення йому земельної ділянки
орієнтовним розміром до 0,10 га в межах
міста Підгородне з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
винесення на засідання чергової сесії
міської ради розгляд зазначеного
клопотання (а.с. 11-13).

25 січня 2013 року відповідачем було
надано позивачу відповідь з посиланням
на ст. 24 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та зазначено, що його клопотання вже
розглядалося на засіданні сесії
міської ради, а тому повторно
вирішуватися не повинно.

Позивач, вважаючи прийняте
відповідачем рішення незаконним,
звернувся до суду з вимогами про його
скасування та зобов'язання вчинити
певні дії.

Суд першої інстанції, відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, вказав,
що приймаючи оскаржене позивачем
рішення, відповідач діяв у межах
повноважень та відповідно до норм
діючого законодавства, що регулює
спірні відносини, а тому підстави для
його скасування відсутні, як і відсутні
підстави для задоволення похідних
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Статтею 118 ЗК України встановлено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.

Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного
Кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», у разі
відсутності плану зонування або
детального плану території,
затвердженого відповідно до вимог
цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Враховуючи, що будівництво
житлового будинку є складовою
містобудування, яке можливо
здійснювати виключно з урахуванням
детального плану території, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
щодо правомірності відмови у
задоволенні клопотання позивача про
виділення ділянки під будівництво
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та ведення
особистого селянського господарства,
за відсутності детального плану
території.

Крім того, слід зазначити, що
позивач не заперечував і того факту, що
до відповідних заяв, адресованих
відповідачу, щодо виділення йому
земельної ділянки ним не додавалися
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки, як це
передбачено ст. 118 Земельного кодексу
України. До того ж, у першій заяві
ОСОБА_1 клопотав про виділення йому
земельної ділянки в межах м.
Дніпропетровська, що взагалі не
відноситься до повноважень
відповідача.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі позивача, не дають
колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржену постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2013 року у справі №
175/1734/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виголено
05.11.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак