Справа № 450/250/14-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Справа № 876/5408/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Клюби В.В., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання:
Саламахи О.І.

прокурора:
Ольшанської Н.М.

представника відповідача:
ОСОБА_1

представника третьої особи:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Пустомитівського
районного суду Львівської області від
24 квітня 2014 року за позовом прокурора
Пустомитівського району Львівської
області до Звенигородської сільської
ради (третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_3) про визнання протиправним та
скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року Прокурор
Пустомитівського району звернувся в
суд із зазначеним позовом, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати рішення сесії
Звениградської сільської ради № 610 від
26.12.2013 р. «Про затвердження проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та передачу даної земельної
ділянки у власність», яким було
вирішено затвердити проект щодо
відведення земельної ділянки, площею
0,7787 га для ведення особистого
селянського господарства, кадастровий
номер :01:002:0371 за рахунок земель
Звенигородської сільської ради
гр.ОСОБА_3 та передати їй вказану
земельну ділянку у власність.

Постановою Пустомитівського районного
суду від 24.04.2014 р. позов було задоволено
повністю.

Не погоджуючись із даною постановою, її
оскаржила третя особа ОСОБА_3
Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона
звернулась до Звениградської
сільської ради із заявою про передачу у
власність в межах норм безоплатної
передачі земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
кадастрова справа щодо якої містить
план встановлення меж земельної
ділянки, земельно-кадастрову
інформацію щодо земельної ділянки та
інші документи, на підставі яких було
прийняте на підставі та в межах наданих
відповідачу повноважень та у спосіб,
передбачений законами України
оскаржуване прокурором рішення. Крім
того, вказане рішення є актом
індивідуальної дії, який винесений
стосовно ОСОБА_3 та прав позивача чи
інших осіб жодним чином не порушує.
Позивачем не було надано жодного
доказу щодо протиправності рішення
Звениградської сільської ради, що не
було враховано судом першої інстанції.
Крім того, апелянт вказує на те, що в
даному випадку відбулося оформлення не
вперше отриманої земельної ділянки, а
земельної ділянки, яка належала її
батькові. Тому просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника третьої особи ОСОБА_3 -
ОСОБА_2, який просив задовольнити
апеляційну скаргу, скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову,
прокурора Ольшанську Н.М., яка просила
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін, представника
відповідача ОСОБА_1, яка підтримала
правову позицію апелянта та її
представника, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи видно, що рішенням
сесії Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району № 610 від 26.12.2013
р. «Про затвердження проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та передачу даної земельної
ділянки у власність», було затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, площею 0,7787 га для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
:01:002:0371, яка знаходиться у с.
Звенигород Пустомитівського району та
передано безоплатно у власність
гр.ОСОБА_3

З копії Державного акту серії ЯИ № 178633
вбачається, що ОСОБА_3 на підставі
рішення Звенигородської сільської
ради Пустомитівського району № 303 від
29.07.2008 р. використала своє право на
приватизацію земельної ділянки по
даному цільовому призначенню, яким їй
було передано у приватну власність
земельну ділянку, площею 0,2394 га, яка
знаходиться в с. Шоломинь
Пустомитіського району, кадастровий
номер :02:001:0201.

Здовольняючи позов, суд першої
інстанції погодився з доводами
прокурора, зокрема стосовно того, що
ОСОБА_3 скористалась правом на передачу
їй безоплатно у власність земельної
ділянки у межах норм, визначених
Земельним кодексом України (далі - ЗК
України).

Колегія суддів погоджується з такими
висновками відповідача з наступних
підстав.

Згідно ст. 33 ЗК України громадяни
України можуть мати на праві власності
та орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

Відповідно п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України,
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.116 цього
Кодексу, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян,
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Частиною 4 статті 116 ЗК України
передбачено, що передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

В суді апеляційної інстанції третя
особа та її представник суду пояснили,
що земельна ділянка, яка належала її
батькові ОСОБА_4, була набута в порядку
спадкування після його смерті, а тому
доводи прокурора про набуття її в межах
безоплатної приватизації є
необґрунтованими та безпідставними, на
підтвердження чого надали суду
довідку, видану виконавчим комітетом
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 895 від 22.10.2014 р. Таку позицію
підтримала представник відповідача.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими доводами апелянта та
обґрунтовує свої висновки наступним.

Положеннями Цивільного кодексу
України та Цивільного кодексу
Української РСР визначено, що спадщина
приймається за умови подання
спадкоємцем до нотаріальної контори в
межах шести місяців заяви про її
прийняття після її відкриття або, якщо
спадкоємець постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
(ст.1268 ЦК України) чи якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР).

У відповідності до Глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.2012 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р.
за № 282/20595, за умов та в порядку,
встановленого законом, нотаріус видає
спадкоємцю свідоцтво про право на
спадщину.

Єдиним документом, що підтверджує
право спадкоємців на спадкове майно, є
свідоцтво про право на спадщину, яке
видається на ім'я кожного спадкоємця,
що прийняв спадщину, після закінчення
строку, встановленого для її прийняття.
Цивільний кодекс України встановлює
обов'язок спадкоємця, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, звернутись до нотаріуса за
видачею на його ім'я свідоцтва про
право на спадщину на таке майно, а також
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на земельну ділянку у
порядку спадкування переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Однак, третя особа ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_2 не надали належних
та допустимих доказів на підтвердження
оформлення у встановленому законом
порядку спадкових прав на земельну
ділянку, належну ОСОБА_4, як в суді
першої, так і в суді апеляційної
інстанцій.

Таким чином, аналізуючи наведені вище
обставини та правові норми, колегія
суддів вважає, що ОСОБА_3 використала
право на безоплатну передачу у
власність земельної ділянки одного
цільового призначення, про що свідчить
виданий їй Державний акт серії ЯИ № 178633
від 13.11.2009 р. на право власності на
земельну ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,2394 га на підставі рішення
Звенигородської сільської ради
Пустомитівського району № 303 від 29.07.2008
р.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 24 квітня 2014 року
по справі № 450/250/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.В. Клюба

І.О. Яворський

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 11.11.2014 р.