Справа № 757/25669/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Волкова С.Я.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Апарату Верховної Ради України
на постанову Печерського районного
суду міста Києва від 19 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Апарату Верховної Ради
України на постанову Печерського
районного суду міста Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: визнати протиправними
дії Апарату Верховної Ради України по
нездійсненню йому виплати
матеріальної допомоги, передбаченої
частини п'ятої ст.20 Закону України «Про
статус народного депутата України», за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013; зобов'язати
Апарат Верховної Ради України
підготувати проекти (проект)
розпоряджень Голови Верховної Ради
України про нарахування та виплату
його матеріальної допомоги на період
його працевлаштування, передбаченої
частини п'ятої ст.20 Закону України «Про
статус народного депутата України», за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013; зобов'язати
Апарат Верховної Ради України надати
вказані проекти (проект) Голові
Верховної Ради України на підписання;
зобов'язати Апарат Верховної Ради
України здійснити йому виплату
матеріальної допомоги на період його
працевлаштування, передбаченої
частини п'ятої ст.20 Закону України «Про
статус народного депутата України», у
розмірі заробітної плати з урахуванням
всіх доплат та надбавок, яку отримують
працюючі народні депутати, але не
більше одного року, за період з 01.01.2013 по
12.12.2013 у відповідності до частини п'ятої
ст.20 Закону України «Про статус
народного депутата України»;
зобов'язати Голову Верховної Ради
України видати розпорядження щодо
виплати йому матеріальної допомоги за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013 на підставі
підготовленого Апаратом Верховної
Ради України проекту розпорядження
щодо виплати матеріальної допомоги за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013.

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 19 червня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково, шляхом зобов'язання Апарат
Верховної Ради України підготувати
проекти (проект) розпоряджень Голови
Верховної Ради України про нарахування
та виплату матеріальної допомоги
ОСОБА_4 на період його
працевлаштування, передбаченої
частини п'ятої ст.20 Закону України «Про
статус народного депутата України», за
період з 01 січня по 12 грудня 2013 року,
зобов'язавши надати вказані проекти
(проект) Голові Верховної Ради України
на підписання.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню в
окремій частині, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач
був народним депутатом України
четвертого, п'ятого та шостого скликань
(2002-2012 роки).

12 грудня 2012 року склав повноваження
народного депутата Верховної Ради
України шостого скликання.

18 грудня 2012 року, 27 лютого 2013 року та 12
червня 2013 року звертався до Голови
Верховної Ради України із заявами про
виплату йому матеріальної допомоги в
порядку частини п'ятої ст. 20 Закону
України «Про статус народного депутата
України», заяви обґрунтовані
закінченням терміну повноважень
Верховної Ради України шостого
скликання і неможливістю повернення на
попереднє місце роботи (Верховний Суд
України).

Станом на листопад 2013 року ОСОБА_4 не
був працевлаштованим, його трудова
книжка зберігається в управлінні
кадрів апарату Верховної Ради України.

Однак, листом Верховної Ради України
№20-23/1076 від 13.03.2013 за підписом керівника
Апарату Верховної Ради України Зайчука
В. ОСОБА_4 повідомлено, немає підстав
для виплати йому матеріальної
допомоги, оскільки він перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва та отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
Апарату Верховної Ради України та з
метою їх відновлення ОСОБА_4 звернувся
за захистом до суду.

Задовольняючи частково вимоги
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
за відповідачем закріплені певні
дискреційні повноваження, виникає
необхідність зобов'язати Апарат
Верховної Ради України підготувати
проекти (проект) розпоряджень Голови
Верховної Ради України про нарахування
та виплату матеріальної допомоги
позивачу на період його
працевлаштування, передбаченої
частини п'ятої ст.20 Закону України «Про
статус народного депутата України», за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013, зобов'язавши
надати вказані проекти (проект) Голові
Верховної Ради України на підписання.

Відмовляючи у визнанні протиправними
дій відповідача, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач Апарат
Верховної Ради України, повідомляючи
ОСОБА_4 про відсутність підстав для
виплати йому матеріальної допомоги
(лист №20-23/1076 від 13.03.2013 р.), хоча і
порушив його права, що змусило ОСОБА_4
звернутися до суду за їх захистом,
проте є органом, який здійснює правове,
наукове, організаційне, документальне,
інформаційне, кадрове,
фінансово-господарське,
матеріально-технічне,
соціально-побутове та інше
забезпечення діяльності Верховної
Ради України, народних депутатів
України, тому у суду відсутні підстави
щодо визнання дій Апарату Верховної
Ради України по нездійсненню виплати
матеріальної допомоги протиправними,
зобов'язувати відповідача здійснити
виплати.

За позицією суду першої інстанції
відсутні підстави і для задоволення
іншої вимоги позову, а саме:
зобов'язувати Голову Верховної Ради
України видати розпорядження щодо
виплати йому матеріальної допомоги за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013 на підставі
підготовленого Апаратом Верховної
Ради України проекту розпорядження
щодо виплати матеріальної допомоги за
період з 01.01.2013 по 12.12.2013, оскільки
позивач, звертаючись до суду із
вимогами до Апарату Верховної Ради
України про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, Голову Верховної Ради України до
участі у справі не притягує.

Колегія суддів не може погодитись з
висновком суду першої інстанції в
повному обсязі, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Конституції України, Закону
України «Про статус народного депутата
України» від 17.12.1992 №2790-XII (Закон №2790-XII)
та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною четвертою Закону №2790-XII
визначено, що народному депутату після
закінчення строку його повноважень, а
також у разі дострокового їх
припинення за особистою заявою про
складення ним депутатських
повноважень надається попередня
робота (посада), а в разі неможливості
цього - він зараховується до резерву
кадрів Головного управління державної
служби України.

Відповідно до частини п'ятої
зазначеного Закону (в редакції до
28.02.2014), передбачено виплату колишнім
народним депутатам на період
працевлаштування матеріальної
допомоги у розмірі заробітної плати з
урахуванням всіх доплат та надбавок,
яку отримують працюючі народні
депутати, але не більше одного року, а в
разі навчання чи перекваліфікації - не
більше двох років після закінчення
строку повноважень народного депутата.

Водночас, згідно п. 1 Порядку проведення
виплат матеріальної допомоги колишнім
народним депутатам України на період
їх працевлаштування затверджено
постановою Верховної Ради України
№144-VІ від 18.03.2008 (Порядок) виплата
матеріальної допомоги, передбаченої
частиною п'ятою статті 20 Закону України
«Про статус народного депутата
України», у встановлені законом строки
здійснюється народному депутату
України, термін повноважень якого
закінчився або повноваження якого
достроково припинені відповідно до
частини третьої статті 5 зазначеного
Закону, за умови його звернення з
письмовою заявою протягом трьох
місяців за отриманням такої допомоги
безпосередньо після закінчення строку
його повноважень (дострокового
припинення повноважень).

Матеріальна допомога колишнім
народним депутатам на період їх
працевлаштування виплачується на
підставі розпоряджень Голови
Верховної Ради України, які щомісячно
готуються Управлінням кадрів апарату
Верховної Ради України за погодженням
з Управлінням справами апарату
Верховної Ради України (п. 3 Порядку).

Разом з тим, згідно п. 1 Положення про
Апарат Верховної Ради України
затвердженого розпорядженням Голови
Верховної Ради України від 14.03.2006 №217
(Положення) Апарат Верховної Ради
України (далі - Апарат) є органом, який
здійснює правове, наукове,
організаційне, документальне,
інформаційне, кадрове,
фінансово-господарське,
матеріально-технічне,
соціально-побутове та інше
забезпечення діяльності Верховної
Ради України, народних депутатів
України.

Апарат у своїй діяльності керується
Конституцією України, законами
України, постановами Верховної Ради
України, Регламентом Верховної Ради
України, розпорядженнями Голови
Верховної Ради та Керівника Апарату, а
також цим Положенням (п. 2 Положення).

Апарат є юридичною особою, має печатку
із зображенням Державного Герба
України та своїм найменуванням (п. 6
Положення).

Відповідно до п.п. 20 п. 8 Положення на
апарат покладаються такі завдання в
сфері організаційного забезпечення,
зокрема, організація прийому громадян,
розгляд їх пропозицій, заяв і скарг, що
надходять до Верховної Ради України та
її органів, вивчення і узагальнення
питань, які порушуються громадянами у
зверненнях, внесення пропозицій щодо
їх вирішення.

Отже, відсутність розпорядження Голови
Верховної Ради України про
необхідність виплати матеріальної
допомоги ОСОБА_4, унеможливлює
задоволення вимог позивача щодо
зобов'язання Апарату Верховної Ради
України здійснити виплату йому такої
допомоги.

Однак, враховуючи те, що за ОСОБА_4
закріплено право на отримання
матеріальної допомоги, з метою
реалізації якого останній звернувся з
відповідними заявами до Верховної Ради
України, а також те, що на Апарат
Верховної Ради України покладено
обов'язок щодо розгляду заяв, що
надходять до Верховної Ради України та
винесення пропозицій щодо їх
вирішення, виникають підстави для
зобов'язання Апарат Верховної Ради
України підготувати проекти (проект)
розпорядження Голови Верховної Ради
України про нарахування та виплату
матеріальної допомоги ОСОБА_4,
передбаченої частиною п'ятою Закону
№2790-XII.

Окрім того, судова колегія не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності відмови у
задоволенні вимоги позивача про
визнання дій відповідача
протиправними, з огляду на наступне.

04 листопада 2014 року представником
відповідача, через канцелярію
Київського апеляційного
адміністративного суду, подано
наступні документи: заяву ОСОБА_4 від
18.12.2012 про виплату матеріальної
допомоги, разом з резолюцією та карткою
реєстрації вхідної кореспонденції;
заяву ОСОБА_4 від 27.02.2013 про виплату
матеріальної допомоги, разом з
резолюцією та карткою реєстрації
вхідної кореспонденції; заяву ОСОБА_4
від 19.03.2013 про виплату матеріальної
допомоги, разом з резолюцією та карткою
реєстрації вхідної кореспонденції;
Розпорядження Голови Верховної Ради
України «Про розподіл обов'язків між
Керівником Апарату Верховної Ради
України і заступником Керівника
Апарату Верховної Ради України» від
19.04.2005 №536; Положення про порядок роботи
з документами у Верховній Раді України,
яке затверджене Розпорядженням Голови
Верховної Ради України від 25.05.2006 №448.

З поданих матеріалів вбачається, що
розгляд заяв ОСОБА_4 доручено Головою
Верховної Ради України В. Рибаком
Керівнику Апарату Верховної Ради
України В. Зайчуку.

Проте, враховуючи положення п. 3
зазначеного вище Порядку, Апаратом
Верховної Ради України протиправно
відмовлено у виплаті матеріальної
допомоги ОСОБА_4, адже наданню
відповіді, згідно п.п. 20 п. 8 Положення,
повинно було передувати розгляд заяви
громадянина з внесенням пропозицій
щодо її вирішення (підготування
проекту відповіді).

Таким чином, беручи до уваги те, що
Керівником Апарату Верховної Ради
України в одноосібному порядку
прийнято рішення про відмову у
задоволенні заяви ОСОБА_4 щодо виплати
йому матеріальної допомоги, судова
колегія приходить до переконання, що
такі дії є неправомірними.

З урахуванням частини першої ст. 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки, судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим виникає необхідність у
частковому задоволені апеляційної
скарги та відповідно у скасуванні
окремої частини постанови Печерського
районного суду міста Києва від 19 червня
2014 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Апарату Верховної
Ради України - задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду
міста Києва від 19 червня 2014 року, в
частині відмови у задоволенні позовної
вимоги щодо визнання протиправними дій
Апарату Верховної Ради України по
нездійсненню виплати матеріальної
допомоги ОСОБА_4, передбаченої частиною
п'ятою ст. 20 Закону України «Про статус
народного депутата України», за період
з 01 січня по 12 грудня 2013 року -
скасувати, в цій частині ухвалити нову
постанову, якою дану вимогу
задовольнити.

Визнати протиправними дії Апарату
Верховної Ради України по нездійсненню
виплати матеріальної допомоги ОСОБА_4,
передбаченої частиною п'ятою ст. 20
Закону України «Про статус народного
депутата України», за період з 01 січня
по 12 грудня 2013 року

В решті постанову Печерського
районного суду міста Києва від 19 червня
2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.