Справа № 826/9933/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9933/14
інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевич М.В.

за участю
секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авалон 5"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авалон 5"
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авалон 5»,
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - відповідач або ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві) про визнання дій Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві протиправними
щодо відмови у прийнятті податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, поданої
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авалон 5».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 вересня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авалон 5" подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм процесуального
права, що є підставою для скасування
судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню в
частині з ухваленням нового рішення з
таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
19.05.2014 року ТОВ «Авалон 5» засобами
поштового зв'язку направлено на адресу
ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, яка
отримана уповноваженою особою
відповідача 23.05.2014 року, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями опису вкладення у
цінний лист та повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Разом з тим, позивач зазначає, що
направлення податкової звітності
відповідачу засобами поштового зв'язку
була вимушеною мірою, оскільки, 13.05.2014
року було анульовано реєстрацію
позивача платником податків та
відповідачем заблоковано в
односторонньому порядку прийняти
звітність ТОВ «Авалон-5» засобами
телекомунікаційного зв'язку (тобто
електронною поштою).

В свою чергу, ДПІ у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом
від 29.05.2014 року №10102/10/26-58-18-04-14
повідомлено позивача про те, що до
поданої ТОВ «Авалон 5» податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року не додано
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді, тобто податкова декларація
подана не в повному обсязі, з огляду на
що контролюючим органом зроблено
висновок про те, що вищезазначена
податкова декларація вважається
неподаною.

Листом від 16.06.2014 року №11335/26-58-18-04-14 ДПІ
у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві позивача повідомлено, що
останнього 13.05.2014 року виключено з
реєстру платників ПДВ, тобто вказано
про відсутність підстав для подання
податкової звітності з податку на
додану вартість після закінчення
граничного терміну подання податкової
звітності за останній податковий
період, згідно положень ст. 184
Податкового кодексу України, а, отже, за
висновками контролюючого органу
податкова декларація з податку на
додану вартість за звітний (податковий)
період «квітень 2014 р.» не визнана «як
податкова».

Вважаючи таку відмову у прийнятті
податкової декларації з податку на
додану вартість за квітень 2014 року
необґрунтованою, а свої права та
охоронювані законом інтереси
порушеними, позивач звернувся з
позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку, що відмова ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві у прийнятті податкової
звітності позивача, причини якої
вказані у листі від 29.05.2014 року
№10102/10/26-58-18-04-14, відповідає вимогам
податкового законодавства, оскільки
обов'язок подання платником податку
копії записів у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних в
електронному вигляді безпосередньо
передбачено у п. 201.15 ст. 201 ПК України, а
також додатково відображено у приписах
Порядку №678.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та зазначено вище, першою підставою для
неприйняття декларація стала та
обставина, що позивачем порушено
термін подачі податкової декларації та
ненадання в електронному вигляді копії
записів у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового
кодексу України податкова декларація
повинна містити такі обов'язкові
реквізити: тип документа (звітний,
уточнюючий, звітний новий); звітний
(податковий) період, за який подається
податкова декларація; звітний
(податковий) період, що уточнюється (для
уточнюючого розрахунку); повне
найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер; реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серію та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Підпунктом 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова декларація повинна бути
підписана керівником платника
податків або уповноваженою особою, а
також особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до органу
державної податкової служби. У разі
ведення бухгалтерського обліку та
подання податкової декларації
безпосередньо керівником платника
податку така податкова декларація
підписується таким керівником.

Порядок подання податкової декларації
до органів державної податкової служби
регулюється статтею 49 Податкового
кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.

Як передбачено п. 49.9 статті 49
Податкового кодексу України за умови
дотримання платником податків вимог
цієї статті посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49
Податкового кодексу України під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Пунктом 49.10 статті 49 Податкового
кодексу України передбачено, що
відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Відповідно до п. 14 Порядку заповнення
та подання податкової звітності з
податку на додану вартість
затвердженого наказом Міністерства
доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678
та зареєстрованого в Мін'юсті 11.12.2013
року на № 2094/24626, додатками до
декларації є: 1) розрахунок коригування
сум податку на додану вартість (Д1)
(додаток 1); 2) довідка щодо залишку суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (Д2) (додаток 2); 3) розрахунок
суми бюджетного відшкодування (ДЗ)
(додаток 3); 4) заява про повернення суми
бюджетного відшкодування (Д4) (додаток
4); 5) розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5)(додаток 5); 6) довідка
(Д6) (додаток 6) подається платниками, які
заповнюють рядки 3, та/або 4, та/або 5
декларації, та підприємствами
(організаціями) інвалідів; 7) розрахунок
(перерахунок) частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях (Д7) (додаток
7); 8) заява про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) (Д8) (додаток 8);
розрахунок питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг (ДС9)
(додаток 9).

Тобто, колегія суддів погоджується з
доводами апелянта, що копії записів в
Реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних до наведеного
переліку не включено. В свою чергу,
зазначені копії були направлений
позивачем в паперовому вигляді разом з
податковою декларацією. Подання
позивачем зазначених копій в
електронному вигляді унеможливлено в
наслідок блокування відповідачем
прийняття податкової звітності
надісланої позивачем засобами
телекомунікаційного зв'язку, а також
відмовою посадових осіб відповідача у
їх прийнятті через Центр
обслуговування платників податків.

Як вбачається з матеріалів справи,
подана позивачем декларація з податку
на додану вартість за звітний
(податковий) період квітень 2014 року має
всі необхідні реквізити, підписана
посадовою особою позивача та скріплена
печаткою.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що відсутність
відомостей про направлення позивачем
електронним зв'язком копій записів у
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних, є підставою для
відмови у прийнятті податкової
декларації (як зазначено в листі
відповідача від 29.05.2014 № 10102/26-58-18-04-14) є
помилковим, та суперечить приписам
пункту п. 48.3. ст. 48, п. 49.9, п. 49.8. ст. 49
Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України,
зокрема в ухвалі від 22.04.2014 року у
справі №826/4647/13-а.

Ще однією підставою для відмови в
прийнятті декларації стала та
обставина, що позивача 13.05.2014 року
виключено з реєстру платників ПДВ.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
рішенням ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 13.05.2014 року №
11/18 анульовано реєстрацію позивача як
платника на додану вартість, з підстав
відсутності юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Однак, позивачем оскаржено вказане
рішення контролюючого органу, та
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.09.2014 року
у справі № 826/7484/14 позов TOB "Авалон 5" -
задоволено. Визнано протиправними дії
Державної податкової інспекції в
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві по анулюванню реєстрації TOB
"Авалон 5" платником податку на додану
вартість. Визнано протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції в Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 13 травня 2014
року № 11/18 про анулювання реєстрації TOB
"Авалон 5" платником податку на додану
вартість. Поновлено свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану
вартість TOB "Авалон 5" за № 200137880 з 13
травня 2014 року).

Тобто, ще за 7 днів до граничного
терміну подачі податкової декларації з
ПДВ (20 календарний день, що настає за
останнім календарним днем звітного
(податкового місяця) позивач був
зареєстрованим платником ПДВ і
значиться ним на час звернення до суду.

Відповідно до п. 184.6. ст. 186 Податкового
кодексу України, у разі анулювання
реєстрації особи як платника податку
останнім звітним (податковим) періодом
є період, який розпочинається від дня,
що настає за останнім днем
попереднього податкового періоду, та
закінчується днем анулювання
реєстрації. А відтак, позивач
зобов'язаний був подати до ДПІ
податкові декларації з ПДВ за квітень
та травень 2014 року.

19.05.2014 року позивач направив поштою на
адресу відповідача податкову
декларацію з ПДВ з додатками та
реєстром виданих на отриманих
податкових накладних за квітень 2014
року, які отримані відповідачем 23.05.2014
року згідно поворотного повідомлення
про вручення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позивачем
виконані всі вимоги, передбачені
чинним законодавством, при оформленні
та поданні податкової декларації з
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період квітень 2014 року.

Таким чином протиправним є висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні даного адміністративного
позову про визнання дій Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві протиправними
щодо відмови у прийнятті податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, поданої
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авалон 5».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм права, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду, якою задовольнити
позов.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авалон 5"-
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 вересня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авалон 5" до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
дій протиправними задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві щодо відмови у
прийнятті податкової декларації з
податку на додану вартість за квітень
2014 року, поданої Товариством з
обмеженою відповідальністю «Авалон 5».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів із
дня складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текс виготовлено 10 листопада 2014
року

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.