Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/33678/12

К/9991/34114/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Черпака Ю.К.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Львівської
митниці Державної митної служби
України, Державної митної служби
України про визнання протиправним та
скасування наказів, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

провадження в якій відкрито за
касаційними скаргами Львівської
митниці Державної митної служби
України та Державної митної служби
України на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 пред'явив
зазначений позов, в якому просив суд
визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
від 22 червня 2011 року № 1293-к в частині
припинення перебування його на
державній службі в митних органах
України з підстав порушення ним
Присяги державного службовця (далі -
Присяга); визнати протиправним та
скасувати наказ Львівської митниці
Державної митної служби України (далі -
Митниця) від 23 червня 2011 року № 286-к «Про
оголошення наказу Державної митної
служби України»; поновити його на
посаді провідного інспектора
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Митниці; стягнути з
відповідачів на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив,
що його звільнено всупереч статті 31
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (у редакції
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Статут), з огляду на те,
що Митниця службове розслідування не
провела, а посилання в спірному наказі
на пункт 6 частини першої статті 30
Закону України від 16 грудня 1993 року
№ 3723-XII «Про державну службу»
(далі - Закон № 3723-XII) є безпідставним,
оскільки жодного порушення Присяги він
не допустив.

Посилаючись на те, що для його
звільнення не було ні фактичних, ні
юридичних підстав, просив позов
задовольнити.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28
листопада 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24
квітня 2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та прийнято нову,
якою позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від 22
червня 2011 року № 1293-к в частині
припинення перебування ОСОБА_4 на
державній службі в митних органах
України; визнано протиправним та
скасовано наказ Митниці від 23 червня
2011 року № 286-к «Про оголошення наказу
Державної митної служби України».
Поновлено ОСОБА_4 на посаді провідного
інспектора оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Митниці.
Стягнуто з Митниці на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 23 червня 2011 року до
24 квітня 2012 року.

В обґрунтування касаційних скарг
Митниця та Державна митна служба
України посилаються на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставлять питання про
скасування прийнятої ним постанови та
залишення в силі постанови суду першої
інстанції.

В своєму запереченні на касаційні
скарги ОСОБА_4 зазначає, що суд
апеляційної інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційних скарг, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час їх розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 несумлінно виконував свої
службові обов'язки, порушив вимоги
законодавчих актів та інших
нормативно-правових актів, оскільки,
під час його чергування в зоні митного
контролю митного поста «Рава-Руська»,
через митний кордон України
автомобілем марки «Фольксваген Т4»
р.н. НОМЕР_1 переміщено товари з
використанням незаконного звільнення
від митного контролю. За наявності
наведених порушень службових
обов'язків, ОСОБА_4 обґрунтовано
звільнено за порушення Присяги,
відповідно до пункту 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції дійшов до
висновку, що невиконання чи неналежне
виконання посадовою особою митних
органів службових обов'язків
кваліфікується як дисциплінарне
правопорушення, а не як порушення
Присяги, тому звільнення ОСОБА_4 з цієї
підстави є протиправним.

Колегія суддів погоджується таким
висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України (чинний на час виникнення
спірних відносин; далі - МК) посадові
особи митної служби України, вперше
прийняті на службу до митних органів,
приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону № 3723-XII передбачено, що державна
служба припиняється у разі відмови
державного службовця від прийняття або
порушення Присяги, передбаченої у
статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-XII:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, порушення яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим, як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до статті 14 Закону № 3723-XII,
за невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення. До службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Згідно з частиною другою статті 9
Закону № 3723-XII, регулювання правового
становища державних службовців, які
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Відповідно до статті 408 МК правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом і лише в частині, що ним не
регулюється, - Законом № 3723-XII.

Статтею 410 зазначеного Кодексу
передбачено, що у митній службі України
діє Статут.

В абзаці першому преамбули Статуту
встановлено, що він визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому, в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать, зокрема,
порушення вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, державної служби,
а також наказів та розпоряджень
безпосередніх та/або прямих
керівників; порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України (стаття 22
Статуту).

Згідно із статтею 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція), пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

З'ясування обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю, Закону
№ 3723-XII, Статуту та правил внутрішнього
трудового розпорядку митного органу
(пункт 1.4. Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті
21, частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону №
3723-XII, свідчить про те, що за вчинення
посадовими особами митної служби
України порушень службової дисципліни,
дисциплінарних правопорушень
допускається застосування
дисциплінарних стягнень, визначених у
частині другій статті 22 Статуту,
частині другій статті 9 Закону № 3723-XII,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини першої статті 30 Закону
№ 3723-XII визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
може бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Тож, дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби України
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону № 3723-XII можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби України у тій частині, що
не врегульована спеціальним митним
законодавством. Оскільки припинення
державної служби на підставі пункту 6
частини першої статті 30 Закону № 3723-XII
є крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
то неможливість застосування до
посадової особи митної служби України
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу має бути
мотивовано.

Передумовою такого звільнення є
ретельне службове розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності й не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Оскільки у спірних
правовідносинах відповідач
безпідставно кваліфікував порушення
позивачем службової дисципліни як
порушення Присяги, чим позбавив права
на належний захист своїх законних прав
та інтересів, то суд апеляційної
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про протиправність рішення
про припинення перебування позивача на
державній службі та скасувати його.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 24 червня 2014 року (справа
№ 21-107а14), яка, відповідно до приписів
статті 244-2 КАС України, є обов`язковою
для всіх судів України.

Разом з тим, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність скасувати
постанову суду апеляційної інстанції в
частині задоволених позовних вимог
щодо стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за певний
період, з направленням справи на новий
розгляд, оскільки суд, ухвалюючи
рішення про поновлення на роботі, має
вирішити питання про стягнення суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, визначеної відповідно до
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100, а не
обмежитись встановленням періоду, за
який необхідно виплатити цей середній
заробіток (постанова Верховного Суду
України від 14 січня 2014 року (справа №
21-395а13).

Керуючись статтями 222, 224, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и в:

Касаційні скарги Львівської митниці
Державної митної служби України та
Державної митної служби України
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року в частині позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу скасувати та справу
в цій частині направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

Ю.К. Черпак