Справа № 161/10321/14-а 2-а/161/467/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р.
Справа № 876/6966/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Затолочного В.С. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Бєлкіної Н.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської обл.
від 01.07.2014р. про залишення без розгляду
позовної заяви ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Луцькому
районі Волинської обл. про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок пенсії та виплату
нарахованих сум (в частині позовних
вимог), -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Луцького
міськрайонного суду Волинської обл.
від 01.07.2014р. залишено без розгляду
позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Луцькому
районі Волинської обл. у частині вимог
про визнання відмови неправомірною та
зобов'язання вчинити дії за період з
01.07.2013р. по 26.12.2013р. (а.с.17 і на звороті).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її
оскаржив позивач ОСОБА_1, який у
апеляційній скарзі просить
оскаржувану ухвалу скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження її розгляду,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення питання про
залишення позовної заяви без розгляду
(а.с.21-23).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що про невірне обчислення
призначеної йому пенсії він дізнався
лише у червні 2014 року з листа
відповідача; заявлені позовні вимоги
стосуються періоду, який починається з
01.07.2013р., що відповідає вимогам ч.17 ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру»,
згідно якої різницю в пенсії за минулий
час може бути виплачено пенсіонеру не
більше як за 12 місяців.

Таким чином, висновок суду про те, що
йому було відомо порушення його прав та
інтересів, не відповідає фактичним
обставинам справи, оскільки про таке
він дізнався лише у червні 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
на підтримання поданої скарги,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної
ухвали, підставою для прийняття судом
рішення про залишення частини позовних
вимог ОСОБА_1 без розгляду слугувало те,
що останнім пропущений шестимісячний
строк звернення до суду із
розглядуваним позовом у частині вимог
за період з 01.07.2013р. по 26.12.2013р.,
підтвердження поважності причин
пропуску наведеного строку суду не
представлено.

При цьому, суд покликався на те, що,
отримуючи пенсію, позивачу було відомо
про порушення його прав та інтересів,
останній звернувся до суду лише 27.06.2014р.
та не просив поновити строк звернення
до суду.

Між тим, з наведеними висновками суду
першої інстанції колегія суддів не
погоджується, з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається,
що 06.06.2014р. позивач звернувся із заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в Луцькому районі Волинської обл., у
якій просив повідомити причини
нарахування йому пенсії у меншому
розмірі, ніж 90 відсотків від середнього
заробітку, як це передбачено ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру» (а.с.7).

Згідно відповіді Управління
Пенсійного фонду України в Луцькому
районі Волинської обл. № 42/Ц-01 від
17.06.2014р. перерахунок пенсії позивача
здійснений за нормами Закону України
«Про прокуратуру» в редакції, чинній на
час набрання чинності постановою КМ
України № 505 від 31.05.2012р., при цьому
розмір пенсії після перерахунку з
урахуванням 80 відсотків заробітку з
01.07.2012р. склав 6462 грн. 72 коп. (а.с.8 і на
звороті).

Разом з тим, у матеріалах справи є
відсутніми докази ознайомлення
позивача про здійснений йому
перерахунок пенсії із використанням
лише 80 відсотків заробітку.

Також до моменту отримання відповіді
Управління Пенсійного фонду України в
Луцькому районі Волинської обл. № 42/Ц-01
від 17.06.2014р. позивач не мав достатніх
підстав вважати помилковим обчислення
його пенсії, оскільки розмір такої
після зазначеного перерахунку
збільшився, що стверджується довідкою
пенсійного органу про нараховані
ОСОБА_1 суми пенсії за спірний період
(а.с.59-60).

За таких обставин про порушення своїх
прав та інтересів позивач дізнався
лише з відповіді Управління Пенсійного
фонду України в Луцькому районі
Волинської обл. № 42/Ц-01 від 17.06.2014р., а
тому перебіг шестимісячного строку для
звернення до суду розпочався саме з
дати отримання цієї відповіді
позивачем.

Також позовна заява подана позивачем
до суду 27.06.2014р., тобто у межах
шестимісячного строку звернення до
суду, який передбачений ч.2 ст.99 КАС
України.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до передчасного висновку про
пропуск позивачем строку звернення до
суду; в оскаржуваній ухвалі судом не
визначено конкретного початку
перебігу наведеного строку, тобто, не
вказаний момент, з якого позивач
дізнався або міг дізнатися про
порушення своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали
здійсненню процесуального права на
звернення до суду, на які позивач
посилається як на поважні, суд мав
виходити з оцінки та аналізу всіх
наведених у позові доводів і з того, чи
мав позивач за таких обставин
можливість своєчасно реалізувати
право на звернення до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що оскаржувана ухвала суду
підлягає скасуванню, як винесена із
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного залишення
позовної заяви без розгляду, із
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.199, п.п.1, 4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206,
211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської обл. від 01.07.2014р. про
залишення позовної заяви без розгляду
в адміністративній справі № 161/10321/14-а -
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
В.С.Затолочний

Н.В.Савицька