Справа № 823/2354/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2354/14
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Бабенка К.А., Борисюк Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_2 на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Генеральна прокуратура
України про скасування постанови та
поновлення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Державної виконавчої служби України
(далі - Відповідач) у якому просив
скасувати постанову ВП №43698156 від 15.07.2014
року та відновити виконавче
провадження.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити адміністративний позов
повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки сторони у судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 01.11.2012 року до
Генеральної прокуратури України
надійшла заява ОСОБА_2 від 26.10.2012 року, в
якій останній ставив питання про
скасування відповідей прокурора
Черкаської області Лісового М.Л. та
зобов'язання прокурора провести
сумісну перевірку за участі позивача.
Необхідність вчинення зазначених дій
позивач пов'язував з імовірним
підробленням документів, які містяться
в матеріалах цивільної справи №2-79/2011
та відмовою голови Черкаського
районного суду Василенка В.В. у видачі
належним чином засвідчених копій
аркушів справи № 53, 57.

Розглянувши заяву позивача, Генеральна
прокуратура України листом № 05/3-11451-12
від 30.11.2012 року надала позивачу
відповідь на вказану заяву.

Не погоджуючись з повнотою наданої
відповіді Генеральної прокуратури
України, позивач звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду за захистом
своїх прав, свобод та інтересів.

Як наслідок, постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від
08.01.2013р. в адміністративній справі №
2а/2370/4710/2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.03.2014р., за позовом ОСОБА_2
до Генеральної прокуратури України про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії,
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
Генеральної прокуратури України в
частині ненадання належної відповіді
на заяву ОСОБА_2 від 26.10.2012 року за
вхідною датою 01.11.2012 року. Також,
зобов'язано Генеральну прокуратуру
України надати повну відповідь на
заяву ОСОБА_2 від 26.10.2012 року за вхідною
датою 01.11.2012 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постанова Черкаського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013р.
набрала законної сили 21.03.2013р.

На виконання наведеного рішення,
Черкаським окружним адміністративним
судом 04.06.2014р. видано виконавчий лист,
який 11.06.2014р. пред'явлений позивачем до
виконання.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Бойка О.М. від 17.06.2014р.
відкрито виконавче провадження № 43698156
з виконання зазначеного виконавчого
листа та направлено боржнику для
добровільного виконання.

Листом № 05/3-11451-12 від 24.06.2014р. боржник -
Генеральна прокуратура України
повідомила державного виконавця про
виконання постанови суду, додавши на
підтвердження виконання копію листа
№05/3-11451-12 від 24.06.2014р., який направлено
позивачу.

15 липня 2014 року постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойка О.М. виконавче провадження № 43698156
закінчено у зв'язку з фактичним
виконанням в повному обсязі рішення
суду згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись з оскаржуваним
рішенням, позивач звернувся до суду за
захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем вчинено всі
необхідні дії для повного фактичного
виконання рішення Черкаського
окружного адміністративного суду від
08.01.2013р. у справі №2а/2370/4710/2012, згідно з
виконавчим листом виданим 04.06.2014р. та
правомірно винесено постанову від
15.07.2014р. про закінчення виконавчого
провадження № 43698156.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

В силу вимог абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі по
тексту - Закон № 606) державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення визначено статтею 75 Закону №
606.

Частиною 1 ст. 75 Закону № 606 після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 8 ч. 1 та ч. 3 ст. 49 Закону № 606
передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Як вірно встановлено колегією суддів
першої інстанції, що згідно відомостей,
які містяться в листі Генеральної
прокуратури України №05/3-11451-12 від
24.06.2014р., позивачу роз'яснено, що
прокуратурою Черкаської області
перевірено доводи щодо підроблення
судових рішень та встановлено факт
помилки, а не підроблення та надано
позивачу відповідь про відсутність
підстав для проведення перевірки в
порядку статті 97 КПК України (в
редакції 1960 року) відносно голови
Черкаського районного суду Василенка
В.В. Роз'яснено, що Законом України «Про
прокуратуру», галузевими наказами
Генерального прокурора України та
іншим законодавством не передбачено
право прокурора скасовувати відповідь
нижчестоящого прокурора. Крім того,
роз'яснено право на звернення із заявою
про вчинене кримінальне
правопорушення до органу, який
проводить досудове розслідування у
зв'язку з набранням чинності з 20.11.2012р.
Кримінальним процесуальним кодексом
України, яким встановлено новий
порядок початку досудового
розслідування. Щодо зобов'язання
прокуратури Черкаської області
провести перевірку правомірності дій
голови Черкаського районного суду за
участю позивача повідомлено, що така
перевірка проводилась наведеною
прокуратурою та позивач двічі
знайомився з її результатами. Щодо
присутності заявника при розгляді
заяви роз'яснено, що така присутність є
обов'язковою у разі розгляду заяви
колегіально, а оскільки прокуратура
Черкаської області не є колегіальним
органом, то участь заявника під час
розгляду заяви не є обов'язковою. На
підставі наведеного відповідач
зазначив, що підстав для вжиття заходів
прокурорського реагування не
вбачається.

В судовому засіданні суду першої
інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що
одержав вищезазначений лист
Генеральної прокуратури України
№05/3-11451-12 від 24.06.2014р.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян» № 393/96-ВР від 2
жовтня 1996 року (далі по тексту - Закон №
393/96-ВР) органи державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; у разі прийняття рішення про
обмеження доступу громадянина до
відповідної інформації при розгляді
заяви чи скарги скласти про це
мотивовану постанову; на прохання
громадянина запрошувати його на
засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу;
відміняти або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необгрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Отже, Генеральна прокуратура України
виконала обов'язки передбачені ст. 19
Закону України № 393/96-ВР та надала повну
відповідь на заяву позивача., але
позивач не погоджується з позицією
відповідача по суті та не зазначає
обставин, які свідчать про неповноту
наданої відповіді.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджує висновок суду першої
інстанції, що незгода позивача з
наданою відповіддю Генеральної
прокуратури України не є підставою для
встановлення факту неповноти такої
відповіді чи її необґрунтованості.

Таким чином, державним виконавцем
вчинено всі необхідні дії для повного
виконання рішення Черкаського
окружного адміністративного суду від
08.01.2013р. у справі №2а/2370/4710/2012, згідно з
виконавчим листом виданим 04.06.2014р. та
правомірно винесено постанову від
15.07.2014р. про закінчення виконавчого
провадження № 43698156.

У відповідності до частини 1 статті 50
Закону № 606 у разі закінчення
виконавчого провадження, повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

З аналізу положень Закону № 606
випливає, що після закінчення
виконавчого провадження на підставі
законно винесеної та не скасованої
постанови державного виконавця, у
зв'язку з повним фактичним виконанням
рішення суду, виконавче провадження не
може бути розпочате знову, оскільки
Законом № 606 не передбачено таких
випадків.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
К.А. Бабенко

Л.П. Борисюк

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Бабенко К.А

Борисюк Л.П.