Справа № 825/3240/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/3240/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представника позивача -
Сидоренка С.В.,

представника відповідача -
Дьоміної Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Атлас-С" до Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 07.10.2014 року звернувся з позовом
до Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області і просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 22.08.2014 року та присудити з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені судові витрати. Свої
вимоги мотивує тим, що висновки
Ніжинської ОДПІ про заниження
позивачем суми податку на додану
вартість, що перераховується до
державного бюджету, є протиправними та
не відповідають дійсності. Позивач
наполягає на тому, що господарські
операції між ним та ПП «Люстеф», ТОВ
«Укрпостачобладнання» мали товарний,
реальний характер та спричинили зміни
в майновому стані сторін договорів.
Господарські відносини підтверджені
належними первинними документами,
договорами видатковими накладними,
податковими накладними, які не мають
дефектів форми та змісту та
відповідають вимогам Податкового
кодексу України. На момент вчинення
правочинів контрагенти позивача були
зареєстровані в якості юридичних осіб
та платників податку на додану
вартість, тобто мали спеціальну
правосуб'єктність на складення
податкових накладних, що є єдиною
підставою відповідно до Податкового
кодексу України для формування
платником податкового кредиту з
податку на додану вартість. Всі
отримані товарно-матеріальні цінності
від ПП «Люстеф», ТОВ
«Укрпостачобладнання» були
реалізовані третім особам, тобто
позивачем було використано у власній
господарській діяльності отримане за
договорами з ПП «Люстеф», ТОВ
«Укрпостачобладнання». Враховуючи
зазначене, ПП "Атлас-С" просить
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що
згідно актів Дніпропетровської МДПІ
Дніпрпетровської області ДПС від 24.07.2013
року № 9/22-04/36532256 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Люстеф», щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків за травень 2013
року»; від 25.10.2013 року № 205/22-04/36532256 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Люстеф», щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків за квітень та червень 2013 року»
не підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами постачальниками та
покупцями за травень 2013 року, із ТОВ
«КИЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» та
покупцями за квітень та червень 2013
року, а саме встановлено відсутність
об'єктів оподаткування та неможливість
реального здійснення ПП «Люстеф»
операцій з контрагентами по ланцюгу
постачання. Згідно акту ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 15.10.2013 року №
253/223/38112805 «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період липень-серпень 2013
року» не підтверджено реальність
проведених господарських операцій за
період липень-серпень 2013 року з
контрагентами - постачальниками та
контрагентами-покупцями з урахуванням
їх обсягу, виду, якості та розрахунку.
Крім того, відповідач зазначає, що
підпис особи, що приймала товар у ПП
«Люстеф» та ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ
1» від імені ПП "Атлас-С" на видаткових
накладних, який повинен засвідчувати
факт приймання товару відсутній.
Доручення на приймання товару на
перевірку не було надано. Позивачем під
час проведення перевірки не
надавались документи, що посвідчують
доставку товару зі складу ПП «Люстеф»
та склад ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» на
склад ПП "Атлас-С". Первинні документи,
які б підтверджували оприбуткування
товарів на склад ПП «Атлас-С», їх
зберігання та списання на реалізацію в
ході перевірки надано не було.
Позивачем до перевірки не було надано
платіжні доручення, виписки з банків,
які б підтверджували оплату за
придбаний товар. Крім того,
відповідачем було складено акт від
01.08.2014 року № 73/22-32585634, що свідчить про
неможливість підтвердити реальність
правочинів ПП "Атлас-С" з ПП «Люстеф» та
ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1».
Враховуючи наведене, Ніжинська ОДПІ
вважає, що господарські операції
позивача та зазначених контрагентів не
спричинили реальних юридичних
наслідків для сторін договорів, а тому
безтоварна операція не дає право
платнику податку на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість. Таким чином, податкове
повідомлення-рішення про
донарахування позивачу податкового
зобов'язання з ПДВ є правомірним та не
підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками
Ніжинської ОДПІ було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Приватного підприємства
«Атлас-С» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за
перевіряє мий період II квартал 2013 року
III квартал 2013 року при здійсненні
господарських операцій з ПП «Люстеф»
відображених у декларації з податку на
додану вартість за травень, червень 2013
року, з ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1»
відображених у декларації з податку на
додану вартість за липень, серпень 2013
року. За результатами перевірки
складено акт № 2070/22-32585634 від 08.08.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ПП
«Атлас-С» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
ПК України, а саме заниження позивачем
суми податку на додану вартість, що
підлягає до сплати в бюджет всього в
сумі 29347,70 грн., в тому числі за II
квартал 2013 року - 6220,00 грн., за III квартал
2013 року - 23127,70 грн.

На підставі акту перевірки Ніжинською
ОДПІ було винесено податкове
повідомлення-рішення № від 22.08.2014
року, яким ПП «Атлас-С» нараховано
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в сумі
44021,55 грн., з них 29347,70 грн. - основного
платежу та 14673,85 грн. - штрафних санкцій.

Ніжинською ОДПІ було встановлено, що за
період з 01.04.2013 року по 30.09.2013 року ПП
«Атлас-С» задекларовано податковий
кредит з податку на додану вартість в
сумі 58721,00 грн., зокрема по відносинам з
ПП «Люстеф» та ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» 29347,70 грн.

Під час проведення перевірки було
встановлено, що між ПП «Атлас-С», як
покупцем та ПП «Люстеф», як продавцем
було укладено договір поставки № 21 від
10.07.2012 року (а.с. 24 Т.1). відповідно до умов
договору продавець зобов'язується
продати та передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його загальну вартість на
умовах цього договору. Номенклатура,
асортимент, загальна кількість товару,
ціна за одиницю, сумарна вартість
партії вказується у видаткових
накладних, які є невід'ємними частинами
цього договору. Згідно видаткових
накладних позивачем придбавались у ПП
«Люстеф» шнур побутовий, мотузка
льонопенькова.

Поставка товару від ПП «Люстеф»
підтверджується видатковими
накладними № 32 від 16.05.2013 року, №7 від
03.06.2013 року (а.с. 26, 29 Т.1). На зазначених
видаткових накладних в графі отримав
стоїть підпис особи, що отримала товар
та зазначено прізвище цієї особи -
директора підприємства ОСОБА_3.

ПП «Люстеф» було виставлено позивачу
рахунки-фактури № 32 від 16.05.2013 року, № 7
від 03.06.2013 року (а.с. 25, 28 Т.1).

На суму податкових зобов'язань ПП
«Люстеф» було виписано позивачу
податкові накладні № 32 від 16.05.2013 року,
№ 7 від 03.06.2013 року (а.с. 27, 30 Т.1).

Також в ході проведеної перевірки
Ніжинською ОДПІ було встановлено, що
між ПП «Атлас-С», як покупцем та ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1», як продавцем
було укладено договір поставки № 11 від
27.06.2013 року (а.с. 35 Т.1). відповідно до умов
договору продавець зобов'язується
продати та передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його загальну вартість на
умовах цього договору. Номенклатура,
асортимент, загальна кількість товару,
ціна за одиницю, сумарна вартість
партії вказується у видаткових
накладних, які є невід'ємними частинами
цього договору. Згідно видаткових
накладних позивачем придбавалось у ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» шнур, трос для
білизни, верьовка плетена.

Оприбуткування товару позивачем було
здійснено відповідно до видаткових
накладних № 138 від 09.07.2013 року, № 139 від
10.07.2013 року, № 28 від 06.08.2013 року, № 97 від
22.08.2013 року (а.с. 37, 40, 43, 46 Т.1). На
зазначених видаткових накладних в
графі отримав стоїть підпис особи, що
отримала товар та зазначено прізвище
цієї особи - директора підприємства
ОСОБА_3

Контрагентом позивача було виставлено
рахунки-фактури № 138 від 09.07.2013 року, №
139 від 10.07.2013 року, № 28 від 06.08.2013 року, №
97 від 22.08.2013 року (а.с. 36, 39, 42, 45 Т.1)

На суму податкових зобов'язань
контрагентом позивача було виписано
податкові накладні № 138 від 09.07.2013 року,
№ 139 від 10.07.2013 року, № 28 від 06.08.2013 року,
№ 97 від 22.08.2013 року (а.с. 38, 41, 44, 47 Т.1)

На момент вчинення зазначених
правочинів ПП «Люстеф» та ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» були
зареєстровані в якості юридичних осіб,
зареєстровані в якості платників
податку на додану вартість, взяті на
податковий обліку в органах державної
податкової служби, що посвідчено
копіями свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи ПП
«Люстеф», довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АА № 541836,
свідоцтвом № 100248917, довідкою від 19.07.2012
року № 289, випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців по ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1», довідкою
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
серії АА № 899256, свідоцтвом № 200112258,
(а.с. 31-34, 48-50 Т.1).

Отриманий від ПП «Люстеф» та ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» товар
позивачем було реалізовано ТОВ
«Епіцентр К» та перевезено ТОВ
«Транспортна компанія «САТ», що
посвідчується договором постави,
видатковими накладними, податковими
накладними, дорученнями на отримання
товару, договором перевезення вантажу,
рахунками на оплату, актами
здачі-прийнятті робіт,
товарно-транспортними накладними (а.с.
84-196, 219-250 Т.1, 1-143 Т.2).

Наявність власних ресурсів для
здійснення господарських операцій ПП
«Атлас-С» посвідчено договором оренди
автомобіля № 05/10 від 01.01.2010 року, актом
прийому передачі-наданих послуг,
копією свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, договором
суборенди нежитлових приміщень, що
знаходяться за адресою м. Київ, вул..
Магнітогорська,1А, актом
прийому-передачі нежилих приміщень,
схемами розміщення орендованих
приміщень (а.с. 197-202, 204-218 Т.1). З ПП
«Атлас-С» у трудових відносинах
перебував водій, що підтверджується
копією трудової книжки наказом № 20К
(а.с. 202, 203 Т.1).

Згідно ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було
встановлено наявність підтверджуючих
проведення господарської операції
документів, а саме видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури. В судовому засіданні
не встановлено недоліків форми та
змісту зазначених первинних
бухгалтерських документів. Зазначене
свідчить про відповідність
вищезазначених первинних
бухгалтерських документів вимогам ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, зазначені
документи повністю відображають
реальність проведених господарських
операцій між ПП «Атлас-С» та ПП
«Люстеф» та ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ
1».

В судовому засіданні було встановлено,
що отриманий від контрагентів товар ПП
«Атлас-С» було використано у власній
господарській діяльності, а саме
реалізовано товар іншій юридичні
особі, що підтверджує отримання ПП
«Атлас-С» економічної вигоди від
здійснення господарських операцій з ПП
«Люстеф» та ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ
1».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. Наявність
таких податкових накладних було
встановлено актом перевірки
Ніжинської ОДПІ. Тому у позивача були
законні підстави для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що Ніжинська ОДПІ зробила висновки про
відсутність здійснення реальної
господарської операції між позивачем
та його контрагентами на підставі
висновків актів:

Дніпропетровської МДПІ
Дніпрпетровської області ДПС від 24.07.2013
року № 9/22-04/36532256 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Люстеф», щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків за травень 2013
року»; від 25.10.2013 року № 205/22-04/36532256 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Люстеф», щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків за квітень та червень 2013 року»

ДПІ у Бабушкінському р-ні м.
Дніпропетровська від 15.10.2013 року №
253/223/38112805 «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період липень-серпень 2013
року».

Зазначеними актами встановлено
неможливість реального здійснення
платниками податків операцій по
ланцюгу від контрагенти-постачальники
до контрагенти-покупці. Зазначені
операції з поставки не містять у суті
своїй розумних економічних або інших
причин (ділової мети) та не спричиняють
реального настання правових наслідків.

Суд вважає, що такі висновки Ніжинської
ОДПІ є безпідставними та
неправомірними, оскільки при
дотриманні контрагентами законодавчо
встановлених вимог щодо оформлення
відповідних документів підстави для
висновку про недостовірність або
суперечливість відомостей, зазначених
у таких податкових накладних, відсутні,
якщо не встановлені обставини, що
свідчать про обізнаність покупця про
зазначення продавцем недостовірних
відомостей. Суд вважає, що позивач не
може нести відповідальності за дії або
бездіяльність своїх контрагентів. В
судовому засіданні встановлена
наявність підтверджуючих документів,
що свідчать про реальність здійснених
господарських операцій, отримані
товари та послуги оприбутковані
позивачем належним чином у
бухгалтерському обліку, та одержані
товари використано для реалізації
іншим суб'єктам господарювання. Також,
актами інших податкових органів не
було досліджено реальність
господарських операцій ПП «Атлас-С» та
ПП «Люстеф», ТОВ «УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ
1», зокрема не досліджувались первинні
бухгалтерські документи, що
відображають господарські операції
між цими суб'єктами господарювання, а
тому висновки про відсутність реальних
наслідків цих правочинів на підставі
таких актів про неможливість
проведення зустрічної звірки є
документально необґрунтованими.

Крім того, чинним податковим
законодавством не передбачено право
Ніжинської ОДПІ при складанні акту
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
іншого платника податків, як підставу
для висновку про наявність порушень з
боку першого.

Також, Ніжинською ОДПІ було складено
акт «Про ненадання в повному обсязі
первинних бухгалтерських документів в
ході проведення перевірки ПП «Атлас-С»
від 01.08.2014 року № 73/22-32585634. Суд не
погоджується з твердженнями
відповідача щодо того, що зазначений
акт свідчить про відсутність реальних
господарських операцій між ПП
«Атлас-С» та ПП «Люстеф», ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1», оскільки в
судовому засіданні було встановлено
факт проведення господарських
операцій, що спричинили настання прав
та обов'язків сторін правочинів та
змінили майновий стан як позивача так і
його контрагентів.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні
було встановлено наявність всіх
підтверджуючих проведення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами первинних
бухгалтерських документів, суд вважає,
що позивачем доведено, що правочини,
укладені між ним та ПП «Люстеф» та ТОВ
«УКРПОСТАЧОБЛАДНАННЯ 1» створили
реальні юридичні наслідки для ПП
«Атлас-С», в судовому засіданні
використання отриманих товарів
позивачем у власній господарській
діяльності, позивачем на виконання
вимог Податкового кодексу України
отримано належним чином оформлені
податкові накладні, які є підставою для
зарахування сум ПДВ до складу
податкового кредиту, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.
Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що позивачем при формуванні
податкового кредиту з податку на
додану вартість дотримано вимоги
Податкового кодексу України, а
відповідачем зроблено неправомірні
висновки про завищення позивачем суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість, а тому позовні вимоги
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ
№ від 22.08.2014 року підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області № від 22.08.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
182 грн. 70 коп. судових витрат на користь
Приватного підприємства "Атлас-С".

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур