Справа № 872/15189/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 811/2145/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2013 року

у справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства
"Стальмонтаж-Конструкція" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство
"Стальмонтаж-Конструкція" (далі - ПП
"Стальмонтаж-Конструкція") звернувся
до суду з позовом до відповідача
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
(далі - Кіровоградська ОДПІ), в якому
просив суд визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 17.06.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість у загальному розмірі 149819 грн.,
з яких 99879 грн. основного платежу, 49940
грн. штрафних санкцій.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2013
року позов задоволено, визнане
протиправним та скасоване прийняте
відповідачем податкове повідомлення -
рішення № від 17.06.2013 року, на
користь позивача стягнено судовий збір
в сумі 1498,19 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач Кіровоградська ОДПІ
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції, та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що ПП
"Стальмонтаж-Конструкція"
зареєстрований в Кіровоградська ОДПІ
як платник податку на додану вартість.

Відповідачем Кіровоградською ОДПІ з
24.05.2013 року по 24.05.2013 року проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП "Стальмонтаж-Конструкція"
з питань правильності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість та
доходів та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування з
податку на прибуток по
взаємовідносинах з ПП "Глобал-Торг" за
період з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року, про
що складено акт №98/22-4/37059306 від 27.05.2013
року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в
результаті чого підприємством
занижено суму податку на додану
вартість на загальну суму 99879 грн.

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача грунтується на
отриманих від іншого податкову органу
акта перевірки контрагента позивача
щодо фіктивності його діяльності.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 17.06.2013
року за формою "Р", яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на суму 149819
грн., за основним платежем в сумі 99879
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 49940 грн.

Позивач оскаржив зазначене податкове
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з в тому числі придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ПП "Стальмонтаж-Конструкція" та
контрагентом ПП "Глобал-Торг" укладено
договір підряду №43 від 28.12.2012 року щодо
виконання будівельно-монтажних робіт з
утилізації тепла відхідних димових
газів.

Відповідно до п.201.7 ст.201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Не дає права на віднесення сум податку
до податкового кредиту податкова
накладна, виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Із матеріалів справи видно, що
вищезазначений договір був
спрямований на реальне настання
правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, оскільки надання
контрагентом ПП "Глобал-Торг" за
вищезазначеним договором робіт та
здійснення позивачем оплати виконаних
робіт підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими у відповідності із Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, а саме: податковими
накладними, актами приймання виконаних
робіт, платіжними дорученнями тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за період з 01.02.2013 року по 28.02.2013
року віднесено суми ПДВ по виписаним ПП
"Глобал-Торг" податковим накладним на
загальну суму 99879 грн.

В ході проведення перевірки посадовим
особам відповідача податкові накладні
були надані та досліджені, їх
невідповідність вимогам чинного
законодавства не встановлена, що
підтверджується змістом Акту
перевірки.

Суми ПДВ за зазначеними податковими
накладними позивачем правомірно
включені до складу податкового кредиту
за вищезазначений період часу, та
відображені у реєстрі отриманих
податкових накладних, оскільки чинне
податкове законодавство України не
ставить в залежність право сторони в
договорі на податковий кредит від
проведення перевірок податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати контрагентами податку до
бюджету. Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб, а також наявності та
змісту правових взаємовідносин цих
осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт
дійсного виконання позивачем та його
контрагентом господарської угоди,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначеного контрагента ПП
"Глобал-Торг" протиправною, так як на
час дії угоди контрагент позивача був
зареєстрований в установленому
порядку як платник ПДВ, мав право
виписувати та надавати податкові
накладні, не був виключений із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операціям з
контрагентом ПП "Глобал-Торг", а тому
висновки податкового органу щодо
завищення податкового кредиту за
період з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року з
податку на додану вартість згідно
податкового повідомлення - рішення
№ від 17.06.2013 року в сумі 99879 грн. є
неправомірними.

Неправомірність визначення
відповідачем суми грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування штрафних санкцій у
розмірі 49940 грн.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
судового збору в сумі 1498,19 грн.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова