Справа № 612/879/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/35074/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Рецебуринський Ю.Й.,
Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Луганському районі Житомирської
області на постанову Лугинського
районного суду Житомирської області
від 25.12.2012 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30.05.2013 у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
підвищення пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.04.2011 по 31.08.2011.

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 25.12.2012, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013,
позов задоволено частково, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії з 01.04.2011 по 22.07.2011. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Відповідно до положення частини 2
статті 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ( в редакції станом на час
виникнення спірних правовідносин)
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на території гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються у розмірі - дві мінімальні
заробітні плати.

Відповідно до статті 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ( в
редакції станом на час виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до 3 категорії, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальних пенсії за віком.

Судами встановлено, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
непрацюючим пенсіонером та постійно
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачем безпідставно
виплачувалась позивачу пенсія в
меншому розмірі, ніж це передбачено
законом, оскільки при визначенні їх
розміру слід керуватись положеннями
статей 39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановами Кабінету
Міністрів України.

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки суду не спростовують і
є безпідставними, оскільки чинним
законодавством повноваження по
нарахуванню та виплаті спірної
щорічної допомоги на оздоровлення в
Україні покладені на органи праці та
соціального захисту населення, а
відсутність бюджетного фінансування
не може бути підставою невиконання
відповідним суб'єктом владних
повноважень покладених на нього
обов'язків. В свою чергу реалізація
особою права на отримання соціальних
виплат не може бути поставлена у
залежність від наявності відповідних
бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини першої статі 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних рішень суди не
допустили порушень норм матеріального
і процесуального права, а тому
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Луганському
районі Житомирської області залишити
без задоволенні, а постанову
Луганського районного суду
Житомирської області від 25.12.2012 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 у
даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман