Справа № 2а-1943/12/1470
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 р. Справа № 2а-1943/12/1470

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Птичкіна В.В.

Одеській апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

за участю секретаря судового
засідання - Вишневської А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року в адміністративній справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва до приватного підприємства
«ТВКом» про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки,
-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва звернулось до суду з позовом
до приватного підприємства «ТВКом», в
якому просило стягнути з приватного
підприємства "ТВКом" борг по страхових
внесках на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
33683,95 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що
підприємство надало УПФУ розрахунки
сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за серпень-грудень 2010 року
на загальну суму 43305,86 грн., з яких
сплатило лише 9621,91 грн.

Відповідач позов не визнав,
заперечував проти вимог позивача,
посилаючись на відсутність боргу.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
подало апеляційну скаргу в якій,
ставиться питання про скасування
судового рішення, прийняття нового про
задоволення позовних вимог, в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також у зв'язку з тим, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що У
наданих позивачу розрахунках суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті, за
серпень -грудень 2010 року, підприємство
вказало суми до сплати: 8659,20 грн., 9126,66
грн., 8694,40 грн., 8412,80 грн., 8412,80 грн.

За твердженнями позивача, в рахунок
погашення цих сум відповідач сплатив
лише 9621,91 грн., що стало підставою для
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості по страхових
внесках на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Проте, позивач не надав суду доказів
сплати відповідачем суми 9621,91 грн.

Натомість, ПП «ТВКом» надало суду у
якості доказів сплати зазначених сум
страхових внесків реєстри списань з
поточного рахунку № 2, № 2, №
2 перерахованих внесків на доходи
працівників до УПФУ у Центральному
районі м. Миколаєва.

Так, за серпень 2010 року Підприємство
сплатило 8659,20 грн, за вересень 2010 року-
9126,66 грн., за жовтень 2010 року - 8694,44 грн.,
за листопад 2010 року - 8412,80 грн., за
грудень 2010 року- 9820,08 грн.

УПФУ факт сплати вказаних сум внесків
за серпень-грудень 2010 року підтвердило
розрахунком.

Позивач вважає, що за період 2004 року - І
квартал 2005 року відповідач не сплатив у
повному обсязі суми страхових внесків.
Наслідком цього стало нарахування за
цей період штрафних санкцій та
призвело до того, що за період
серпень-грудень 2010 року заборгованість
підприємства зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування склала
33683,95 грн.

Крім того, сума несплачених страхових
внесків за період 2004 рік - І квартал 2005
року вважається недоїмкою та за цей
період застосовуються штрафні санкції
у загальному порядку.

Відповідно до частини 5 статті 106 Закону
України від 09.07.2003 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у редакції, що діяла у
серпні-грудні 2010 року, за рахунок сум,
що надходять від страхувальника або
від державної виконавчої служби в
рахунок сплати недоїмки, погашаються
суми недоїмки, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі, коли
страхувальник має несплачену недоїмку,
пеню та фінансові санкції і здійснює
оплату поточних сум страхових внесків,
ці суми зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Аналогічне положення міститься у
пункті 10.11 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1 (надалі - Інструкція № 21-1): у разі
коли страхувальник має несплачені суми
недоїмки, пені та фінансових санкцій та
здійснює сплату поточних сум страхових
внесків, ці суми зараховуються шляхом
перерозподілу такої сплаченої суми в
рахунок сплати недоїмки, пені та
фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
При цьому протягом п'яти робочих днів
після закінчення базового звітного
місяця орган Пенсійного фонду складає
повідомлення, в якому міститься
інформація про суми розподілу
сплачених коштів, за формою згідно з
додатком 22 цієї Інструкції, яке
надсилається (вручається) такому
платнику. При цьому корінець
повідомлення залишається в органі
Пенсійного фонду. Повідомлення
вважається надісланим (врученим)
платнику, якщо його передано посадовій
особі юридичної особи або фізичній
особі - суб'єкту підприємницької
діяльності, адвокату, приватному
нотаріусу під підпис або надіслано
листом з повідомленням про вручення.
Дата відправлення проставляється на
корінці повідомлення.

Позивач зазначив, що суми, які
перерахував відповідач, у порядку
календарної черговості були
зараховані у погашення раніше
створеної заборгованості з
урахуванням штрафних санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі
відповідно до ч. 4 ст. 72.

Позивач звернувся до суду стягнення
заборгованості по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за серпень-грудень 2010 року
за фактом порушення відповідачем
пункту 6 частини 2 статті 17, статті 20
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», наслідком чого
є наявність заборгованості
відповідача по внесках за
серпень-грудень 2010 року.

На підтвердження фактичних підстав
УПФУ надало корінець вимоги від 07.02.2011
№ 84/22 на суму недоїмки - 33683,95 грн.;
розрахунки сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті; не
підписаний Підприємством акт звірення
розрахуннків.

Проте, як вже встановлено судом,
підприємство надало суду докази, що
підтверджують сплату сум внесків, що
зазначені у розрахунках.

Таким чином, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
стягнення заборгованості по внесках за
серпень-грудень 2010 року.

УПФУ не надало суду доказів здійснення
позивачем перерозподілу сплаченої
суми в рахунок сплати недоїмки, пені та
фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.

Напроти, ПП «ТВКом» надано суду всі
доказі своєчасної сплати сум страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
серпень-грудень 2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», територіальний орган
Пенсійного фонду України надсилає
вимогу страхувальнику, який має
недоїмку. Недоїмкою (простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків), відповідно до частини 2 статті
106 Закону, є суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону.

За таких обставин колегія суддів
вважає наведені висновки суду першої
інстанції правильними і такими, що
відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71
КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
зв'язку з тим, що вимога від 07.02.2011 №
Ю-84/22 є узгодженою, оскільки відповідач
спростував факт існування недоїмки по
внесках за серпень-грудень 2010 року
відповідач спростував.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаїва
залишити без задоволення, постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її пролошення, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня отримання
її сторонами.

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.