Справа № 2а-7217/12/2070
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.Справа №
2а-7217/12/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання
Городової А.О.

представника відповідача Лисенко М.В.

представника прокуратури Маматова М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Чугуївської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області,
Прокуратури Харківської області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.2014р.
по справі № 2а-7217/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
м'ясопереробний комбінат"

до Чугуївської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, за участю
Прокуратури Харківської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
м'ясопереробний комбінат", звернувся до
суду з позовною заявою, у якій просив
суд визнати незаконними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 27.05.2011 року за формою "Р" на
суму 3,00 грн., № від 02.12.2011 року за
формою "В4" на суму 2952333,00 грн., №
від 10.02.2012 року за формою "В4" на суму
2948120,00 грн., складені Чугуївською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Харківської області
Державної податкової служби.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.09.2012 року,
яка залишена без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 року,
адміністративний позов задоволено
частково.

Відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.03.2014 року, замінено Чугуївську
об'єднану державну податкову інспекцію
Харківської області Державної
податкової служби її процесуальним
правонаступником Чугуївською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківській області;
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.09.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 року
скасовано та направлено справу на
новий розгляд в суд першої інстанції.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.14 року
по справі № 2а-7217/12/2070 адміністративний
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
м'ясопереробний комбінат" до
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, за участю прокуратури
Харківської області, про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено у
повному обсязі.

Визнано незаконними та скасовано
податкові повідомлення-рішення №
від 27.05.2011 року за формою "Р" на
суму 3,00 грн., № від 02.12.2011 року за
формою "В4" на суму 2952333,00 грн., №
від 10.02.2012 року за формою "В4" на суму
2948120,00 грн., складені Чугуївською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Харківської області.

Прокуратура Харківської області та
Чугуївська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подали апеляційні
скарги, в якій просять суд апеляційної
інстанції скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних
скарг зазначили, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Чугуївською ОДПІ проведено планову
виїзну перевірку ТОВ "Слобожанський
м'ясокомбінат" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 02.07.2008 року по 30.09.2010 року, за
результатами якої складено акт №
46/2311/35157859 від 19.01.2011 року.

Перевіркою встановлено завищення ТОВ
"Слобожанський м'ясокомбінат" суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість внаслідок порушення
п.п.7.4.1 п.7.4 п.п.7.7.1 п.7.1 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", що
призвело до завищення суми від'ємного
значення з податку на додану вартість в
травні 2009 року та у вересні 2009 року.

Чугуївською ОДПІ також проведено
документальну невиїзну перевірку
податкових декларацій з податку на
додану вартість та додатків до них за
жовтень-грудень 2010 року та
січень-березень 2011 року ТОВ
"Слобожанський м'ясокомбінат", про що
складено акт № 401/1522/35157859 від 05.05.2011
року.

Перевіркою встановлено порушення п.198.3
ст.198 та п.200.1ст.200 Податкового кодексу
України, внаслідок неврахування в
податковій звітності з податку на
додану вартість за період з жовтня 2010
року по березень 2011 року висновків акту
перевірки № 46/2311/35157859 від 19.01.2011 року, що
призвело до завищення суми від'ємного
значення податку на додану вартість та
неправомірне його відображення у
відповідному розмірі в кожному з
вказаних періодів.

На підставі акта перевірки №401/1522/35157859
від 05.05.2011 року Чугуївською ОДПІ
Харківської області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 27.05.2011 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
три грн. 00 коп.

Крім того Чугуївською ОДПІ Харківської
області було проведено позапланову
документальну невиїзну перевірку, за
результатами якої складено акт від
22.11.2011 року № 899/1522/35157859.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем п.п.200.1, 200.3, 200.4 ст.200
Податкового кодексу України внаслідок
неврахування в податковій звітності з
податку на додану вартість за період з
квітня 2011 року по вересень 2011 року
висновків актів перевірок № 46/2311/35157859
від 19.01.2011 року та № 401/1522/35157859 від 05.05.2011
року, і зроблено висновок про завищення
суми від'ємного значення податку на
додану вартість та неправомірне його
відображення у відповідному розмірі в
кожному з вказаних періодів.

На підставі акта перевірки № 899/1522/35157859
від 22.11.2011 року Чугуївською ОДПІ
Харківської області прийнято
податкове повідомлення-рішення № 000771522
від 02.12.2011 року, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за вересень 2011 року на
2952333 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі одна грн.

Також Чугуївською ОДПІ Харківської
області було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2010 року по
31.12.2011 року, за результатами якої
складено акт № 55/2311/35157859 від 31.01.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення п.200.1,
п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України внаслідок неврахування в
податковій звітності з податку на
додану вартість висновків актів
перевірок № 46/2311/35157859 від 19.01.2011 року, №
401/1522/35157859 від 05.05.2011 року та № 899/1522/35157859
від 22.11.2011 року про завищення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість, що призвело до завищення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість за грудень 2011 року та
заниження податку на додану вартість
за жовтень, листопад та грудень 2011 року.

На підставі акта перевірки № 55/2311/35157859
від 31.01.2012 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 10.02.2012 року про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за грудень
2011 року на 2948120 грн.

Не погодившись із вищезазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
відповідача, позивач для захисту своїх
прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не надано доказів
звернення, з метою визначення
відповідності вартості майна рівню
справедливої ринкової ціни, до
будь-яких експертних установ або
уповноважених державних органів для
проведення останнім відповідних
оціночних процедур.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 27.05.2011 року за формою "Р" на суму
3,00грн., № від 02.12.2011 року за формою
"В4" на суму 2952333,00 грн., № від 10.02.2012
року за формою "В4" на суму 2948120,00 грн.,
складені Чугуївською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Харківської області.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ "Слобожанський
м'ясокомбінат" № 2 від 07.10.2008 року до
статуту позивача внесено зміни,
обумовлені збільшенням статутного
капіталу за рахунок внесення ТОВ
юридична фірма "Контракт-92" до
статутного фонду ТОВ "Слобожанський
м'ясокомбінат" комплексу будівель та
споруд забійного цеху загальною
вартістю 8958770,88 грн. (в т.ч. ПДВ - 1493128,48
грн.) та майна загальною вартістю 8755229,12
грн. (в т.ч. ПДВ - 1459204,85 грн.) Факт
отримання позивачем комплексу
будівель та споруд забійного цеху та
майна підтверджується актами
приймання-передачі майна до статутного
капіталу.

Комплекс будівель та споруд забійного
цеху, а також майно були отримані ТОВ
"Слобожанський м'ясокомбінат" для
використання у власній господарській
діяльності, пов'язаної з забоєм худоби
та виробництвом м'ясопродуктів, а ТОВ
юридична фірма "Контракт-92" в обмін на
них отримало корпоративні права в
обсязі 99,24% статутного фонду позивача.

За зазначеною операцією від ТОВ
юридична фірма "Контакт-92" позивачем
отримано податкові накладні від 28.02.2009
року № 2, № 4 - № 38 на загальну суму
17714000,00грн. (в т.ч. ПДВ - 2952333,33 грн.), які
були включені ТОВ "Слобожанський
м'ясокомбінат" до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість та
збільшили суму від'ємного значення
податку.

На час вчинення операції з передачі
комплексу будівель, споруд забійного
цеху та майна ТОВ юридична фірма
"Контракт-92" та позивач були по
відношенню один до одного пов'язаними
особами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
думку апелянтів вартість внесених до
статутного капіталу позивача об'єктів
нерухомості та майна не відповідає
рівню звичайних цін.

Колегія суддів відхиляє доводи,
викладені в апеляційних скаргах, з
огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За визначенням п. 1.7 ст. 1 Закону України
"Про податок на додану вартість" в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, податковий
кредит - це сума, на яку платник
податків має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом звітного
періоду.

Згідно із п. 1.18 ст. 1 Закону України "Про
податок на додану вартість" звичайні
ціни розуміються та застосовуються за
правилами, визначеними п. 1.20 ст. 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" доход, отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг) пов'язаним особам,
визначається виходячи із договірних
цін, але не менших за звичайні ціни на
такі товари (роботи, послуги), що діяли
на дату такого продажу.

Виходячи із вищевказаного, колегія
суддів зазначає, що отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг) дохід повинен бути не
меншим за звичайні ціни на такі товари
(роботи, послуги), які діяли на дату
такого продажу, у тому випадку, коли
договір укладається між платником
податку і пов'язаною особою.

Підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1
зазначеного Закону передбачено, що
якщо цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне,
вважається, що така ціна відповідає
рівню справедливих ринкових цін.
Згідно з цим підпунктом справедлива
ринкова ціна - це ціна, за якою товари
(роботи, послуги) передаються іншому
власнику за умови, що продавець бажає
передати такі товари (роботи, послуги),
а покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві
сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що обов'язок
доведення того, що ціна договору не
відповідає рівню звичайної ціни у
випадках, визначених цим Законом,
покладається на податковий орган у
порядку, встановленому законом. При
проведенні перевірки платника податку
податковий орган має право надати
запит, а платник податку зобов'язаний
обґрунтувати рівень договірних цін.
(Підпункт 1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств".) Таким чином, якщо не
доведене зворотне, звичайною
вважається ціна, визначена сторонами
договору. При цьому обов'язок доведення
невідповідності ціни договору рівню
звичайних цін покладається на
податковий орган.

Колегія суддів також зазначає, що для
визначення звичайної ціни
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах. Однак при цьому необхідне
врахування того, чи є умови таких
договорів співставними, важливе
значення також мають і властивості
товарів, які є предметом
купівлі-продажу.

При визначенні звичайної ціни на об'єкт
нерухомості слід враховувати такі
умови, як його місце розташування,
фізичний стан, а також те, чи
здійснювалось поліпшення такого
об'єкта. Звичайна ціна об'єкта
нерухомості не може бути визначена без
належної оцінки зазначених
економічних факторів.

З'ясування рівня звичайних цін має
відбуватися відповідно до визначеної
процедури, а необхідна інформація -
надаватися уповноваженим державним
органом. Таким чином, будь-які дані,
надані приватними структурами чи не
уповноваженими на це державними
органами (висновки, результати
досліджень, витяги з реєстру прав
власності на нерухоме майно тощо), не є
статистичними документами стосовно
звичайних цін на товари (роботи,
послуги) та не можуть бути підставою
для визначення звичайної ціни.

Колегія суддів зазначає, що викладена
правова позиція узгоджується з
постановою Верховного суду України №
21-328а/11 від 07.11.2011 року, яка в силу ч.1
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
всіх судів України.

Також колегія суддів зазначає, що
відповідачем не надано доказів
звернення з метою визначення
відповідності вартості майна рівню
справедливої ринкової ціни, до
будь-яких експертних установ або
уповноважених державних органів для
проведення останнім відповідних
оціночних процедур.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що відповідач не
довів правомірність висновків, якими
вмотивовано спірні податкові
повідомлення-рішення, а тому податкові
повідомлення-рішення № від 27.05.2011
року за формою "Р" на суму 3,00грн., №
від 02.12.2011 року за формою "В4" на
суму 2952333,00 грн., № від 10.02.2012 року
за формою "В4" на суму 2948120,00 грн. є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.14 року
по справі № 2а-7217/12/2070 відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянтів.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області,
Прокуратури Харківської області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.2014р.
по справі № 2а-7217/12/2070 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П'янова Я.В. Чалий І.С. Повний текст
ухвали виготовлений 11.11.2014 р.