Справа № 2а-6996/10/1470
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/24213/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011

у справі № 2а-6996/10/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нотех»

до 1. Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області,

2. Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва

про визнання дій протиправними,
визнання протиправними та скасування
рішень про застосування штрафних
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.04.2011, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва від 21.09.2010 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 105 грн. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва від
21.09.2010 № в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 41634
грн. В решті позову відмовлено.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального права: п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 №
265/95-ВР, ст.ст. 7, 8 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» від 23.03.1996
№ 98/96-ВР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
здійснила перевірку господарської
одиниці - кафе, належного Товариству з
обмеженою відповідальністю «Нотех»,
щодо дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт від
21.08.2010 № 0564/14/00/23/36434094.

Зафіксовані в акті від 21.08.2010 №
0564/14/00/23/36434094 порушення слугували
підставою для застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій за
рішеннями від 21.09.2010 № та № .

Рішенням від 21.09.2010 № до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в загальній сумі 41719 грн., в тому
числі:

- в сумі 85 грн. на підставі п. 6 ст. 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 №
265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР) за
порушення п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР,
що полягало у проведенні розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій без
використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості;

- в сумі 41634 грн. на підставі ст. 21 Закону
№ 265/95-ВР за порушення п. 12 ч. 1 ст. 3
Закону № 265/95-ВР, що полягало у
нездійсненні обліку товарних запасів у
сумі 20817 грн. за місцем реалізації.

Рішенням від 21.09.2010 № до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 105 грн. на підставі ст. 8
Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» від 23.03.1996 № 98/96-ВР (далі
Закону - № 98/96-ВР) за порушення ч. 1 ст. 7
Закону № 98/96-ВР, що полягало в порушенні
порядку використання торгового
патенту.

Відмовляючи в задоволенні позову про
визнання протиправним та скасування
рішення від 21.09.2010 № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону
№ 265/95 ВР, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інтонації,
виходив з того, що позивач допустив
вчинення такого порушення.

Задовольняючи решту позовних вимог,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що викладені в акті перевірки
порушення спростовані встановленими
судами обставинами.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлено обставини у справі, яким
надана правова оцінка на підставі
законодавства, що врегульовує спірні
відносини.

Пункт 12 частини 1 статті 3 Закону №
265/95-ВР зобов'язує суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст. 21 Закону № 265/95-ВР до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, законом передбачено
обов'язок юридичних осіб, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, вести облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації.

За неведення або ведення з порушенням
встановленого порядку обліку товарів
за місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція
залежно від розміру вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації.

До позивача застосовані штрафні
санкції за неведення обліку товарів за
місцем реалізації.

Для правильного вирішення справи слід
встановити порядок обліку товарів за
місцем їх реалізації.

Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону №
265/95-ВР передбачено ведення юридичними
особами обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації у порядку,
встановленому законодавством.

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР передбачено,
що облік товарних запасів юридичною
особою (її філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) ведеться у
порядку, визначеному відповідним
національним положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Разом з тим чинним на час виникнення
спірних відносин законодавством не
передбачено порядку обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону №996-XIV
інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанцій дійшов висновку, що до
документів, що є підставою для
оприбуткування (обліку) товару за
місцем їх реалізації, належать
документи щодо походження (руху)
товару, наприклад: видаткові накладні,
податкові накладні тощо.

Судами попередніх інстанцій в
результаті дослідження первинних
документів встановлено, що позивач вів
облік товарних запасів. З огляду на
викладене, є правильними висновки
судів попередніх інстанцій про
протиправність застосування до
позивача штрафних фінансових) санкцій
на підставі ст. 21 Закону № 265/95 ВР.

При перевірці правильності
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій на підставі ст. 8
Закону № 98/96-ВР за рішенням від 21.09.2010 №
суд касаційної інстанції
виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону № 98/96-ВР
торговий патент повинен бути
розміщений:

на фронтальній вітрині магазину, а у
разі її відсутності - біля касового
апарату;

на фронтальній вітрині малої
архітектурної форми;

на табличці - для автомагазинів,
розвозок та інших видів пересувної
торговельної мережі, а також для
лотків, прилавків та інших видів
торгових точок, відкритих у відведених
для торговельної діяльності.

Торговий патент має бути відкритим та
доступним для огляду.

У випадку порушення вказаного порядку
використання торгового патенту
суб'єкт підприємницької діяльності, що
здійснює торговельну діяльність,
зобов'язаний згідно із абз. 3 ч. 1 ст. 8
Закону № 98/96 ВР сплатити штраф у
розмірі вартості торгового патенту за
один календарний місяць.

З наведеного випливає, що суб'єкт
підприємницької діяльності при
здійсненні торговельної діяльності
зобов'язаний розмістити торговий
патент у вказаному вище порядку.

Зі встановлених судами попередніх
інстанцій обставин вбачається, що в
акті перевірки податковим органом
зазначено висновки щодо порушень
позивачем положень ч. 1 ст. 7 Закону №
98/96-ВР, що не узгоджуються між собою, а
саме: «торговий патент не знаходиться
на видному та доступному для огляду
місці», «торговий патент відсутній при
перевірці». При цьому у вказаному акті
відповідач вказує реквізити торгового
патенту.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що
встановлення податковим органом в акті
перевірки реквізитів торгового
патенту спростовує висновки
відповідача про відсутність такого
патенту під час здійснення перевірки.

Враховуючи наведене суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
щодо недоведеності вчинення ТОВ
«Нотех» порушень ч. 1 ст. 7 Закону №
98/96-ВР.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
неправомірність застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
у сумі 105 грн. за рішенням від 21.09.2010 №
, а також - штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 41634 грн. за рішенням від
21.09.2010 № .

Враховуючи встановлені судами
обставини, з огляду на межі перегляду
справи судом касаційної інстанції,
визначені у ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
вбачає підстав для задоволення
касаційної скарги та скасування
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун