Справа № 2а-10903/11/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/31194/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
листопада 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 квітня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції (далі - ВДВС Шевченківського
РУЮ) у м. Києві про
визнання незаконними дій та
зобов'язання утриматися від вчинення
дій,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом про визнання
незаконними дій ВДВС Шевченківського
РУЮ у м. Києві щодо прийняття постанови
від 20 травня 2011 року про призначення
для участі у виконавчому провадженні
експерта, зобов'язання утриматися від
вчинення дій по врахуванню звіту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
експертна група» від 30 травня 2011 року
про призначення ринкової вартості
нерухомого майна та по покладенню
винагороди за проведення дослідження
та складення звіту на рахунок витрат,
пов'язаних з організацією і
проведенням виконавчих дій.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
листопада 2011 року, яку залишено без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 19 серпня 2010 року
державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим написом № 2883
від 20 квітня 2010 року, виданого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» боргу у сумі 984 848,27 грн
шляхом звернення стягнення на
квартиру, яка за адресою: АДРЕСА_1.
Також, відповідачем направлено до БТІ
м. Києва запит № 1168/26 про надання
інформації щодо реєстрації нерухомого
майна ОСОБА_4, на який листом № 7375 (И-2011)
від 15 лютого 2011 року повідомлено, що
ОСОБА_4 належить на праві власності
квартира за адресою: АДРЕСА_1.

19 травня 2011 року державним виконавцем
описано та накладено арешт на
зазначену квартиру. Цього ж дня, з метою
оцінки нерухомого майна, державним
виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві винесено постанову про
призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні ОСОБА_5 та
зобов'язано його надати письмовий
висновок, звіт про оцінку майна (акт
оцінки майна).

30 червня 2011 року до відповідача
надійшов висновок з незалежної оцінки
майна, відповідно до якого вартість
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1
становить 380 129,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 липня 2011 року державним виконавцем
позивачу направлено копію зазначеного
висновку з незалежної оцінки майна, яку
ним отримано 18 липня 2011 року. 20 липня 2011
року до відповідача від позивача
надійшла заява, зі змісту якої видно, що
ОСОБА_4 не отримувала постанову про
відкриття виконавчого провадження та,
як наслідок, не мала можливості
добровільно виконати зобов'язання.

У зв'язку із зазначеною заявою,
постановою державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві від 21
липня 2011 року відкладено виконавче
провадження до 25 липня 2011 року.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV (далі - Закон № 606-ХІV). Саме
відповідно до вимог цього Закону
належить давати оцінку діям державного
виконавця щодо вчинення виконавчих
дій.

Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті
11 цього Закону державний виконавець
при здійсненні виконавчого
провадження має право залучати до
проведення виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб у встановленому порядку, а
також експертів, спеціалістів, а для
оцінки майна - суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно із частиною 1 статті 58 Закону №
606-XIV встановлено, що визначення
вартості майна боржника проводиться
державним виконавцем за ринковими
цінами, що діють на день визначення
вартості майна. Для оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» від 12 липня 2001
року № 2658-III (далі - Закон № 2658-III).

Відповідно до статті 5 Закону № 2658-III
суб'єктами оціночної діяльності є
суб'єкти господарювання -
зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, а
також юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють господарську
діяльність, у складі яких працює хоча б
один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього закону.

Частиною 3 статті 13 Закону № 606-XIV
експерт або спеціаліст зобов'язаний
надати письмовий висновок з питань, що
містяться в постанові державного
виконавця.

Згідно із частиною 2 статті 58 Закону №
606-XIV у разі незгоди з оцінкою,
визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Судами встановлено, що доказів
оскарження позивачем оцінки майна, у
встановлений законом строк, не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів про те,
що доручення проведення встановлення
вартості заставленого майна оцінювачу
ОСОБА_5 відповідає вимогам закону.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України, якщо суд не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
листопада 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак