Справа № К/9991/88332/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/88332/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Турківської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості з виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Турківської районної державної
адміністрації Львівської області на
постанову Турківського районного суду
Львівської області від 9 лютого
2010 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 17 жовтня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітньої
дитини та відповідно до статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте управління праці та соціального
захисту населення Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області проводило
нарахування та виплату вказаної
допомоги в меншому розмірі. Просила з
урахуванням уточнення позовних вимог
визнати неправомірними дії
відповідача щодо непроведення
перерахунку допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; стягнути з відповідача
недоотриману суму допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2007 рік в розмірі 4217,60
грн та суму грошової компенсації за
несвоєчасно виплачену допомогу за 2007,
2008 роки в розмірі 1441,65 грн.

Постановою Турківського районного
суду Львівської області від 9 лютого
2010 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
управління праці та соціального
захисту населення Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області щодо ненарахування
та невиплати ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 1 серпня 2007
року по 31 грудня 2007 року.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Турківської районної державної
адміністрації Львівської області
провести перерахунок та призначити
ОСОБА_1 з 1 серпня 2007 року допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
встановленому статтею 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в редакції станом на 9 липня 2007 року за
період з 1 серпня 2007 року по 31 грудня 2007
року з урахуванням сум, що отримані нею
згідно зі статтею 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 17 жовтня 2011 року апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області залишено без
задоволення, а постанову Турківського
районного суду Львівської області від 9
лютого 2010 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Турківської
районної державної адміністрації
Львівської області, судами неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи в
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої дитини та з 1 серпня 2007 року
має право на виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII в редакції, чинній на час
виникнення правовідносин, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону № 2811-ХII
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію частини
першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону № 2811-ХII
було зупинено на 2007 рік.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався абзацом третім
частини другої статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», яким передбачено, що у 2007 році
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, зокрема, абзац третій частини
другої статті 56, пункт 14 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 1 серпня 2007 року (дата
постановлення позивача на облік) по
31 грудня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати позивачу допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому статтею 15 та пунктом 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Турківської районної державної
адміністрації Львівської області
залишити без задоволення, а постанову
Турківського районного суду
Львівської області від 9 лютого 2010 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 17 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.