Справа № 522/16169/13-а
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/58206/13

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Головного управління Державної
міграційної служби України до
громадянки Соціалістичної Республіки
В’єтнам ОСОБА_1 про примусове
видворення з України за касаційною
скаргою Головного управління
Державної міграційної служби
України в Одеській області на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Головне управління
Державної міграційної служби України
звернулось до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 5
червня 2013 року до УКР ГУМВС України в
Одеській області з ДМС ГУ МВС України в
Одеській області надійшла інформація
про те, що за адресою АДРЕСА_1, на
території ВАТ «Одеський завод
резинових технічних виробів»,
знаходиться цех з пошиття одягу, де
силоміць утримуються громадяни
Соціалістичної Республіки В’єтнам з
метою їх трудової експлуатації. 22
червня 2013 року співробітниками
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області на
території ВАТ «Одеський завод гумових
та технічних виробів» за адресою:
АДРЕСА_1, виявлено підпільний цех з
виготовлення текстильної продукції,
яка маркувалась відомими
торгівельними марками, та встановлено,
що всього в приміщенні швейного цеху та
прилеглої території знаходилось 36
громадян В’єтнаму. Вказані особи
мешкають в складському приміщенні,
поруч розташовані їдальня, санвузли та
цех з пошиття одягу. Однією з
затриманих осіб є громадянка
Соціалістичної Республіки В’єтнам
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на
території України без документів, в
Україні знаходиться вперше, дата та
місце перетину державного кордону їй
не відомо, тимчасово проживає в АДРЕСА_1
на території «Одеського заводу гумових
технічних виробів» разом із іншими
громадянами В’єтнаму. Вказуючи на те,
що ОСОБА_1 не має правових підстав для
перебування в Україні та ухиляється
від добровільного виїзду, з посиланням
на положення Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» позивач просив винести
постанову про примусове видворення з
України громадянки Соціалістичної
Республіки В’єтнам ОСОБА_1.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 27 червня 2013 року позов
Головного управління Державної
міграційної служби України задоволено.
Примусово видворено громадянку
Соціалістичної Республіки В’єтнам
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року апеляційну скаргу громадянки
Соціалістичної Республіки В’єтнам
ОСОБА_1 задоволено. Постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 27 червня 2013 року скасовано. В
задоволенні позову Головного
управління Державної міграційної
служби України відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
Головного управління Державної
міграційної служби України,
апеляційним судом порушення норм
чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що співробітниками
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області 22
червня 2013 року виявлено нелегальний
(підпільний) цех з виготовлення
текстильної продукції, яка маркувалася
торгівельними марками Adidas, Chanel, D&G, Everlast,
Calvin Klein, Dirk Bikkimbergs. Підпільний цех
знаходився за адресою: АДРЕСА_1. На
території цеху виявлено громадянку
Соціалістичної Республіки В'єтнам
ОСОБА_1. Вказана особа проживає за
адресою: АДРЕСА_1 без належних
документів та законних джерел для
існування.

За вказаними обставинами та внаслідок
виявлених правопорушень Приморським
районним відділом у м. Одесі Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області
складено протокол про адміністративне
правопорушення ПР МОД 004094, згідно із
яким відповідач притягнута до
відповідальності за статтею 203 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (порушення іноземцями
та особами без громадянства правил
перебування в Україні і транзитного
проїзду через територію України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
громадянка Соціалістичної Республіки
В'єтнам ОСОБА_1 знаходиться на
території України незаконно,
ухиляється від виїзду з України,
законні підстави перебування її на
території України відсутні, що є
безумовною підставою для її
примусового видворення.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, які перебувають в
Україні, порядок їх в'їзду в Україну та
виїзду з України визначається Законом
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства».

Згідно статті 30 цього Закону,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» іноземець
або особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Тобто примусовому видворенню іноземця
чи особи без громадянства передують
дві обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття
вказаними органами рішення про
примусове видворення.

Статтею 32 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» передбачено, що
іноземець та особа без громадянства
має бути видворений за межі України у
разі якщо, зокрема, у нього немає
законних засобів існування, достатніх
для забезпечення його перебування в
Україні та виїзду з України, у розмірі
що визначається Кабінетом Міністрів
України.

Рішення про видворення іноземця та
особи без громадянства за межі України
приймається відповідним органом за
місцем його перебування з наступним
повідомленням протягом 24 годин
прокурора про підстави прийняття
такого рішення.

Іноземець та особа без громадянства
зобов'язані залишити територію України
у строк, зазначений у рішенні про
видворення. У разі прийняття рішення
про видворення іноземця та особи без
громадянства за межі України в її
паспортному документі негайно
анулюється віза і вилучаються
документи на право перебування в
Україні. Іноземцю та особі без
громадянства може надаватися строк до
п'яти днів для виїзду з України після
прийняття зазначеного рішення.

У разі якщо ці особи ухиляються від
виїзду після прийняття такого рішення,
вони підлягають примусовому
видворенню на підставі постанови
адміністративного суду.

Органи внутрішніх справ, органи
охорони державного кордону або Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх зверненням
постанови адміністративного суду
затримати і примусово видворити з
України іноземця та особу без
громадянства, якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець та особа
без громадянства будуть ухилятися від
виїзду, крім випадків затримання
іноземця або особи без громадянства за
незаконне перетинання державного
кордону України поза пунктами пропуску
через державний кордон України та
передачі органами охорони державного
кордону до суміжної держави.

Така постанова приймається судом за
зверненням органу охорони державного
кордону або Служби безпеки України,
якщо є обґрунтовані підстави вважати,
що іноземець та особа без громадянства
будуть ухилятися від виїзду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову апеляційний суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
оскільки рішення Головного управління
Державної міграційної служби України
щодо видворення громадянки
Соціалістичної Республіки В'єтнам
ОСОБА_1 за межі України не приймалося,
не можна стверджувати про ухилення
зазначеної особи від виїзду з України.

Примусове видворення не
застосовується до іноземців та осіб
без громадянства, на яких поширюється
дія Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту» та Закону
України «Про протидію торгівлі
людьми».

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції також прийшов до
обґрунтованого висновку, що позивач
звернувся до суду з позовом, попередньо
не встановивши, чи не є громадянка
Соціалістичної Республіки В’єтнам
ОСОБА_1 жертвою торгівлі людьми. Крім
того, позивач був зобов'язаний
з'ясувати, чи існувала необхідність
перебування відповідача на території
України, що має підтверджуватися
даними державної установи, яка
здійснює провадження у кримінальній
справі, порушеній за фактом торгівлі
людьми.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.