Справа № 816/4010/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4010/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка
М.В.,

представника позивача - Світалка В.П.,

представників відповідача - Дудник О.Л.,
Сухорукова О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІТІЗ" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "ЛІТІЗ"
звернулось до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкового повідомлення - рішення.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на
необґрунтованість та протиправність
висновків відповідача про порушення
товариством ст. 57 Податкового кодексу
України в частині несвоєчасності
сплати самостійно обрахованих
податкових зобов'язань. Наголошував на
тому, що позивачем було у повній мірі
сплачено грошові зобов'язання з
податку на прибуток, що
підтверджується платіжними
дорученнями. ТОВ "ЛІТІЗ" було вжито усі
необхідні заходи для зарахування
коштів, які були помилково зараховані
на рахунок авансових внесків, на
рахунок за платежем податок на
прибуток. Відповідні суми було
перераховано відповідачем. Таким
чином, як на думку позивача,
застосування до нього штрафу в сумі
15986,18 грн. є безпідставним та
протиправним.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги та підтримав
та просив суд їх задовольнити у повному
обсязі.

Представники відповідача проти позову
заперечували та просили відмовити у
його задоволенні. В обґрунтування
своїх заперечень посилались на
правомірність оскаржуваного рішення,
яким за несвоєчасну сплату самостійно
обрахованих грошових зобов'язань з
податку на прибуток, до ТОВ "ЛІТІЗ"
застосовано штрафні санкції в сумі
15986,18 грн. Стверджували, що позивачем
було порушено приписи статті 57
Податкового кодексу України. Вважали
несплачені грошові зобов'язання
недоїмкою. Наголошували на тому, що
фактичне погашення недоїмки в сумі 79
930,00 грн. мало місце лише 25.07.2014, а саме в
день, коли відбулось остаточне
перерахування коштів з бюджетного
рахунку (авансові внески) на бюджетний
рахунок (податок на прибуток,), у той
час, як датою сплати податку на
прибуток було 11.03.2014, тобто з
простроченням більше ніж 30 днів. В
результаті викладеного ДПІ у м. Полтаві
було правомірно на підставі ст.126
Податкового кодексу України
застосовано до ТОВ "ЛІТІЗ" штрафні
санкції в сумі 15986,18 грн. за затримку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання та порушення граничного
строку сплати грошового зобов'язання з
податку на прибуток підприємства на
строк більше 30 днів.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "ЛІТІЗ"
зареєстроване як юридична особа та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
м. Полтаві з 21.08.2002.

19.09.2014 відповідачем було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
прибуток, у ході якої досліджено
податкову декларацію ТОВ "ЛІТІЗ" з
податку на прибуток підприємств за 2013
рік вх. № від 03.03.2014.

За результатами вказаної
перевірки ДПІ у м. Полтаві було
складено акт №-03/32145588 від 19.09.2014,
у якому зафіксовано порушення
позивачем пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України в частині
несвоєчасної сплати податку на
прибуток.

На підставі даного акту винесено
податкове повідомлення-рішення від
02.10.2014 №, яким застосовано до
позивача штраф в сумі 15986,18 грн.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням ДПІ у м. Полтаві , позивач
звернувся до суду із позовом про
визнання його протиправним та
скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку
оскаржуваному податковому
повідомленню-рішенню та перевіряючи
його на предмет відповідності
вищезазначеним критеріям, суд доходить
до висновку про їх необґрунтованість
та протиправність, виходячи з
наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу його винесення встановлені
ним у Акті перевірки порушення
позивачем ст.57 Податкового кодексу
України, в частині несвоєчасної сплати
грошових зобов'язань з податку на
прибуток, визначених у податковій
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік вх. № від
03.03.2014.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України, кодекс
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.156
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством.

Відповідно до статті 36
Податкового кодексу України,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Відповідальність
за невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку несе платник
податків, крім випадків, визначених цим
Кодексом або законами з питань митної
справи.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49
Податкового кодексу України, податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Згідно пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 126.1 статті
126 Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Як було встановлено у ході розгляду
справи та підтверджено її матеріалами,
ТОВ "ЛІТІЗ" 03.03.2014 подано відповідачу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за 2013 рік вх.
№, згідно якої задекларовано
суму, що підлягає сплату 80266,00 грн.

Згідно положень статті 57 Податкового
кодексу України, граничним строком
сплати відповідних обрахованих
грошових зобов'язань було 11.03.2014.

Вказуючи на порушення позивачем ст. 57
Податкового кодексу України та
застосовуючи до нього штраф в сумі 15986,18
грн., податковий орган стверджував про
наступне.

На думку ДПІ у м. Полтаві, грошове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 79930,00 грн. було сплачено ТОВ "ЛІТІЗ"
із затриманням граничного строку
сплати більше ніж на 30 календарних дні,
оскільки остаточна сплата була
проведена 25.07.2014 шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунку авансових
внесків на бюджетний рахунок податку
на прибуток.

Суд не погоджується з такими
висновками податкового органу, з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
означена сума податку на прибуток
сплачена позивачем 06.03.2014, згідно
платіжного доручення №378, проте суму
було помилково перераховано на
бюджетний рахунок авансових внесків.

Згідно частини 1 статті 87 Податкового
кодексу України, сплата грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків з відповідного
платежу може бути здійснена також за
рахунок надміру сплачених сум такого
платежу (без заяви платника) або за
рахунок помилково та/або надміру
сплачених сум з інших платежів (на
підставі відповідної заяви платника)
до відповідних бюджетів.

З огляду на вказану вище помилку,
позивач звернувся до ДПІ у м. Полтаві із
заявою про перерахування коштів в сумі
80266,00 грн. з бюджетного рахунку
авансових внесків на бюджетний рахунок
податку на прибуток приватних
підприємств. Відповідачем 14.04.2014 та
25.07.2014 на прохання ТОВ "ЛІТІЗ" було
перераховано кошти в сумі 49900,00 грн. та
30366,00 грн. на бюджетний рахунок податку
на прибуток.

Суд не погоджується з твердженням
податкового органу, що днем сплати
податку на прибуток в сумі 79930,00 грн.
слід вважати саме 25.07.2014, тобто день
остаточного перерахування коштів з
бюджетного рахунку авансових внесків
на бюджетний рахунок податку на
прибуток, оскільки фактично платником
було сплачено грошове зобов'язання у
встановлений законом строк, а саме
08.03.2014.

Відповідно до статті 38 Податкового
кодексу України, виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Отже, враховуючи встановлені обставини
даної справи, суд вважає, що невірне
зазначення платником номера рахунку
бюджету (при цьому з правильним
зазначенням коду платежу) не призвело
до ненадходження відповідної суми
податку до бюджету у визначений
законом строк. Фактично сплата
грошового зобов'язання мала місце у
встановлений податковим
законодавством строк та надійшла на
бюджетний рахунок.

Оскільки, у цьому конкретному випадку
помилкове перерахування ТОВ "ЛІТІЗ"
податку на неналежний рахунок не
вплинуло на виконання обов'язку
платника зі сплати податку, то підстави
застосування до позивача штрафу в
порядку пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України за
несвоєчасну сплату грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 15986,18 грн. відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 08.08.2013 у справі №К/9991/38036/12.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
позивачем не було порушено термінів
сплати узгодженого грошового
зобов'язання, відтак у податкового
органу не було підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій, передбачених пунктом 126.1
статті 126 Податкового кодексу України
та прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення та не
надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені в ході
судового розгляду фактичні обставини
справи та враховуючи вищенаведені
норми матеріального права, якими
врегульовано спірні правовідносини,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 02
жовтня 2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІТІЗ" витрати зі
сплати судового збору у розмірі 182,70
грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 10
листопада 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко