Справа № 820/17091/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 листопада 2014 р.
№ 820/17091/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

з викликаних та повідомлених сторін в
судове засідання ніхто не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного кадастрового
реєстратора Давидової Олени
Миколаївни Управління Держземагенства
у Харківському районі Харківської
області,

третя особа Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області

про визнання дій протиправними та
скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Державного кадастрового
реєстратора Давидової Олени
Миколаївни Управління Держземагенства
у Харківському районі Харківської
області, третя особа Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області, в якому просить
суд:

- визнати протиправними дії Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області Давидової Олени
Миколаївни щодо прийняття нею рішення
від 24.04.2014 р. № РВ-014 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Державного кадастрового
реєстратора Управління
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області Давидової
Олени Миколаївни від 24.04.2014 р. №
РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до
Управління Держземагентства у
Харківському районі Харківської
області із заявою про внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру від 24.04.2014 р.
(реєстраційний № ЗВ-014). Державним
кадастровим реєстратором Управління
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області Давидовою
О.М розглянуто заяву та відповідно до
Порядку ведення Державного земельного
кадастру прийнято рішення від 24.04.2014 р.
№ РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру з підстав
невідповідності поданих документів,
установленим Законом України «Про
державний земельний кадастр» і Порядку
ведення Державного земельного
кадастру. З вказаним рішенням від 24.04.2014
р. № РВ-014 з підстав
невідповідності поданих документів
позивач не погоджується, вважає його
протиправним та необґрунтованим.

Позивач в судове засідання не прибув,
про дату, час та місце судового
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, що
підтверджується матеріалами справи,
подав заяву про розгляд справи за своєю
відсутністю.

Відповідач до судового засідання не
прибув, про час, дату та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, надав заяву про розгляд
справи без участі відповідача. Згідно
наданих до суду письмових заперечень
пояснив, що порушень в діях Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області немає, а
оскаржуване в даній справі рішення від
24.04.2014 р. № РВ-014 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру є
цілком законним та обґрунтованим,
винесеним відповідно до чинного
законодавства, а позовні вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про час та місце
судового розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 20 січня 2011 року,
Витягу з державного реєстру правочинів
№ 9518682 від 20.01.2011року та Витягу про
державну реєстрацію прав від 16.11.2012 р. №
36278864 позивач є власником житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
Харківська область, м. Люботин, вулиця
Полтавський шлях, буд. 3.

Відповідно до ст. 38, 39 Земельного
кодексу України, до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Статтею 121 Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в містах -
не більше 0,10 гектара.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу
України, сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено судом, рішенням ХХХVІІІ
сесії Люботинської міської ради VІ
скликання від 26 вересня 2013 року № 544
«Про надання дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) гр.
ОСОБА_1» позивачу було надано дозвіл на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) орієнтовною площею 0,1000 га
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд із земель житлової та
громадської забудови, не наданих у
власність або у користування в м.
Люботин, вул. Полтавський шлях, 3.

Пунктом 2.1 вищезазначеного рішення
Люботинської міської ради встановлено
в місячний термін замовити
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), в організації яка має
відповідний дозвіл (ліцензію) на
проведення землевпорядних робіт.

Матеріалами справи підтверджено, що
між ОСОБА_1 та ТОВ «Скіф», яке має
відповідну ліцензію Державного
Агентства земельних ресурсів України
на проведення землевпорядних робіт
(серія АД № 034297 від 27.02.2014 р.), було
укладено договір на здійснення
землевпорядних робіт.

ТОВ «Скіф» у відповідності до вимог
Земельного кодексу України, Закону
України «Про землеустрій» та Наказу
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376 Про
затвердження Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 16 червня
2010 року за № 391/17686 було виконано роботу
по розробці Технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), яка знаходиться
за адресою: Харківська область, м.
Люботин, вулиця Полтавський шлях,
будинок, 3.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» внесення
до Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру є обов'язковим.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.04.2014 року
звернувся до Управління
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області із заявою
про внесення відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру від
24.04.2014 р. (реєстраційний № ЗВ-014).

Державним кадастровим реєстратором
Управління Держземагентства у
Харківському районі Харківської
області Давидовою О.М розглянуто заяву
про внесення відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру від
24.04.2014 р. (реєстраційний № ЗВ-014)
разом з доданими до неї документами та
відповідно до Порядку ведення
Державного земельного кадастру
прийнято рішення від 24.04.2014 р. №
РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру з підстав
невідповідності поданих документів
вимогам, установленим Законом України
«Про Державний земельний кадастр» і
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, а саме: згідно представлених
картографічних матеріалів, земельна
ділянка яка відводиться, знаходиться
безпосередньо у прибрежно-захисній
смузі водного об'єкта, тому відповідно
до ст. 58, 59 Земельного кодексу України,
провести державну реєстрацію
земельної ділянки не вбачається за
можливе.

Суд зазначає, що регулювання відносин,
що виникають при веденні Державного
земельного кадастру, здійснюється
відповідно до Конституції України,
Земельного кодексу України, Закону
України «Про Державний земельний
кадастр», законів України "Про
землеустрій", "Про оцінку земель", "Про
топографо-геодезичну і картографічну
діяльність", "Про захист персональних
даних", інших законів України та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами;
державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Відповідно до ч.1,3,5 ст.5 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»,
ведення Державного земельного
кадастру здійснюється шляхом:
створення відповідної державної
геодезичної та картографічної основи,
яка визначається та надається
відповідно до цього Закону; внесення
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру; внесення змін до
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру; оброблення та
систематизації відомостей про об'єкти
Державного земельного кадастру.

Порядок ведення Державного земельного
кадастру визначається Кабінетом
Міністрів України відповідно до вимог
цього Закону.

Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями здійснюється
виключно на підставі та відповідно до
цього Закону. Забороняється вимагати
для внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями надання документів
та здійснення дій, прямо не
передбачених цим Законом.

Облік земель у Державному земельному
кадастрі здійснюється за кількістю та
якістю земель і земельних угідь. Облік
кількості земель та якості земельних
угідь ведеться щодо власників і
користувачів земельних ділянок. Облік
кількості земель відображає дані, що
характеризують земельні ділянки за
площею, складом земельних угідь
відповідно до затвердженої
класифікації, розподілом земель за
власниками (користувачами). Облік
якості земельних угідь відображає
дані, що характеризують землі за
природними і набутими властивостями,
впливають на їх продуктивність та
економічну цінність, а також за
ступенем техногенного забруднення
ґрунтів. Відомості щодо кількості та
якості земель узагальнюються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин. Узагальнена
інформація про кількість та якість
земель безоплатно надається органам
державної влади та органам місцевого
самоврядування відповідно до Порядку
ведення Державного земельного
кадастру. (ст.33 ЗУ «Про Державний
земельний кадастр»).

Як встановлено з матеріалів справи,
згідно експлікації по форми 6-зем
(гектарів), складеної сертифікованим
інженером землевпорядником Куріловим
Д.І., цільове призначення земельної
ділянки - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), вид використання -
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
категорія земель - землі житлової та
громадської забудови.

Згідно ч.4 ст. 24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», для
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа. Заява з доданими
документами надається заявником
особисто чи уповноваженою ним особою
або надсилається поштою цінним листом
з описом вкладення та повідомленням
про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви: перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації. (ч.5 ст.24 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр»).

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
установлено, що у разі якщо на
земельній ділянці, право власності
(користування) на яку не зареєстровано,
розташований житловий будинок, право
власності на який зареєстровано,
кадастровий номер на таку земельну
ділянку присвоюється за заявою
власників такого будинку на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Забороняється вимагати
для присвоєння земельній ділянці
кадастрового номера інші документи.
Такий кадастровий номер є чинним з
моменту його присвоєння.

Відповідно до пунктів 6, 7 статті 24
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» підставою для
відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки є:
розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;
подання заявником документів,
передбачених частиною четвертою цієї
статті, не в повному обсязі;
невідповідність поданих документів
вимогам законодавства; знаходження в
межах земельної ділянки, яку
передбачається зареєструвати, іншої
земельної ділянки або її частини.

У разі надання відмови з підстави,
визначеної абзацом другим частини
шостої цієї статті, заявнику
повідомляється найменування та адреса
органу, до повноважень якого належить
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки.

Суд зазначає, що із дослідженого судом
оскаржуваного рішення, вбачається, що
державним кадастровим реєстратором
Управління Держземагентства у
Харківському районі Харківської
області Давидовою О.М. не було вказано
яким саме вимогам, перелік яких
визначено статтею 24 Закону України
«Про Державний земельний кадастр», не
відповідають подані на розгляд
документи, натомість у рішенні про
відмову у внесенні відомостей (змін до
них) міститься висновок щодо
віднесення даної земельної ділянки до
певної категорії з посиланням на
статті 58, 59 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень статті 88
Водного кодексу України, з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності вздовж річок,
морів і навколо озер, водосховищ та
інших водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною: для малих
річок, струмків і потічків, а також
ставків площею менше 3 гектарів - 25
метрів; для середніх річок, водосховищ
на них та ставків площею більше 3
гектарів - 50 метрів; для великих річок,
водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Якщо крутизна схилів перевищує три
градуси, мінімальна ширина прибережної
захисної смуги подвоюється. Прибережні
захисні смуги встановлюються на
земельних ділянках всіх категорій
земель, крім земель морського
транспорту. Землі прибережних захисних
смуг перебувають у державній та
комунальній власності та можуть
надаватися в користування лише для
цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення
меж прибережних захисних смуг (з
установленою в них пляжною зоною)
розробляються в порядку, передбаченому
законом.

Відповідно до Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 травня 1996 року №486, у межах
водоохоронних зон виділяються землі
прибережних захисних смуг та смуги
відведення з особливим режимом їх
використання відповідно до статей 88-91
Водного кодексу України. Розміри і межі
водоохоронних зон визначаються
проектом на основі
нормативно-технічної документації.

Проекти цих зон розробляються на
замовлення фізичних та юридичних осіб,
узгоджуються з власниками землі,
землекористувачами, Мінприроди,
Держводагентством та територіальними
органами Держземагентства, а на
території Автономної Республіки Крим -
з органами виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань екології та
природних ресурсів, водного
господарства та земельних ресурсів і
затверджуються відповідними місцевими
виконавчої влади або виконавчими
комітетами рад.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що посилання Державного
кадастрового реєстратора
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області на
положення статей 58, 59 Земельного
кодексу України та на те, що земельна
ділянка, яка відводиться, знаходиться
безпосередньо в прибрежно-захисній
смузі водного об'єкта спростовується
зібраними по справі доказами. Крім
того, враховуючи положення Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» та те, що у разі якщо на
земельній ділянці, право власності
(користування) на яку не зареєстровано,
розташований житловий будинок, право
власності на який зареєстровано,
кадастровий номер на таку земельну
ділянку присвоюється за заявою
власників такого будинку на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це, суд дійшов до висновку,
що рішення Державного кадастрового
реєстратора Управління
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області Давидової
Олени Миколаївни від 24.04.2014 р. №
РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру підлягає
скасуванню, а позовні вимоги позивача в
цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про
визнання протиправним рішення
Державного кадастрового реєстратора
Управління Держземагентства у
Харківському районі Харківської
області Давидової Олени Миколаївни від
24.04.2014 р. № РВ-014 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру, суд
зазначає наступне.

Вимоги про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень є однорідними позовними
вимогами та передбачають один і той
самий спосіб захисту прав позивача. Суд
звертає увагу на те, що поняття
скасування рішення передбачає, тим
самим, визнання його протиправним. Отже
щодо позовних вимог про визнання
протиправним рішення Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області Давидової
Олени Миколаївни від 24.04.2014 р. №
РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру слід відмовити,
оскільки дана позовна вимога є
похідною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до положень ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Стосовно позовних вимог про визнання
протиправними дій Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області Давидової Олени
Миколаївни щодо прийняття нею рішення
від 24.04.2014 р. № РВ-014 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру, суд
зазначає.

Згідно з ч.5 ст.24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
державний кадастровий реєстратор, який
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви: перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації.

Таким чином, суд зазначає, що право на
оформлення результатів перевірки
відповідності документів вимогам
законодавства, а саме складання та
надання заявнику мотивованої відмови у
державній реєстрації є переважним
правом відповідача згідно з діючим
законодавством України. Отже доводи
позивача щодо неправомірності дій
Державного кадастрового реєстратора
Управління Держземагенства у
Харківському районі Харківської
області Давидової Олени Миколаївни
щодо прийняття нею рішення від 24.04.2014 р.
№ РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру є безпідставними,
вказані дії відповідача відповідають
вимогам діючого законодавства, а тому
позовні вимоги позивача в цій частині
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державного кадастрового реєстратора
Давидової Олени Миколаївни Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області, третя особа
Управління Держземагенства у
Харківському районі Харківської
області про визнання дій протиправними
та скасування рішення - задовольнити
частково.

Скасувати рішення Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства у Харківському
районі Харківської області Давидової
Олени Миколаївни від 24.04.2014 р. №
РВ-014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1)
сплачений при поданні позову судовий
збір в розмірі 36.54 грн. (тридцять шість
гривень 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10
листопада 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко