Справа № 2а-1605/10/07770
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/15064/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

секретар судового засідання Пилипчук
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року в справі за його позовом до
Державної податкової адміністрації в
Закарпатській області, третя особа
Державна податкова інспекція у
Тячівському районі Закарпатської
області, про поновлення на посаді та
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що з травня 2009 року проходив
службу на посаді завідувача сектору
викриття злочинів у базових галузях
економіки Тячівського міжрайонного
відділу податкової міліції Державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Закарпатської області, був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності і звільнений з
посади.

Уточнивши позовні вимоги просив
скасувати накази про накладення
дисциплінарного стягнення та
звільнення з органів податкової
міліції, стягнути середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2010
року позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано наказ голови
Державної податкової адміністрації в
Закарпатській області від 18 травня 2010
року № 180 про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
від 17 червня 2010 року № 126-о про
звільнення; поновлено позивача на
посаді завідувача сектору викриття
злочинів у базових галузях економіки
Тячівського міжрайонного відділу
податкової міліції Державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Закарпатської області з 17
червня 2010 року; зобов'язано виплатити
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просив
суд скасувати рішення апеляційного
суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
публічну службу на посаді завідувача
сектору викриття злочинів у базових
галузях економіки Тячівського
міжрайонного відділу податкової
міліції Державної податкової
інспекції у Тячівському районі
Закарпатської області.

Наказом голови Державної податкової
адміністрації в Закарпатській області
від 29 березня 2010 року № 41-о ОСОБА_4
звільнено зі служби в податковій
міліції на підставі підпункту «ж»
пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за власним
бажанням).

Наказом голови Державної податкової
адміністрації в Закарпатській області
від 17 травня 2010 року № 90-о вказаний
наказ скасовано і позивача поновлено
на службі з 29 березня 2010 року. Підставою
для скасування наказу стало те, що
службовим розслідуванням встановлено,
що в день подачі рапорту на звільнення -
26 березня 2010 року позивач вчинив дії, за
які підлягає звільненню з податкової
міліції за порушення дисципліни.

Так, висновком за результатами
службового розслідування,
затвердженим 28 квітня 2010 року,
встановлено, що 26 березня 2010 року
ОСОБА_4 разом з іншими трьома
співробітниками податкової міліції з
метою вирішення особистих питань о 12.09.
год. самовільно залишили робочі місця
та на автомобілі «Мазда» СХ.-7» відбули
до с.м.т. Солотвино Тячівського району.
О 14 годині цього ж дня вони у родича
власника магазину «Товари
повсякденного попиту» вимагали хабар у
розмірі 1 500 грн., на що вона погодилась і
по-клала необхідну суму до автомобіля
співробітників податкової міліції.
Також встановлено, що після вчасного
прибуття на роботу 26 березня 2010 року
позивач самовільно залишив
адміністративну будівлю на 45 хвилин, а
загалом у цей день був відсутнім на
роботі 01 годину 36 хвилин. Намагаючись
уникнути дисциплінарної
відповідальності за безпідставну
відсутність на роботі, надав
неправдиві пояснення, які
спростовувалися записами камер
спостереження.

Наказом голови Державної податкової
адміністрації в Закарпатській області
від 18 травня 2010 року № 180 за
систематичні порушення дисципліни,
безпідставну відсутність 26 березня 2010
року на роботі понад 01 годину 50 хвилин,
вирішення особистих питань в робочий
час, що потягнуло за собою негативні
наслідки та призвело до підриву
авторитету органів державної
податкової служби серед населення,
порушення вимог статті 22 Закону
України «Про міліцію», статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України та Присяги
працівника податкової міліції,
нещирість, проявлену під час
службового розслідування, ОСОБА_4
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з податкової міліції за порушення
дисципліни.

Наказом голови Державної податкової
адміністрації в Закарпатській області
від 17 червня 2010 року № 126-о позивача
звільнено з посади завідувача сектору
викриття злочинів у базових галузях
економіки Тячівського міжрайонного
відділу податкової міліції Державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Закарпатської області на
підставі підпункту «є» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за порушення
дисципліни).

Судами також встановлено, що
постановою заступника прокурора
Тячівського району Закарпатської
області від 03 квітня 2010 року в
порушенні кримінальної справи щодо
позивача відмовлено у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
злочинів, передбачених статтями 364, 368
Кримінального кодексу України.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач
безпідставно посилався на статтю 22
Закону України «Про міліцію», оскільки
нею регулюється соціальний захист
працівників міліції і її вимоги
позивач не порушував, так як і статтю 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України. Оскільки на
час звільнення позивач мав лише одне не
зняте дисциплінарне стягнення, то
накладення такого дисциплінарного
стягнення як звільнення є занадто
суворим.

Скасовуючи рішення окружного суду
апеляційний суд виходив з того, що
вчинення позивачем дисциплінарного
проступку підтверджується висновками
службового розслідування, він чотири
рази притягався до дисциплінарної
відповідальності та мав одне не зняте
дисциплінарне стягнення,тому у
відповідача були підстави для
звільнення позивача.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Порядок проходження служби в
податковій міліції регулюється
Законом України «Про міліцію», Законом
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» та
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
визначено обов'язки осіб рядового і
начальницького складу та основи
службової дисципліни, зокрема,
дотримання законодавства, неухильне
виконання вимоги Присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
статутів і наказів начальників,
дотримання норм професійної та
службової етики; чесність,
об'єктивність і незалежність від
будь-якого впливу громадян, їх
об'єднань та інших юридичних осіб у
службовій діяльності; з гідністю і
честю поводження в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи на підставі
пояснень позивача встановлено, що 26
березня 2010 року він разом з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 вирішили поїхати в с.м.т.
Солотвино до магазину «Мілена» з метою
придбати взуття. Також і 24 березня 2010
року близько 16 години вони були в с.м.т.
Солотвино. Поясненнями позивача та
свідків підтверджено відсутність
позивача на робочому місці в робочий
час з неповажних причин та вирішення
особистих питань в робочий час.

Висновком службового розслідування
також встановлено відсутність
позивача на роботі у робочий час.

З огляду на наведене та те, що на час
вирішення питання про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності та звільнення з
посади за порушення дисципліни він мав
не зняте дисциплінарне стягнення,
відповідач мав підстави для його
звільнення.

Висновки апеляційного суду, що
викладені у судовому рішенні, не
суперечать обставинам справи і вимогам
закону.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а по-станову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/ З оригіналом згідно Помічник
судді:
В.М.Коваленко