Справа № 132/2298/14-а
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
Калинівський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого Павленка
І.В.

при секретарі Жовтій
С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Калинівка
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницької області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві позивачка ОСОБА_1
вказує, що постановою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області № 201 від
09.07.2014 року на неї було накладено
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250
гривень за те, що вона самовільно без
розробленої та затвердженої в
установленому порядку проектної
документації у 2014 році здійснила
реконструкцію гаражу (збільшено висоту
гаража на 70 см.) по АДРЕСА_1 чим
порушила вимоги п.1 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», відповідальність за
виявлене правопорушення передбачена ч.
5 ст. 96 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Вважає, що вказана вище постанова
в справі про адміністративне
правопорушення винесена незаконно,
упереджено, з грубим порушенням
порядку розгляду справи про
адміністративне правопорушення та
норм КУпАП, що призвело до незаконного
притягнення її до адміністративної
відповідальності та накладення
адміністративного стягнення, вказана
постанова не відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи,
так як, гараж був збудований ще 1980 року
її покійним чоловіком ОСОБА_3, з того
часу вони користувались цим гаражем і
оплачували податок за землю та за
користування електроенергією.
Правовстановлюючих документів, що
підтверджують право власності на гараж
ОСОБА_3 не мав, а відтак, і будівельного
паспорта, в якому визначені розміри
гаража, не існує. Чоловік позивачки
помер, після його смерті позивачка
продовжує користуватись гаражем, стан
якого потребував ремонту, оскільки дах
завалився і його потрібно було
терміново перекрити.

Відповідно до вимог статей 26, 27 ЗУ
«Про регулювання містобудівної
діяльності» будівництво гаража
здійснюється на підставі будівельного
паспорту, який складається з текстових
та графічних матеріалів і відповідно
до якого можна і визначити площу гаража
та його розміри, а також робити
висновки про збільшення розмірів
гаража. Не маючи перше встановлених
розмірів гаража, як відповідач може
визначити, що збільшено висоту гаража
саме на 70 см., від якої висоти він
виходив і проводив заміри.

В оскаржуваній постанові
зазначено, що позивачка порушила п. 1 ст.
34 ЗУ «Про регулювання містобудівної
діяльності», але в мотивувальній
частині постанови вказано, що
позивачка самовільно без розроблення
та затвердження проектної
документації здійснила реконструкцію
гаража. Позивачка вважає, що такі
звинувачення не відповідають дійсному
змісту вказаної статті і жодним чином
не підпадають під її дію, оскільки
пункт 1 статті 34 цього Закону звучить
так: Замовник має право виконувати
будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю) -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Отже, виходячи із вказаної статті,
позивачка жодної проектної
документації для здійснення
реконструкції гаража не повинна була
виготовляти, а лише направити
повідомлення, тому висунені
відповідачем звинувачення на думку
позивачки не співпадають із нормою
закону на яку він посилається і яку
вважає, що вона порушила.

Крім того, у матеріалах, за якими
її було визнано винною, немає жодних
доказів, на яких ґрунтується
оскаржувана постанова.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Вінницькій області - Барун
В.Г. проти позову заперечував,
посилаючись на наявні в матеріалах
справи заперечення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає необхідним в задоволенні позову
відмовити, виходячи з наступного.

Так, постановою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області № 201 від
09.07.2014 року позивачку ОСОБА_1 було
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень за
те, що вона самовільно без розробленої
та затвердженої в установленому
порядку проектної документації у 2014
році здійснила реконструкцію гаражу
(збільшено висоту гаража на 70 см.) по
АДРЕСА_1 чим порушила вимоги п.1 ст. 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Суд вважає, що постанова
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області № 201 від 09.07.2014 року
є законною, а твердження позивачки у
позовній заяві та в судовому засіданні
щодо неправомірності накладення на неї
адміністративного стягнення не
відповідають фактичним обставинам
справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 Порядку
здійснення державного архітектурно -
будівельного контролю, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року №553, підставою для
проведення перевірки було звернення
гр. ОСОБА_5, в якому надано схему до
початку будівельних робіт та після їх
завершення, а також відповідну фото
таблицю (а.с.14, 15-17).

Разом з тим під час забудови гаражів, у
1980 році, нахил покрівлі, а від так і стік
дощових та талих вод відбувався в бік
гаражних воріт гр. ОСОБА_1. Покрівлі
гаражів знаходились в одній площині, що
видно з матеріалів фото фіксації,
позивачка змінила розміри гаража
(збільшила висоту).

Як було встановлено в судовому
засіданні та вбачається з матеріалів
справи в порушення п. 1 ч.1 ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» позивачка
ОСОБА_1 повідомлення про початок
будівельних робіт з реконструкції
гаража органу державного архітектурно
- будівельного контролю не направила, а
самовільно без розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації у 2014 році
здійснила реконструкцію гаражу.
Вказаного факту в судовому засіданні
не заперечувала і сама позивачка
ОСОБА_1, посилаючись на свою
необізнаність у законодавстві.

Крім того, у повідомлені про
початок будівельних робіт
зазначається номер будівельного
паспорта, найменування органу, який
його видав, дата видачі. Саме
будівельний паспорт являється
погоджувальною та затверджуваною
документацією, яка на момент перевірки
в забудовника була відсутня.

Під проектом слід розуміти
залежно від категорії об'єкта
будівництва відповідний склад
документації, визначеної ст. ст. 1,7,8
Закону України «Про архітектурну
діяльність», отриманої відповідно до
ст. ст. 29, 31 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», а також будівельний
паспорт та технічні умови, отримані
відповідно до ст. ст. 27,30 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Відповідно до ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Відповідно викладеного, інспекція
повністю виконала покладений на неї
обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятої постанови від
09.07.2014 року № 201 . В той час як позивачкою
не було надано належних та допустимих
доказів, в розумінні ст. 70 КАС, які б
підтверджували протиправність
прийнятої постанови в справі про
адміністративне правопорушення, окрім
вільного тлумачення норм чинного
законодавства у сфері містобудівної
діяльності.

Відтак докази, що підтверджують
кожну обставину подані позивачкою, не
відповідають поданій позовній заяві.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що позовні вимоги
позивачки, викладенні у позовній заяві
є безпідставними, а сама позовна заява
подана з метою уникнення гр. ОСОБА_1
відповідальності за вчинене
правопорушення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 9-11, 69-71, 94, 158-163, 167, 171-2
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення - відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС
України рішення місцевого загального
суду, як адміністративного суду у
справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо притягнення до
адміністративної відповідальності є
остаточним та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:підпис

СУДДЯ:

СЕКРЕТАР: