Справа № 1170/2а-1962/12
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2014 рокусправа № 1170/2а-1962/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровску
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2012
у адміністративній справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень № ,
№ , № , та № від 28.11.2011,
-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
по тексту ФОП ОСОБА_1 або позивач)
звернулась до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції (далі по тексту -
Світловодська ОДПІ або відповідач), в
якому просила, з урахуванням змін до
позовної заяви, визнати неправомірними
та скасувати податкові повідомлення
рішення від 28.11.2011 №, №,
№, №, винесені на підставі
акта перевірки №28/1700/НОМЕР_5 від 09.11.2011.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2012
відмовлено позивачу у задоволенні його
позовних вимог.

Не погодившись з вищевказаною
постановою позивачка подала
апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної постанови, було порушено
норми матеріального та процесуального
права та не враховані обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, а тому просить скасувати
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.10.2012 року.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач у 2010 році та у 2011 році був
зареєстрований як платник єдиного
податку

У період з 31.10.2011 по 04.11.2011, посадовими
особами відповідача проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питання
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 по 27.10.2011, за наслідками
якої складено акт від 09.11.2011 за
№281/1700- (а.с.8-27).

Як вбачається з вказаного акту, в ході
перевірки, виявлено порушення:

- абз. 5 п. 1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва", у зв'язку з чим, ФОП
ОСОБА_1 в звіті суб'єкта малого
підприємництва - платника єдиного
податку включено не всю суму коштів,
фактично отриманих коштів на
розрахунковий рахунок та готівкою, а
тому занижено обсяг виручки за період,
що перевірявся на суму 43389 грн.,

- п. 1 ст. 1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва", за 2010 рік перевищив
граничний обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) 500 тис. грн. на
суму 40784 грн.;

- п. 5 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва ", в зв'язку з
перевищенням граничного обсягу
виручки 500 тис. три. позивач починаючи з
наступного звітного періоду (кварталу)
не перейшов на загальну систему
оподаткування;

- п. 177.2 ст. 177 ПК України, в результаті
чого відповідачем донараховано
податок з доходів фізичних осіб у сумі
5115,75 грн., в тому числі за 2010 рік у сумі
4588,2 грн. та за 1 квартал 2011 року у сумі
527,55 грн.;

- п. 6.1. Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від 1
березня 2000 року N 79, Зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 3 квітня
2000 року за N 208/4429, в результаті чого
позивач перевищив граничний обсяг
виручки та не подав заяву про
реєстрацію платника ПДВ та не
зареєструвався платником податку на
додану вартість;

- п. 185.1 ст. 185, п. 200.1 ст. 200 ПК України, а
саме, занижено податок на додану
вартість у періоді, що перевірявся на
суму 15750 грн.,

- п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України в
частині неподання декларації з ПДВ за
січень, лютий, березень, квітень,
травень, червень, липень, серпень,
вересень 2011 року;

- п.п. 177.5,2 п. 177.5 ст. 177 ПК України в
частині неподання декларації про
доходи отримані від зайняття
підприємницькою діяльністю за 1
квартал 2011 року.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийняті податкові
повідомлення - рішення № від
28.11.2011, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 6 263,80
грн., у тому числі за основним платежем
у розмірі 5115,75 грн., штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1148,50
грн., № від 28.11.2011, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, у розмірі
16 667,50 грн., у тому числі за основним
платежем у розмірі 15750 грн., штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 917,50
грн., № від 28.11.2011, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, у розмірі
4 850 грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 4 850
грн., № від 28.11.2011 яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 1 грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1 грн.
.

Судом встановлено, що позивачем подано
до відповідача звіти суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку за 1 квартал
2010 року із зазначенням обсягу виручки 28
500 грн.; за 2 квартал 2010 року із
зазначенням обсягу виручки - 118 500 грн.;
за 3 квартал 2010 року із зазначенням
обсягу виручки - 208 500 грн.; за 4 квартал
2010 року із зазначенням обсягу виручки -
497 500 грн. ( а.с. 89- 92).

Так, позивачем у звіті за 1 квартал 2010
року зазначено обсяг виручки у розмір
28 500 грн., натомість у книзі обліку
доходів і витрат позивача вказана сума
не знайшла свого відображення. На
банківські рахунки позивача кошти у 1
кварталі 2010 року не надходили.

Крім того, в ході перевірки
відповідачем встановлено
невідповідність даних зазначених у
поданих позивачем звітах за 2010 рік
даним, що містяться у книзі обліку
доходів і витрат позивача та даних, що
містяться у виписках з розрахункових
рахунків наданих позивачем до
перевірки та в судове засідання.

Так, у звіті за 2 квартал 2010 року, згідно
книги обліку доходів та витрат,
позивачем отримано доходу 207 866, 89 грн., у
звіті обсяг виручки збільшено на 90 000
грн. (а.с.90, 178-172); за 3 квартал 2010 року у
книзі зазначено отримання доходу у
розмірі 3 580 грн., у звіті обсяг виручки
збільшено на 90 000 грн.; за 4 квартал 2010
року у книзі зазначено отримання
доходу у розмірі 286 630 грн., у звіті обсяг
виручки збільшено на 289 000 грн.

Також, позивачем не внесено до книги
обліку доходів і витрат та до звітів за
2, 3 квартал 2010 року отримані на
розрахункові рахунки кошти у розмірі,
відповідно 13 440 грн. та 770 грн.

В обґрунтування пояснень представник
позивача послався на договір
фінансової допомоги на зворотній
основі від 26.04.2010 між ТОВ "ВДС інвест" та
ФОП ОСОБА_1, додаткову угоду до
вказаного договору від 26.04.2010,
квитанції до прибуткових касових
ордерів №14 від 16.10.2012, №15 від 17.10.2012,
лист ТОВ "ВДС інвест" до ПАТ "Універсал
банк" від 14.11.2011 про зміну призначення
платежу, податковий розрахунок ТОВ
"ВДС інвест" форми №1 ДФ від 22.09.2011.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ТОВ "ВДС інвест" (замовник) та
позивачем (виконавець) укладено
договір про надання інформаційно -
консультаційних послуг від 26.04.2010, сума
договору складала 31 336 грн.

ТОВ "ВДС інвест", того ж дня
перераховано позивачу двома платежами
суми у розмірі, відповідно, 13 440 грн. та 31
336 грн. із зазначенням платежу за
інформаційно - консультаційні послуги
за договором від 26.04.2010.

Однак, позивач отримавши кошти 26.04.2010 у
розмірі 13 440 грн. з призначенням платежу
за інформаційно - консультаційні
послуги за договором від 26.04.2010, не
повернув їх ТОВ "ВДС інвест", як
помилково сплачені, не звернувся до
останнього з вимогою зміни призначення
платежу, та протиправно не вніс вказану
суму у звіт за 2 квартал 2010 року, як
отриману виручку.

Внесення змін ТОВ "ВДС інвест" до форми
№1 ДФ 22.09.2011, виготовлення листа ТОВ
"ВДС інвест" до ПАТ "Універсал банк" від
14.11.2011 про зміну призначення платежу
(доказів отримання лиса банком до суду
не надано), повернення коштів ТОВ "ВДС
інвест" лише у жовтні 2012 року не
спростовує факт отримання позивачем у
квітні 2010 року виручки у сумі 13 440 грн.
за інформаційно - консультаційні
послуги, а тому позивач повинен був або
повернути зазначені кошти ТОВ "ВДС
інвест" як помилково сплачені, або
включити до звіту за 2 квартал 2010 року,
як отриману виручку. Позивачем
зазначених дій вчинено не було.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність прийнятого відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» №728/98
від 03.07.1998 року, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується до фізичних осіб обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Згідно п. 1 Указу України, "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998, № 727/98 ( в
подальшому Указ від 03.07.1998, № 727/98), в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, установлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для таких
суб'єктів малого підприємництва:

фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень;

юридичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності будь-якої
організаційно-правової форми та форми
власності, в яких за рік
середньооблікова чисельність
працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 1 млн. гривень.

Середньооблікова чисельність
працюючих для суб'єктів малого
підприємництва визначається за
методикою, затвердженою органами
статистики, з урахуванням усіх його
працівників, у тому числі тих, що
працюють за договорами та за
сумісництвом, а також працівників
представництв, філіалів, відділень та
інших відособлених підрозділів.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до ст. 5 Указу від 03.07.1998, №
727/98, у разі порушення вимог,
установлених статтею 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Суб'єкти малого підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

Згідно п. 8,п.9 ст. 4 Указу від 03.07.1998, №
727/98, форма книги обліку доходів та
витрат, що підлягають оподаткуванню
відповідно до цього Указу, і порядок її
ведення суб'єктами малого
підприємництва, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, встановлюються Державною
податковою адміністрацією України.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до ч.3 ст.13 р. 4
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції, від
21.04.1993, № 12, загальним оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
дохід, тобто різниця між валовим
доходом (виручкою у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами у відсотках до валового доходу,
наведеними в додатку N 6 до цієї
Інструкції.

В зв'язку з ненадання позивачем,
документів підтверджуючих понесені
витрати, які безпосередньо пов'язані з
отриманням доходу за 2010 рік, витрати
розраховані відповідно до ст.13 розділу
4 Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції, від
21.04.1993, № 12, та складають 10 196 грн.

Витрати, які безпосередньо пов'язані з
отриманням доходу за 2011 рік, позивачем
документально не підтверджено, а тому
відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України при
винесені оскаржуваного рішення не
враховувались.

Таким чином, відповідачем правомірно
встановлено заниження оподаткованого
доходу у розмірі 34 105 грн., в т.ч. за 2010
рік 30 588 (40 784 - 10 196) грн., за 1 квартал 2011
року -3 517 грн. та згідно п.п.7.1 ст.7 Закону
України Про податок з доходів фізичних
осіб", п.177.1 ст.177 ПК України
донараховано позивачу податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 5 115,75, в
т.ч за 2010 рік - 4 588,2 грн., за 2011 рік - 527,55
грн.

З урахуванням встановлених в ході
перевірки порушень відповідачем
винесено податкове повідомлення -
рішення № від 28.11.2011, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 6 263,80 грн., у
тому числі за основним платежем у
розмірі 5115,75 грн., штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1148,50
грн.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем, відповідно до вимог ч.2
ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, доведено
правомірність своїх заперечень проти
адміністративного позову позивача,
законність та обґрунтованість
прийнятих ними рішень, що
кореспондується приписами ч.2 ст. 19
Конституції України.

Натомість позивач, в порушення вимог ч.1
ст. 71 КАС України, не довів обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За таких обставин, виходячи з приписів
ст. 19 Конституції України та приписів
ст. ст. 69, 70, 71 КАС України, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, відповідає вимогам
ч.3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.10.2012 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог позивача.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2012
- залишити без змін

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня викладення повного тексту ухвали.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов