Справа № 2а/1270/3867/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/51564/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - суддя: Стародуб
О.П.,

судді: Рецебуринський Ю.Й.,
Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Птахофабрика «Червоний
прапор» Публічного акціонерного
товариства «Птахогосподарство
«Червоний прапор» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 05.06.2012р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2012р. у
справі за позовом Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Дочірнього підприємства «Птахофабрика
«Червоний прапор» Публічного
акціонерного товариства
«Птахогосподарство «Червоний прапор»
про стягнення
адміністративно-господарської санкції
та пені в розмірі 22737,56 грн, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року Луганське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до суду з позовом
про стягнення з Дочірнього
підприємства «Птахофабрика «Червоний
прапор» Публічного акціонерного
товариства «Птахогосподарство
«Червоний прапор»
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 22597,44 грн та пені за порушення
термінів їх сплати в сумі 140,12 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05.06.2012р., яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 03.08.2012р., позов задоволено.

З таким рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частиною 9 статті 19 Закону №
875-ХІІ підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, в яких за
основним місцем роботи працює 8 і
більше осіб, реєструються у
відповідних відділеннях Фонду
соціального захисту інвалідів за своїм
місцезнаходженням і щороку подають цим
відділенням звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 20 цього
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до поданого відповідачем
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів форми
№10-ПІ за 2011 рік середньооблікова
кількість штатних працівників
становила 39 особи, кількість інвалідів,
які повинні працювати на робочих
місцях, створених відповідно до статті
19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» становить 2 особи, з яких
напротязі 2011 року на підприємстві
працював 1 інвалід.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачем у 2011 році не виконано
норматив працевлаштування інвалідів у
кількості 1 особа, а звіти форми №3-ПН
були подані до Перевальського
районного центру зайнятості лише за
листопад та грудень 2011 року. Звіт за
лютий 2011 року в порушення вимог пункту 3
Інструкції щодо заповнення форми
звітності №3-ПН «Звіт про наявність
вакансій», затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України 19.12.2005р. №420, не
містить у графі 15 даних про можливість
працевлаштування на вільне робоче
місце (вакантну посаду) інвалідів, а
тому фактично за період
січень-листопад 2011 року у центрі
зайнятості була відсутня належна
інформація щодо наявності у
відповідача вакантних місць для
працевлаштування інвалідів.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права і фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки в
матеріалах справи відсутні копії
щомісячних звітів відповідача
Перевальському районному центру
зайнятості за 2011 рік, що не дає законних
підстав стверджувати про належне
виконання відповідачем вимог пункту 4
статті 20 Закону України «Про
зайнятість населення». Обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування, проте
щомісячне подання звіту за формою №3-ПН
про наявність вільних робочих місць
для інвалідів з метою інформування та
організації їх працевлаштування є
обов'язковим та закріплено у
законодавстві.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Птахофабрика «Червоний
прапор» Публічного акціонерного
товариства «Птахогосподарство
«Червоний прапор» залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
05.06.2012р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 03.08.2012р. у справі за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Дочірнього підприємства «Птахофабрика
«Червоний прапор» Публічного
акціонерного товариства
«Птахогосподарство «Червоний прапор»
про стягнення
адміністративно-господарської санкції
та пені в розмірі 22737,56 грн - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман