Справа № 2а-14047/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014р.
Справа № 9104/147447/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Івано-Франківську, м.Івано-Франківськ

на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 28.10.2011 р. №2а-14047/11

за позовом ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ
Івано-Франківської області;

до управління Пенсійного фонду України
в місті Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
нарахування та стягнення підвищення до
пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 р. позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про виплату
державної допомоги дитині війни,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01 січня 2011 року по вересень 2011
року.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
19.10.2011р. адміністративний позов в
частині вимог з 01 січня 2011 року по 13
квітня 2011 року залишено без розгляду.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 28.10.2011 р. позов задоволено.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України місті Івано-Франківську
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 14 квітня 2011 року по 18 червня 2011
року, з урахуванням виплачених сум.
Постанова звернена до негайного
виконання.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України Бережанському районі
Івано-Франківської області подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства (надалі
КАС України) із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду змінити з наступних підстав.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 14 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року,
оскільки дія норм ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" не
була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами. Пунктом 7 частини
першої Закону України від 14 червня 2011
року № 3491 - VI "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2011 рік" Прикінцеві положення
Закону України "Про державний бюджет
України на 2011 рік" доповнено пунктом 4,
яким установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Таким чином визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України. На виконання вимог
цього Закону Кабінетом Міністрів
прийнято постанову від 6 липня 2011 року
№ 745 "Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України", яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата за період
до 23 липня 2011 року дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а після 23 липня 2011 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року №
745 "Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету".

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
з 14 квітня 2011 року по 18 червня 2011 року, у
відповідності до заявлених вимог.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в в Косівському районі,
обов'язок щодо нарахування і виплати
спірної допомоги правильно покладено
на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Разом із тим, відповідно до ст.201 КАС
України, підставою для зміни постанови
суду першої інстанції є правильне по
суті вирішення справи, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір
суд першої інстанції по суті правильно
вирішив справу, однак при цьому
помилково допустив негайне виконання
ухваленої постанови в цілому, хоча
системний аналіз положень ч.1 та 2 ст.256
КАС України вказує на можливість
негайного виконання судових рішень у
справах цієї категорії виключно у
межах суми стягнення за один місяць.
Тому у цій частині оскаржувану
постанову необхідно змінити.

Керуючись вимогами ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205,
207, 254 КАС України апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Івано-Франківську задовольнити
частково.

2. Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 28.10.2011 р. №2а-14047/11 в частині
її допущення до негайного виконання
змінити.

3. На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову суду до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

4. В іншій частині постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 28.10.2011 р
№2а-14047/11 залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.10 ст.1832 КАС
України постанова є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга