Справа № 820/12616/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 жовтня 2014 р.
№ 820/12616/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій Г.А..,

за участю представників сторін:
позивач - Кисельова В.С., відповідач -
Медведєва І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Південна залізниця" до Державної
фінансової інспекції в Харківській
області про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Південна
залізниця" звернулось до суду із
позовом до Державної фінансової
інспекції в Харківській області, в
якому просить суд скасувати п.1 вимоги
відповідача від 16.06.2014року №24-25/6457 в
частині забезпечення надходження на
розрахунковий рахунок Харківськрї
вагонної дільниці №1 Південної
залізниці грошових коштів в сумі 72185, 21
грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що Державною фінансовою
інспекцією України на виконання ухвали
Ленінського районного суду м. Харкова
від 09.04.2014року проведено позапланову
ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Південна
залізниця» за період з 01.01.2012 року по
31.03.2014 року. За результатами ревізії
складено акт від 29.05.2014 року № 24-11/27, на
підставі якого Державною фінансовою
інспекцією в Харківській області
пред'явлено підприємству вимогу №
24-25/6457 від 16.06.2014 р. « Про усунення
порушень». Позивач вважає, що зміст
складеного акту ревізії не містить
належних та достатніх фактичних даних,
які б достеменно засвідчували факт
наявності події протиправного діяння,
вчиненого суб'єктом господарювання,
тому вимогу п. 1 вимоги № 24-25/6457 вважає
незаконним, необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову зазначив, що Державною
фінансовою інспекцією України під час
проведення ревізії встановлено ряд
фінансових порушень, зокрема виявлено
нестачу чавуна у кількості 35444,60кг на
суму 72185,21грн., внаслідок встановленої
різниці між нормативно доведеною
мінімальною вагою однієї колодки
гальмівної чавунної типу «С», яка
розрахована ревізією, та фактичною
вагою зношеної колодки, внаслідок чого
державі завдані значні фінансові
збитки. Відповідач вважає, що п. 1 вимоги
ДФІ в Харківській області пред'явлений
в межах наданих повноважень, у спосіб
передбачений чинним законодавством, а
тому підлягає обов'язковому виконанню.
З огляду на зазначене Держфінінспекція
в Харківській області вважає позовні
вимоги безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 07.10.2014року
представники сторін підтримали свої
позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі направлення № 755 від
22.04.2014року співробітниками фінансовою
інспекцією в Харківській області у
період з 22.04.2014 року по 22.05.2014 року було
проведено позапланову перевірку
Державного підприємства «Південна
залізниця» окремих питань
фінансово-господарської діяльності, за
наслідками чого складено Акт від 29.05.2014
року № 24-11/27.

Перевіряючи обґрунтованість висновків
контролюючого органу, та як наслідок
правомірність винесення п.1 вимоги №
24-25/6457 від 16.06.2014 р., суд дійшов висновку
про наступне.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності"від 5 квітня 2007 року N 877-V
(надалі Закон - 877)., Порядком проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року №550, Положенням про державні
фінансові інспекції у районах, містах
та міжрайонні, об`єднані в районах та
містах державні фінансові інспекції,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 03.10.2011року №1236
(надалі - Положення).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877
державний нагляд (контроль) - державний
нагляд (контроль) - діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, допустимого рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Державні фінансові інспекції у
районах, містах та міжрайонні,
об'єднані в районах та містах державні
фінансові інспекції (далі - підрозділи)
є структурними підрозділами державних
фінансових інспекцій в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (п.1 Положення)

Відповідно до п 4.1 Положення про
державні фінансові інспекції у
районах, містах та міжрайонні,
об`єднані в районах та містах державні
фінансові інспекції, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 03.10.2011року №1236 підрозділ здійснює
державний фінансовий контроль за:
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у місцевих органах
виконавчої влади, органах місцевого
самоврядування, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів;
дотриманням законодавства про
державні закупівлі; діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Відповідно до положень п 3 Порядку,
позапланова виїзна ревізія - ревізія,
яка не передбачена в планах
контрольно-ревізійної роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності обставин, визначених Законом
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" (далі - Закон);

Відповідно до ст. 6 Закону № 877,
підставами для здійснення
позапланових заходів є:

подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до відповідного органу
державного нагляду (контролю) про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) за його бажанням; виявлення
та підтвердження недостовірності
даних, заявлених у документах
обов'язкової звітності, поданих
суб'єктом господарювання; перевірка
виконання суб'єктом господарювання
приписів, розпоряджень або інших
розпорядчих документів щодо усунення
порушень вимог законодавства, виданих
за результатами проведення планових
заходів органом державного нагляду
(контролю); обґрунтоване звернення
фізичної особи про порушення суб'єктом
господарювання її законних прав.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення; неподання у
встановлений термін суб'єктом
господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів; настання аварії,
смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання, що було пов'язано з
діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Проте матеріали справи не містять, а
відповідачем до суду не надано,
направлення від 22.04.2014року № 755 з
обов`язковим зазначенням питань,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення позапланової
ревізії.

Відповідно до п 2 Порядку,
інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Згідно, п 16.Порядку, ревізія
проводиться шляхом: документальної
перевірки, що передбачає контроль за
установчими, фінансовими,
бухгалтерськими (первинними і
зведеними) документами, статистичною,
фінансовою та бюджетною звітністю,
господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності (далі -
документи об'єкта контролю). У разі
ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання і обробки інформації на
вимогу посадової особи контролюючого
органу керівник об'єкта контролю
повинен забезпечити оформлення
відповідних документів на паперовому
носії. Надання документів об'єкта
контролю посадовим особам
контролюючого органу забезпечується
керівником об'єкта чи його заступником;

фактичної перевірки, що передбачає
контроль за наявністю грошових сум,
цінних паперів, бланків суворої
звітності, оборотних і необоротних
активів, інших матеріальних і
нематеріальних цінностей шляхом
проведення інвентаризації, обстеження
та контрольного обміру виконаних
робіт, правильністю застосування норм
витрат сировини і матеріалів, виходу
готової продукції і природних втрат
шляхом організації контрольних
запусків у виробництво, контрольних
аналізів готової продукції та інших
аналогічних дій за участю відповідних
спеціалістів контролюючого органу або
інших органів, підприємств, установ та
організацій. Посадові особи
контролюючого органу мають право
вимагати від керівників об'єкта
контролю організацію та проведення
фактичної перевірки в присутності
посадових осіб контролюючого органу та
за участю матеріально-відповідальних
осіб, а у разі перевірки обсягу
виконаних робіт - також представників
суб'єкта господарювання - виконавців
робіт.

Документальна і фактична перевірки
проводяться щодо дотримання вимог
законів та інших нормативно-правових
актів. Фактична перевірка здійснюється
станом на дату її проведення незалежно
від періоду, що підлягає ревізії. Для
підтвердження результатів фактичної
перевірки та фактів, що стосуються
періоду, який підлягає ревізії,
посадові особи контролюючого органу
можуть перевіряти документи об'єкта
контролю і за інші періоди
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю.

Згідно п.4.2. Методичних рекомендацій
щодо здійснення інспектування
органами Державної фінансової
інспекції України, фактична перевірка
передбачає контроль за наявністю
готівки, цінних паперів, бланків
суворої звітності, оборотних і
необоротних активів, інших
матеріальних і нематеріальних
цінностей шляхом проведення
інвентаризації, застосування норм
витрат сировини і матеріалів,
обстеження та контрольного обміру
виконаних робіт тощо, які ініціюються
посадовими особи Держфінінспекції та
проводяться відповідними комісіями,
призначеними наказом керівника
бюджетної установи в присутності
посадових осіб органів
Держфінінспекції за участі
матеріально-відповідальної особи, а у
разі перевірки обсягу виконаних робіт -
також представника суб'єкта
господарювання, яким виконувались
роботи.

У разі виявлення порушень
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
контролюючого органу, посадові особи
контролюючого органу повинні вимагати
від працівників об'єкта контролю,
причетних до виявлених порушень,
письмові пояснення.

Якщо працівники об'єкта контролю
відмовляються від надання письмових
пояснень, цей факт фіксується в акті
ревізії. (п. 16 Порядку).

Пояснення оформляються на ім'я
керівника контролюючого органу, який
призначив ревізію, з обов'язковим
зазначенням дати. Особам, від яких
вимагаються пояснення, вручається під
особистий підпис про отримання
відповідний перелік питань (.п. 18
Порядку).

Однак, контролюючий орган, виявивши
порушення у сфері
фінансово-господарської діяльності
підприємства, не виконуючи покладені
на нього безпосередні обов`язки, не
вимагав від працівників пояснень з
приводу виявлених порушень. Вказана
обставина не знайшла свого
спростування ані матеріалами справи,
ані наданими відповідачем в ході
судових засідань поясненнями.

Відповідно до п. 35 Порядку, результати
ревізії оформляються актом, який
складається на паперовому носії
державною мовою і повинен мати
наскрізну нумерацію сторінок. На
першому аркуші акта ревізії, який
оформляється на бланку контролюючого
органу, зазначається назва документа
(акт), дата і номер, місце складення
(назва міста, села чи селища).

Акт ревізії містить:

вступну частину, в якій зазначаються
підстава для проведення ревізії, тема
ревізії, повна назва об'єкта контролю,
його місцезнаходження, відомості про
організаційно-правову форму та форму
власності, дати початку і закінчення
ревізії, період, який підлягав ревізії,
перелік посадових осіб контролюючого
органу та залучених спеціалістів, що
проводили ревізію, перелік посадових
осіб, які відповідали за
фінансово-господарську діяльність
об'єкта контролю у період, що підлягав
ревізії;

констатуючу частину, в якій наведено
інформацію про результати ревізії в
розрізі кожного питання програми із
зазначенням, за який період, яким
способом (вибірковим, суцільним) та за
якими документами перевірено ці
питання, висновок про наявність або
відсутність порушень законодавства, а
також у разі наявності визначений в
установленому законодавством порядку
розмір збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю внаслідок таких
порушень.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним аудитором оформлено
результати позапланової ревізії актом
перевірки від 29.05.2014року № 24-11/27. Згідно
висновків вказаного акту, під час
перевірки були встановлені порушення
позивачем у сфері
фінансово-господарської діяльності,
зокрема, встановлено нестачу чавуна ВЧ1
у кількості 85815,6кг. та на суму 165643,62грн.,
а саме розрахована різниця між
нормативно доведеною мінімальною
вагою однієї колодки (3, 4кг) та
фактичною вагою колодки, яка була у
використанні і встановлено нестачу
чавуна у кількості 35444, 60 кг на суму
72185,21грн., нестачу колодок, які були у
використанні у кількості 14815штук
загальною вагою 50317, 00кг на загальну
суму 93458,41грн.

Відповідно до п. 46 Порядку, якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

На підставі висновків акту ревізії
Державною фінансовою інспекцією в
Харківській області на адресу ДП
"Південна залізниця" направлено вимогу
№24-25/6457 від 16.06.2014 року "Про усунення
виявлених позаплановою ревізією
фінансово-господарської діяльності
Відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» Державного
підприємства «Південна залізниця»
порушення законодавства з фінансових
питань.".

Як вбачається з п. 1 вищезазначеної
вимоги №24-25/6457 від 16.06.2014 року "Про
усунення порушень", ревізією
встановлено нестачу чавуну у кількості
35444,60кг, внаслідок встановленої різниці
між нормативно доведеною мінімальною
вагою однієї колодки гальмівної
чавунної типу «С», яка розрахована
ревізією, та фактичною вагою зношеної
колодки, з огляду на що до підприємства
пред`явлено вимогу щодо забезпечення
надходження на розрахунковий рахунок
ВЧ 1 грошових коштів в сумі 72185,21грн.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
відповідач для проведення ревізії
скористався саме суцільним методом
перевірки (ст. 27 акт), однак зазначив, що
на час проведення зустрічної звірки
від 22.05.2014року № 24-11/26 в Головному
складі, комісією проведені контрольні
заміри нової гальмівної колодки
чавунної типу «С» та, вибірково,
колодки гальмівної чавунної типу «С»,
що була у використанні.

Відповідно до п .5 Методичних
рекомендацій щодо здійснення
інспектування органами Державної
фінансової інспекції України, при
проведенні ревізії пріоритетним є
застосування суцільного способу
перевірки питань програми ревізії.
Суцільним способом обов'язково
перевіряються такі операції установи:
операції на рахунках в органах
Державної казначейської служби;
відчуження та надання в оренду
державного та комунального майна;
використання кредитів (позик),
одержаних під державні (місцеві)
гарантії; видатки на капітальне
будівництво, реконструкцію та ремонт,
інші капітальні видатки; операції в
межах здійснення спільної діяльності;
операції з провадження інвестиційної
діяльності, в тому числі використання
бюджетних коштів в межах реалізації
інвестиційних проектів; операції з
цінними паперами; оплата
консалтингових та аудиторських послуг,
страхування, представницьких заходів
та реклами;операції за договорами,
укладеними з нерезидентами.

Визначення вибірки здійснюється
керівником ревізійної групи за
погодженням з керівником відповідного
структурного підрозділу органу
Держфінінспекції (або іншим керівником
вищого рівня органу Держфінінспекції)
на підставі аналізу відомостей про
обсяг фінансових ресурсів об'єкта
контролю, інформації та документів,
отриманих від об'єкта контролю, органів
влади, правоохоронних органів та інших
суб'єктів, результатів попередньо
проведених контрольних заходів та
інших даних щодо діяльності об'єкта
контролю. Визначення вибірки
здійснюється до початку проведення
ревізії. За потреби під час проведення
ревізії можуть бути внесені зміни до
вибірки за процедурою, аналогічною до
порядку прийняття рішення про
застосування вибіркового способу
перевірки відповідного питання. У разі
виявлення порушень законодавства під
час перевірки питання вибірковим
способом необхідно забезпечити
перевірку цього питання суцільним
способом.

Суд вважає за потрібне зауважити, що в
матеріалах справи відсутні належні
докази дотримання відповідачем
вищезазначених норм права, як то
відомостей про обсяг фінансових
ресурсів об'єкта контролю, інформації
та документів, отриманих від об'єкта
контролю, органів влади,
правоохоронних органів та інших
суб'єктів, результатів попередньо
проведених контрольних заходів та
інших даних щодо діяльності об'єкта
контролю, чи інших доказів на
підтвердження обґрунтованості обрання
для перевірки гальмівних колодок, які
на думку комісії мали найбільший знос.

Окрім того, суд вважає за потрібне
зауважити, що порядок та повноваження
органів державного нагляду (контролю)
щодо відбору зразків продукції для
визначення її якісних показників та
форми акта відбору зразків продукції
врегульовані Порядком відбору зразків
продукції для визначення її якісних
показників та форми акта відбору
зразків продукції , який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 жовтня 2007 р. № 1280, та Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007, №
877-V.

Так, стаття 8 Закону України, "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" № 877-V визначає
повноваження органу державного
нагляду (контролю), а саме: орган
державного нагляду (контролю) в межах
повноважень, передбачених законом, під
час здійснення державного нагляду
(контролю) має право: вимагати від
суб'єкта господарювання усунення
виявлених порушень вимог
законодавства; вимагати припинення
дій, які перешкоджають здійсненню
державного нагляду (контролю);
відбирати зразки продукції, призначати
експертизу, одержувати пояснення,
довідки, документи, матеріали,
відомості з питань, що виникають під
час державного нагляду (контролю),
відповідно до закону; надавати
(надсилати) суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків;
накладати штрафні санкції та вживати
заходи, передбачені законом.

Згідно п. 1 ст. 13 вказаного закону,
відбір зразків продукції здійснюється
на підставі письмового вмотивованого
рішення керівника органу державного
нагляду (контролю) або його заступника
згідно із законом.

Згідно п. 2. Порядку № 1280, відбір
зразків продукції здійснюється на
підставі письмового вмотивованого
рішення керівника органу державного
нагляду (контролю) або його заступника
згідно із Законом України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності". У
рішенні про відбір зразків продукції
зазначається кількість зразків для
кожного виду (типу) продукції (не менш
як два), необхідних для проведення
експертизи (випробування), а також
місце її проведення. При цьому
кількість зразків продукції, що
відбираються, повинна відповідати
кількості, зазначеній у відповідному
рішенні органу державного нагляду
(контролю).

Відбір зразків продукції здійснюється
посадовою особою органу державного
нагляду (контролю) у присутності
керівника юридичної особи, фізичної
особи - підприємця або уповноваженої
ними особи, які мають право заявляти
клопотання з приводу пов'язаних з таким
відбором дій, про що вноситься запис до
акта відбору зразків продукції.
Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) до початку відбору
зразків продукції зобов'язана
пред'явити суб'єкту господарювання
відповідне рішення та ознайомити його
з порядком відбору зразків продукції.
Відібрані зразки продукції повинні
бути укомплектовані, упаковані та
опломбовані (опечатані) посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю) і зберігатися та
транспортуватися в умовах, що
забезпечують незмінність параметрів,
за якими буде проводитися експертиза
(випробування) таких зразків.
Контрольний зразок продукції
залишається у суб'єкта господарювання
і зберігається в умовах, що
забезпечують збереження його якості та
цілісності, до ознайомлення з
результатами експертизи (випробування)
(п.3-5 Порядку № 1280).

Згідно п. 6-7 Порядку № 1280, посадова
особа, яка відбирає зразки продукції
для проведення експертизи
(випробування), забезпечує їх
збереження і своєчасність доставки до
місця проведення експертизи
(випробування). Посадова особа органу
державного нагляду (контролю) складає
акт відбору зразків продукції (далі -
акт) у трьох примірниках. В акті
зазначаються: місце і дата його
складення; номер і дата рішення
керівника органу державного нагляду
(контролю), на підставі якого
здійснюється відбір зразків продукції,
посада, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила їх
відбір; найменування та
місцезнаходження юридичної особи
та/або її відокремленого підрозділу
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, в яких
здійснюється відбір зразків продукції;
посада, прізвище, ім'я та по батькові
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання; перелік і кількість
відібраних зразків продукції із
зазначенням виробника, дати
виробництва, серії (номера) партії,
загальної вартості зразків; додаткові
відомості (з урахуванням специфіки
зразків продукції).

Усі примірники акта підписуються
посадовою особою, яка відібрала зразки
продукції, та керівником юридичної
особи, фізичною особою - підприємцем
або уповноваженою ними особою. У разі
відмови керівника юридичної особи,
фізичної особи - підприємця або
уповноваженої ними особи від
підписання акта посадова особа органу
державного нагляду (контролю) робить в
акті запис про те, що керівник
юридичної особи, фізична особа -
підприємець або уповноважена ними
особа з актом ознайомлені і від підпису
відмовились.

Один примірник акта передається разом
з опломбованими (опечатаними) зразками
продукції до уповноваженої та/або
акредитованої організації
(лабораторії), що призначена для
проведення експертизи (випробування)
та зазначена в рішенні про відбір
зразків продукції, другий - залишається
у суб'єкта господарювання, третій - у
посадової особи, яка здійснила відбір
зразків продукції. (п. 8-9 Порядку № 1280).

Також, суд вважає за потрібне
зауважити, що процедура перевірка
зношеності гальмівних колодок
регулюється Інструкцією з
експлуатації гальм рухомого складу на
залізницях України №ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015,
затвердженою наказами Укрзалізниці №
264-Ц від 28.10.97 р. та №312-Ц від 07.06.01 р.(зі
змінами та доповненнями згідно з
наказом №312-Ц від 07.06.2001 р.)

Відповідно до положень п. 6.2.
Інструкції, товщина чавунних
гальмівних колодок повинна бути не
меншою 12 мм. Мінімальна товщина
композиційних гальмівних колодок з
металевою спинкою - 14 мм, з
сітчасто-дротяним каркасом - 10 мм
(колодки із сітчасто-дротяним каркасом
визначаються за заповненим фрикційною
масою вушком).

Товщину гальмівної колодки слід
перевіряти із зовнішнього боку, а при
клиноподібному зношенні - на відстані 50
мм від тонкого кінця. У випадку явного
спрацювання гальмівної колодки з
внутрішнього боку (з боку гребеня
колеса) колодку належить замінити, якщо
це спрацювання може викликати
пошкодження башмака.

Суд вважає за потрібне зауважити, що
матеріали справи не містять
обгнутованих та документально
підтверджених пояснень з приводу того,
яким чином та якого конкретно
визначеного типу колодок проводився
замір, з використанням якого саме
методу та способу розрахунку, за
допомогою яких чітко зазначених
вимірювальних пристроїв, засобів
технічної діагностики та механізації,
а також з використання праці яких саме
кваліфікованих працівників здійснено
контрольні заміри зношеності колодок,
з огляду на технічну складність та
необхідність застосування праці
робітників за спеціальною освітою.

У той час, як позивач в обґрунтування
своєї правової позиції надав акти
зважування використаних колодок від
12.06.2014року, 20.06.2014року та від 24.06.2014року,
виміри по яких проведені з
використананням вагів товарних ВТ
4014-15Ш зав. № 38136(відкаліброваних
03.06.2014року), з використанням послуг
спеціалістів відокремленого
підрозділу «Полатвської дистанції
навантажувально-розвантажувальних
робіт» державного підприємства
«Південна залізниця».

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне зазначити, що розрахунки
зношеності вибірково обраної, найбільш
візуально зношеної, на думку перевіряю
чого, колодки чавунного типу «С» ,
проведений ДФІ, ґрунтуються на
суб`єктивній думці, візуальному методі
обрання найбільш зношеної колодки та
непідтверджених даних - припущеннях, що
є порушенням вимог діючого
законодавства, яким, зокрема,
передбачено, що рішення суб'єкта
владних повноважень на може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" органи
державного нагляду (контролю) та їх
посадові особи під час здійснення
заходів державного нагляду (контролю)
зобов'язані: повно, об'єктивно та
неупереджено здійснювати державний
нагляд (контроль) у межах повноважень,
передбачених законом.

Суд вважає на необхідне зазначити, що
принцип "повноти здійснення державного
нагляду (контролю)" означає
обґрунтованість прийнятого рішення
суб'єктом владних повноважень. Він
вимагає від суб'єкта владних
повноважень враховувати як обставини,
на обов'язковість урахування яких
прямо вказує закон, так і інші
обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суб'єкт владних
повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих висновків,
обґрунтованих не конкретними
обставинами. Несприятливе для особи
рішення обов'язково повинно бути
мотивованим. Принцип об'єктивності
державного нагляду (контролю) означає
відповідність його цілей та
результатів вимогами чинного
законодавства України та незалежність
від правосвідомості суб'єкта, який
здійснює нагляд.

Проте, як вбачається з акту перевірки,
контролюючим зроблено висновок про
зношеність усіх знятих з вантажних
вагонів гальмівних колодок на підставі
проведення вимірів одного окремо
взятого зразка, що не відповідає
принципу повноти та обґрунтованості
здійснення державного нагляду, не
ґрунтуються на конкретних фактах, не
деталізовано і жодним чином не
підтверджується, що вказує на факт
отримання результатів вимірювання
зношеності гальмівних колодок з
порушенням діючого законодавства, а
тому отримані дані не можуть бути
належними та допустимими доказами в
підтвердження правової позиції
відповідача.

Також, суд вважає за потрібне
відзначити, що як вбачається з акту
перевірки та наданих у судовому
засіданні пояснень, саме встановлений
працівниками ДФІ факт нестачі чавуну у
кількості 35444,60кг безпосередньо вказує
наявність завданих державі збитків у
розмірі 72185,21грн. Однак, державний
аудитор в акті перевірки також
зазначає, що по факту нестачі чавуну
потрібно провести незалежну оцінку
розмірів збитків від розкрадання,
нестачі суб`єктом оціночної
діяльності, з огляду на те, що органи
Державної фінансової інспекції
України не належить до суб`єктів
оціночної діяльності.

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено,
що під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом. Отже, для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу правопорушення: 1)
протиправної поведінки; 2) збитків; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; 4) вини
та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди.

Відповідно до п. 2 Порядку визначення
розміру збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 січня 1996 р. N 116, розмір збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей
визначається шляхом проведення
незалежної оцінки відповідно до
національних стандартів оцінки. У разі
визначення розміру збитків, що
призвели до завдання майнової шкоди
державі, територіальній громаді або
суб'єкту господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі, розмір збитків
визначається відповідно до методики
оцінки майна, затвердженої Кабінетом
Міністрів України.

Порядок визначення розмірів збитків
регулюється Методикою оцінки майна,
яка затверджена Постановою Кабінету
Міністрів України від 10 грудня 2003 р. N
1891.

Відповідно до приписів п. 103 Методики
зазначено, що вказані положення
застосовуються для визначення розміру
збитків, що призвели до завдання
майнової шкоди державі в особі
державних органів, державних
підприємств; територіальній громаді в
особі органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств або суб'єкту
господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі (далі - особа, якій
завдано збитків), у разі необхідності
обґрунтування наявності або
установлення факту розкрадання,
нестачі, знищення (псування) майна (далі
- пошкоджене майно).

Визначення розміру збитків
здійснюється шляхом проведення
незалежної оцінки. У разі коли
державний орган або орган місцевого
самоврядування є замовником
проведення такої оцінки, виконавець
оцінки обирається на конкурсних
засадах в порядку, що встановлюється
Фондом державного майна.(п. 104 Методики).

Державний орган або орган місцевого
самоврядування приймають рішення про
розмір збитків з використанням звіту
про оцінку збитків за умови наявності
позитивного висновку рецензента
такого звіту(п. 105 Методики).

Відповідно до п. 106-107 Методики,
вихідними даними для оцінки є
матеріали інвентаризації, документи з
бухгалтерського обліку, оцінки
пошкодженого майна, що проводилася з
метою, зокрема, його приватизації
(корпоратизації), оренди,
проектно-кошторисна документація,
документи бюро технічної
інвентаризації на нерухоме майно,
землевпорядна документація на
земельну ділянку у разі повернення у
державну власність об'єкта
приватизації, що був проданий разом із
земельною ділянкою, на якій він
розташований, документи з відомостями
про фізичний стан та технічні
характеристики майна, фінансова
звітність, матеріали аудиторських
перевірок, фінансово-економічного
аналізу, а також інші документи. Оцінка
збитків проводиться із застосуванням
будь-якого з методичних підходів, який
найбільш повно відповідає меті оцінки.
Обґрунтування застосування методичних
підходів та окремих оціночних процедур
у процесі оцінки з урахуванням статті 22
Цивільного кодексу України
зазначається у звіті про оцінку
збитків.

Оцінка збитків проводиться на підставі
принципів, визначених пунктами 4 - 10
Національного стандарту N 1 "Загальні
засади оцінки майна і майнових прав",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N
1440 (Офіційний вісник України, 2003 р., N 37,
ст. 1995), та припущення про типовий
характер використання майна.

Оцінка реальних збитків, що є наслідком
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) колісних транспортних
засобів, проводиться згідно з
методикою, затвердженою Мін'юстом та
Фондом державного майна.(п. 108 Методики).

Звіт про оцінку збитків повинен
містити чітке обґрунтування
застосованих оціночних процедур з
визначення розміру реальних збитків та
упущеної вигоди.(п. 109 Методики).

Відповідно до п. 110 Методики,
стандартизована оцінка збитків
проводиться у таких випадках:

відсутність вихідних даних, що містять
інформацію про пошкоджене майно до та
після його розкрадання (нестачі,
знищення, псування), крім даних
бухгалтерського обліку; неможливість
особистого огляду пошкодженого майна
виконавцем оцінки, що не дає йому змоги
отримати відомості про стан майна до та
після розкрадання (нестачі, знищення,
псування);завдання майнової шкоди
внаслідок неправомірних дій з
грошовими коштами.

У разі неможливості проведення
незалежної оцінки збитків у випадках,
зазначених в абзацах другому і
третьому цього пункту, оцінка збитків
полягає у збільшенні балансової
залишкової вартості пошкодженого
майна, визначеної станом на дату
оцінки, встановлену для приватизації
(корпоратизації) або передавання його в
оренду; останню звітну дату балансу
підприємства - балансоутримувача
пошкодженого майна до розкрадання
(нестачі, знищення, псування), на
коефіцієнт, що дорівнює добутку
індексів цін виробників промислової
продукції за галузями промисловості
або індексів цін на
будівельно-монтажні роботи за типами
будівель і споруд, які визначаються
Держстатом, за період з дати, на яку
була визначена балансова залишкова
вартість майна, до дати оцінки збитків.
У разі відсутності інформації про
залишкову балансову вартість майна або
якщо така вартість дорівнює нулю на
дату оцінки, встановлену для
приватизації (корпоратизації) або
передавання його в оренду; останню
звітну дату балансу підприємства -
балансоутримувача пошкодженого майна
до розкрадання (нестачі, знищення,
псування), збільшенню підлягає
первісна (переоцінена) балансова
вартість такого майна, зменшена на 50
відсотків.

Результати оцінки відображаються в
акті оцінки збитків, який підлягає
рецензуванню відповідно до
законодавства про оцінку та оціночну
діяльність і за умови наявності
позитивного висновку рецензента
затверджується органом державної
влади (органом місцевого
самоврядування) відповідно до пункту 18
цієї Методики.

У разі оцінки збитків, завданих державі
в особі державних підприємств;
територіальній громаді в особі
комунальних підприємств; суб'єктам
господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі, акт оцінки
складається комісією, утвореною на
підприємстві (у суб'єктів
господарювання), який за дорученням
органу, уповноваженого управляти
майном такого підприємства (суб'єкта),
за наявності позитивного висновку
рецензента акта оцінки затверджується
керівником підприємства (суб'єкта) або
уповноваженою ним особою.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом
владних повноважень, не надано до суду
доказів на підтвердження ані
правомірності нарахування збитків,
завданих державі в результаті
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей, з
огляду на відсутність доказів вчинення
фактів розкрадання, нестачі, знищення
(псування) таких цінностей зі сторони
позивача, ані підтвердження наявності
у ревізора ДФІ прав на проведення
оціночної діяльності, як
уповноваженого суб`єкта. Вказані
осдтавини підтверджуються
відповідачем в акті перевірки (т. 1 а.с.
26).

Окрім того, відповідачем не доведено
та належним чином не підтверджено суду,
у чому саме полягали завдані державі
збитки та в чому полягала залежність їх
виникнення саме у разі порушення
забезпечення безпеки здійснення
перевезень пасажирів, а відтак вказане
твердження контролюючого органу судом
до уваги не приймається, з огляду на
його безпідставність та
необґрунтованість.

Суд зауважує, що докази повинні бути
належними та обґрунтованими. Сторони
мають право обґрунтувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору (ст. 70 КАС України).

Враховуючи наведене, суд, з урахуванням
приписів ст.69, 70 КАС України, дійшов
висновку, що надані представником
відповідача, на підтвердження факту
порушення позивачем вимог діючого
законодавства щодо
фінансово-господарської діяльності, не
є належним та допустимим доказом
наявності в діях позивача складу
правопорушення,

За приписами ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2. ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумною
строку.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач, надавши
письмові докази, що були предметом
дослідження при розгляді справи,
виконав передбачений законом обов'язок
та довів обґрунтованість заявлених
позовних вимог.

В свою чергу, мотивація та докази, на
які посилається відповідач
заперечуючи проти позову, не дають суду
підстав для постановлення висновків,
які б спростовували доводи позивача.

Доводи відповідача про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання в
примусовому порядку усунути виявлені
під час ревізії порушення, суд вважає
необґрунтованими, оскільки у вчинених
відповідачем діях відстуній склад
правопорушення, що підтверджується
вищевикладеними обставинами.

Відтак, зважаючи на встановлені у
справі обставини та з огляду на правові
приписи законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, суд дійшов
висновку про доведеність
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного
підприємства "Південна залізниця" до
Державної фінансової інспекції в
Харківській області про скасування
вимоги - задовольнити.

Скасувати п.1 вимоги Державної
фінансової інспекції в Харківській
області від 16.06.2014року №24-25/6457 в частині
забезпечення надходження на
розрахунковий рахунок Харківськрї
вагонної дільниці №1 Південної
залізниці грошових коштів в сумі 72185, 21
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
"Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул.
Червоноармійська, 7 )
судовий збір в сумі 331 (триста тридцять
одну) грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
13.10.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.