Справа № 2а-1309/339/12
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.
Справа № 9104/70294/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Глушка І.В.,

суддів
Большакової О.О., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 27.02.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
про зобов'язання провести нарахування
та виплату підвищення до пенсії, як
дитині війни,-

встановив:

24.01.2012 року позивач звернувся в суд із
позовом до відповідача. У позовній
заяві просить суд зобов'язати
відповідача здійснити на свою користь
перерахунок та виплату недоплаченої
щомісячної надбавки до пенсії, як
дитині війни за період з червня 2011 року
до дати набрання сили постановою суду
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону дітям війни
повинна виплачуватись щомісячна
державна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, однак
така допомога виплачувалась в не
повному обсязі. Просив позов
задоволити.

Оскаржуваною постановою у задоволенні
позовних вимог відмовлено. Ухвалою від
03.02.2012 року позовні вимоги заявлені за
період з червня 2011 року до 24.07.2011 року -
залишено без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
відповідач при нарахуванні та виплаті
позивачу щомісячної надбавки до пенсії
як дитині війни діяв у відповідності до
вимог чинного законодавства, зокрема
Постанов Кабінету Міністрів України та
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік».

Постанову суду оскаржила ОСОБА_1.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зокрема
посилається на ст.22 Конституції
України та позицію Європейського суду
з прав людини та зазначає, що суд першої
інстанції протиправно відмовив їй у
задоволенні позовних вимог
посилаючись на підзаконні нормативно -
правові акти.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Проте, позовні вимоги, заявлені в межах
шестимісячного строку звернення до
суду не підлягають до задоволення, з
огляду на наступне.

Так, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України N 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
22.07.2011 N 1091/11/13-11 під час вирішення
питання, яка з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій з них, що прийнята пізніше.
У розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

З 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745.

Як наслідок, дітям війни щомісячна
надбавка до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
нараховується і виплачується лише по 22
липня 2011 року. З 23 липня 2011 року дане
підвищення до пенсії нараховується та
виплачується у розмірі відповідно до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити,
оскільки такі не знайшли свого
підтвердження та є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Залізничного
районного суду м.Львова від 27.02.2012 року
у справі № 1309/339/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.Большакова

Т.І. Шинкар