Справа № 203/8574/13-а(2а/0203/40/2014)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 203/8574/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Романенко І.М. дов
від 08.01.2014

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу державного
виконавця Кулеби Віри Олександрівни
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції

на постанову Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 16.01.2014
року

у справі № 203/8574/13-а

за позовом Дніпропетровської митниці
Міндоходів

до державного виконавця Кулеби Віри
Олександрівни Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції

про визнання незаконною та скасування
постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська митниця Міндоходів
звернулась до Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати незаконною та
скасувати постанову державного
виконавця Кулеби Віри Олександрівни
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 03.12.2013 № ВП 41037724.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постанова суду, пред'явлена позивачем
відповідачу для примусового виконання,
за змістом чинного на той час
законодавства не мала обов'язково
містити інформацію щодо ІПН боржника
та місцезнаходження майна. Крім того,
позивач послався на передбачене
Законом України «Про виконавче
провадження» право відповідача
звернутися до суду із заявою про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання постанови суду у
випадку неможливості конфіскувати
майно в контексті передбаченого тим же
законом обов'язку державного виконавця
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії та
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення суду.

Постановою Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16 січня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано відсутністю
підстав для винесення відповідачем
оскаржуваної постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
03.12.2013 ВП №41037724.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити в задоволені позову.
Відповідач зазначає про неврахування
судом першої інстанції того, що
Дніпропетровською митницею при
зверненні до органу ДВС з виконавчим
документом не дотримано вимог п.3 ч.1
ст.18 Закону України "Про виконавче
провадження" (у виконавчому документі
не зазначено індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника), та
вимог п.2 ч.4 ст.19 вказаного Закону (не
надано копію протоколу вилучення
майна, що підлягає конфіскації або
довідку про відсутність такого майна),
що свідчить про обґрунтованість
винесення оскаржуваної постанови
державного виконавця.

Відповідач, його представник у судове
засідання не з'явилися, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, просить залишити
постанову суду першої інстанції без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Кіровським районним
судом м.Дніпропетровська прийнято
постанову від 04.07.2012 у справі № 0418/1670/2012,
якою визнано винною ОСОБА_2 у порушенні
митних правил, передбачених ч.1 ст.352
Митного кодексу України (в редакції 2002
року), із накладенням
адміністративного стягнення у виді
конфіскації безпосередніх предметів
порушення митних правил (м'ясна
сировина) (а. с.4).

16.07.2012 вказана постанова Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська
набрала законної сили та направлена
позивачем до Кіровського ВДВС для
виконання у примусовому порядку.

03.12.2013 державним виконавцем Кулебою В.
О. Кіровського ВДВС з посиланням на п.6
ч.1, п.8 ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) ВП № 41037724 (а. с.6).

Підставою для такої відмови є те, що
вищезазначена постанова Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська, як
виконавчий документ, в порушення вимог
ч.1 п.3 ст.18 Закону України "Про виконавче
провадження" не містить
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника, а також до виконавчого
документу в порушення п.2 ч.4 ст.19
вказаного Закону не долучено протоколу
вилучення майна, що підлягає
конфіскації, або довідки про
відсутність такого майна.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про незаконність постанови державного
виконавця.

За приписами ч.2 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.99 №
606-XIV (в редакції на момент винесення
спірної постанови відповідачем) про
відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим
документом.

Згідно п.п.6, 8 ч.1 ст.26 Закону № 606-XIV
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

При цьому, у відповідності до ч.3 ст.26
Закону № 606-XIV у разі відмови у
відкритті виконавчого провадження на
підставі пункту 6 частини першої цієї
статті державний виконавець роз'яснює
заявникові право на звернення до суду
чи іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, щодо
приведення його у відповідність з
вимогами статті 18 цього Закону.

Однак, спірна постанова такого
роз'яснення не містить.

За положеннями ст.17 Закону № 606-XIV,
ст.ст.2, 284, 285, 2976, КУпАП, ст.ст.487, 527, 528, 541
Митного України (в редакції 2012 року),
ст.357 Митного України (в редакції 2002
року) постанови судів у справа про
адміністративні правопорушенні (про
порушення митних правил), винесені за
наслідками розгляду таких справи,
одночасно є і судовими рішеннями та
виконавчими документами, а відтак за
своїм змістом мають відповідати
вимогам закону, які висуваються до
виконавчих документів.

При цьому, постанова суду за наслідками
розгляду вказаної категорії справ
виноситься в день розгляду справи за
наслідками такого розгляду.

Як зазначає відповідач, всупереч
вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону № 606-XIV (в
редакції на момент звернення з
виконавчим документом до виконання) у
виконавчому документі взагалі не
вказаний ідентифікаційний номер
боржника.

Так, у п.3 ч.1 ст.18 Закону № 606-XIV (в
редакції на момент винесення спірної
постанови відповідачем) дійсно
передбачалось зазначення у
виконавчому документі індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника.

Водночас, відповідно до ст.58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, а тому
вищевказана постанова Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
04.07.2012, як виконавчий документ, повинна
відповідати вимоги Закону № 606-XIV в
редакції, чинній на дату прийняття
судом даної постанови.

У п.3 ч.1 ст.18 Закону № 606-XIV (в редакції на
момент винесення постанови суду від
04.07.2012) у виконавчому документі
зазначаються: повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові за наявності)
(для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за наявності (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника за
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші дані,
якщо вони відомі суду чи іншому органу,
що видав виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Отже, вірним є висновок суду першої
інстанції про неправомірність
посилань відповідача на
невідповідність виконавчого документа
вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону № 606-XIV,
оскільки на час винесення постанови
суду від 04.07.2012 (про порушення митних
правил) діяла редакція ст.18 Закону № 606,
яка не передбачала обов'язкового
зазначення у виконавчому документі
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника/стягувача.

Щодо порушення позивачем вимог п.2 ч.4
ст.19 Закону № 606-XIV, то згідно даної
норми під час пред'явлення виконавчого
документа або його дубліката до
виконання разом з ним подаються: у разі
виконання рішення про конфіскацію
майна за постановою суду - копія
протоколу вилучення майна, що підлягає
конфіскації, або довідка про
відсутність такого майна.

Разом з тим, згідно ч.ч.1, 2 ст.541 МК
України постанова суду (судді) про
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил у
частині конфіскації виконується
державним виконавцем в установленому
законом порядку.

У разі неможливості конфіскації
товарів, транспортних засобів,
зазначених у пункті 3 статті 461 цього
Кодексу, з осіб, які вчинили порушення
митних правил, державним виконавцем за
рішенням суду в установленому законом
порядку може стягуватися вартість цих
товарів, транспортних засобів.

У ч.1 ст.36 Закону № 606-XIV визначено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції про
необґрунтованість посилання
відповідачем у спірній постанові від
03.12.2013 на п.8 ч.1 ст.26 Закону № 606-XIV
(«наявність інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження»), оскільки
положення ст.36 Закону № 606-XIV, ст.541 МК
України надають органами ДВС
інструментарій для вчинення
виконавчих дій (зокрема, можливість
зміни судом за ініціативою державного
виконавця способу і порядку виконання
постанови суду, у т. ч. в частини
конфіскації майна у випадку
неможливості такої конфіскації), що
свідчить про те, що ненадання
стягувачем протоколу про вилучення
майна або довідки про відсутність
такого майна є перепоною для
здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про безпідставність
оскаржуваної постанови державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження, внаслідок
чого позовні вимоги Дніпропетровської
митниці задоволені судом першої
інстанції правомірно.

Суд першої інстанції правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків судового
рішення, а тому підстав для скасування
постанови колегія суддів не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу
державного виконавця слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
виконавця Кулеби Віри Олександрівни
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції залишити
без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 16 січня 2014 року
у справі № 203/8547/13-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко