Справа № 2-а/1970/3252/12
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2012-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 2-а/1970/3252/12

17 жовтня 2012 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Твердохліб Н.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача -
Талабана В.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Тернополі
адміністративну справу

за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3

до Збаразької міжрайонної
державної податкової інспекції
Тернопільської області

про скасування податкового
повідомлення-рішення від 6 лютого 2012
року №,-

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 (надалі по тексту -
СПД-ФО ОСОБА_3, або позивач) звернулася
до суду з позовом до Збаразької
міжрайонної державної податкової
інспекції Тернопільської області
(надалі по тексту - Збаразька МДПІ, або
відповідач) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 6 лютого 2012
року №.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначила, що не
погоджуються із винесеним податковим
повідомленням-рішенням Збаразької
МДПІ від 6 лютого 2012 року №, в
зв'язку з тим, що відповідач невірно
застосував норми Податкового кодексу
України та Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» відповідно до спірних
правовідносин.

Представник позивача зокрема
пояснила, що на підставі акта перевірки
№37/19/10/23/НОМЕР_1 від 27.01.2012 р. Лановецьким
відділенням Збаразької МДПІ винесено
чотири різних за змістом, однак від
однієї дати та за одним і тим же номером
податкових повідомлень-рішень, які є
різної форми та санкції застосовані на
підставі різних норм чинного
законодавства. Тому вважає, що вони
винесені з порушенням ст. 58. ст. 86. ст. 116
Податкового кодексу України та
всупереч Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, що затверджений
наказом ДПА України від 22.12.2010 р. №985.

Також зазначила, що з огляду на
приписи статті 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (надалі по тексту - Закон про
РРО) фінансова санкція у розмірі
подвійної вартості необлікованих
товарів за цінами реалізації
застосовується до суб'єктів
підприємницької діяльності лише за
продаж не облікованих товарів, а не їх
наявність за місцем реалізації. Як
свідчить додаток до акта перевірки з
назвою «Відомість» штрафна санкція
застосована в розмірі подвійної
вартості товарів, які на кінець
перевірки станом на 27.01.2012 р.
знаходились на залишку, тобто, не
реалізовані, що суперечить змісту та
суті порушення, за яке застосовується
санкція на підставі ст. 20 даного Закону.

Також пояснила, що статтею 6 Закону
про РРО передбачено, що облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством. Податковий орган як на
документ, що встановлює порядок обліку
товарних запасів посилається на
Порядок ведення Книги обліку доходів і
витрат, яку ведуть фізичні особи -
підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, і
фізичні особи, які провадять
незалежну професійну діяльність, що
затверджена наказом ДПА України від
24.12.2010 р. №1025. Відповідно до п.1 наказу
ДПА України від 24.12.2010 р. №1025 форма та
порядок ведення книги доходів та
витрат затверджений на виконання п. 177.10
ст. 177 та п.178.6 ст. 178 розділу ІV
Податкового кодексу України, тобто, з
метою належного оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування,
тобто, призначена виключно для обліку
доходів та витрат підприємця, а не для
обліку товарів.

На думку представника позивача,
враховуючи те, що форма книги обліку
доходів та витрат не передбачає граф,
які би містили такі важливі елементи
товарного обліку як назва товарних
запасів, їх кількість, а єдині графи,
які містять інформацію про товарні
запаси, не графах 2 та 11, в яких
відображається сума нереалізованих
товарних запасів, сировини, матеріалів,
і то на початок та на кінець звітного
податкового періоду (року), можна дійти
до висновку, що книга обліку доходів
підприємця - це не форма для ведення
обліку товарних запасів.

З врахуванням викладеного,
представник позивач просила позов
задовольнити, зокрема, скасувати
податкове повідомлення-рішення від 6
лютого 2012 року №.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, мотиви виклав в
поданому суду письмовому запереченні.

Згідно заперечення відповідача
позовні вимоги не підлягають до
задоволення, оскільки, в ході
проведеної перевірки магазину -
кафетерію, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який належить СПД-ФО ОСОБА_3
щодо контролю за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) у встановленому
законом порядку, наявністю свідоцтв
про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій
на провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, торгових
патентів встановлено порушення, а саме,
не ведення у порядку встановленому
законодавством обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації на
загальну суму - 5223,00 грн. та здійснення
продажу товарів, які не відображені в
такому обліку.

За розглядом акта перевірки 27.01.2012
року Збаразькою МДПІ прийнято
податкове повідомлення - рішення форми
«С» № від 06 лютого 2012 року, яким
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10446,00 грн. згідно ст.20
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» №265/95-ВР від
06.07.1995 року із змінами та доповненнями у
подвійному розмірі не облікованих
товарів за цінами реалізації.

Також зазначив, що начальником
Збаразької МДПІ було прийняте рішення
№1 щодо скасування рішень податкового
органу від 10 жовтня 2012 року, яким
скасовано три податкові
повідомлення-рішення, які зазначав
позивач.

Зокрема пояснив, що статтею 20
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» передбачено
фінансову санкцію у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів за
цінами реалізації лише за продаж не
облікованих товарів, а не їх наявність
за місцем реалізації, а також те, що ст.6
вищевказаного Закону, передбачає, що
облік товарних запасів можна
застосовувати тільки із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій, а
не для обліку доходів і витрат
підприємця.

З врахуванням викладеного,
представник Збаразької МДПІ, вважає
висновки викладені в акті перевірки
правомірними, а податкове
повідомлення-рішення винесене за
результатами перевірки законним і
обґрунтованим, а тому просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Крім пояснень представників
сторін, судом досліджені письмові
докази, наявні у матеріалах справи, які
подані представниками позивача та
відповідача.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що 27 січня 2012
року на підставі направлень на право
проведення перевірки від 16.01.2012 року
працівниками Збаразької МДПІ ГДПРІ
Гримаком А.В. та ГДПРІ Кіцилою З.Я.
проведено фактичну перевірку магазину
- кафетерію, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 який належить СПД-ФО ОСОБА_3

Результати перевірки відображені
в акті від 27.01.2012 року № 37/19/10/23/НОМЕР_1.

За наслідками проведеної
перевірки встановлено порушення
позивачем п.12 ст.3, ст. 6 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та п.2, п.3 Порядку ведення книги
обліку доходів та витрат, які ведуть
фізичні особи - підприємці крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування
і фізичні особи, які проводять
незалежну професійну діяльність,
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2010 р. №1025.

За результатами розгляду акта
перевірки 27.01.2012 року №37/19/10/23/НОМЕР_1
Збаразькою МДПІ прийнято:

- податкове повідомлення - рішення
форми «Р» від 6 лютого 2012 року №,
яким застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10446,00 грн. на підставі п.
54.3.ст. 54 Податкового кодексу України та
ст. 20 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг» за порушення п.12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг», санкцій
підлягала сплаті в строки, передбачені
п. 57.3. ст. 57 ПК України;

- податкове повідомлення - рішення
форми «Р» від 6 лютого 2012 року №,
яким застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10446,00 грн. на підставі п.
54.3.ст. 54 ПК України та ст. 20 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг» за порушення п.12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг», санкцій
підлягала сплаті в строки, передбачені
ст.25 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг»;

- податкове повідомлення - рішення
форми «С» від 6 лютого 2012 року №,
яким застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10446,00 грн. на підставі п.12
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг» за порушення
цієї ж норми, санкцій підлягала сплаті
в строки, передбачені ст.25 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг»;

- податкове повідомлення - рішення
форми «С» від 6 лютого 2012 року №,
яким застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10446,00 грн. на підставі ст.
20 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг» за порушення п.12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг», санкцій
підлягала сплаті в строки, передбачені
ст.25 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг».

Як вбачається з матеріалів справи,
начальником Збаразької МДПІ було
прийняте рішення №1 щодо скасування
рішень податкового органу від 10 жовтня
2012 року, яким скасовано три податкові
повідомлення-рішення, а залишено в силі
податкове повідомлення - рішення форми
«С» від 6 лютого 2012 року №, яким
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 10446,00 грн. на підставі ст.
20 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг» за порушення п.12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг», санкцій
підлягала сплаті в строки, передбачені
ст.25 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування га послуг».

Як вбачається з матеріалів справи,
не погодившись із винесеним податковим
повідомленням-рішенням позивач,
оскаржив його в адміністративному
порядку, а саме, звернувся зі скаргою до
ДПС у Тернопільській області, яка за
наслідками розгляду скарги прийняла
рішення від 12.04.2012 р. №3911/10/10-207/78, яким
залишила без змін податкове
повідомлення-рішення відповідача 6
лютого 2012 року №, а скаргу СПД
ОСОБА_3 - без задоволення.

21.06.2012 року № 14914 рішенням ДПС України
про залишення скарги без розгляду,
скарга СПД ОСОБА_3 на податкове
повідомлення-рішення 6 лютого 2012 року
№ залишена без розгляду у зв'язку
з тим, що зазначену скаргу було подано
до ДПС України з порушенням
законодавчо встановленого 10-денного
строку для подання повторної скарги,
після прийняття рішення ДПС України в
Тернопільській області.

Аналізуючи оспорюване податкове
повідомлення-рішення від 6 лютого 2012
року №, суд прийшов до висновку
про його протиправність, виходячи з
наступного:

Пунктом 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/ або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону про РРО
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - підприємцем ведеться
у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою - у
порядку, визначеному відповідним
національним положенням
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до ст. 20 Закону про РРО до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання, що з огляду
на приписи статті 20 цього Закону
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів за
цінами реалізації застосовується до
суб'єктів підприємницької діяльності
лише за продаж не облікованих товарів,
а не їх наявність за місцем реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме, із додатку до акта перевірки з
назвою «Відомість» (а.с. 40) штрафна
санкція застосована в розмірі
подвійної вартості товарів, які на
кінець перевірки станом на 27.01.2012 р.
знаходились на залишку, тобто, не
реалізовані, що суперечить змісту та
суті порушення, за яке застосовується
санкція на підставі ст. 20 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Відповідно до п.1 Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1269 від 26.09.2001 року
книга обліку доходів і витрат
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами,
оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку).

Згідно з п.5 даного Порядку суб'єктом
підприємницької діяльності до книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна

плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання

послуг); сума виручки від продажу
товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Форма книги обліку доходів і витрат
передбачена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21 квітня 1993 року
№12 за зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 9 червня 1993 року за №64,
відповідно до змісту якої вона має такі
розділи: 1 «період обліку», 2 «кількість
виготовленої продукції, наданих
послуг, закупленого товару», 3 «витрати
на виробництво продукції, придбання
товару», 4 «кількість проданої
продукції, надання послуг», 5 «ціна
продажу продукції (послуг)», 6 «сума
виручки (доходу)», 7 «чистий дохід».

З аналізу вищенаведених норм, суд
приходить до висновку, що облік товарів
підприємець здійснювати не
зобов'язаний. Книга призначена
виключно для обліку доходів і витрат
підприємця, а не для обліку товарів.

Крім того, як передбачено п. 3
Порядку, ведення Книги здійснюється у
такому порядку:

3.1. У графі 1 вказується дата
заповнення.

3.3 У графі 3 щоденно відображається
фактично отримана сума доходу від
здійснення діяльності із сумарним
підсумком за місяць, квартал, рік.

3.4 До графи 4 записуються реквізити
документа, який підтверджує понесені
втрати, пов'язані з придбанням
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт та наданням послуг
(номер, дата і назва документа).
Документами, які підтверджують
витрати, можуть бути, зокрема,
товарно-транспортна та/або податкова
накладна, платіжне доручення,
фіскальний чек. акт закупки (виконаних
робіт, наданих послуг) та інші
розрахункові доку менти.

3.5 У графі 5 відображається
загальна вартість придбаних
товарно-матеріальних

цінностей.

3.6 У графі 6 відображається сума
витрат, яка безпосередньо пов'язана з
отриманням

доходу.

3.9 У графі 10 відображаються
фактично понесені інші витрати,
безпосередньо пов'язані з одержанням
доходу, які не зазначені у графах 6 та 9,
включаючи вартість оплачених
виконаних робіт та наданих послуг.

3.10 Графа 12 розраховується як
різниця між доходом від здійснення
діяльності та документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
із отриманням доходу.

Враховуючи те, що форма книги обліку
доходів та витрат не передбачає граф,
які би містили такі важливі елементи
товарного обліку як назва товарних
запасів, їх кількість, а єдині графи,
які містять інформацію про товарні
запаси, це графи 2 та 11, в яких
відображається сума нереалізованих
товарних запасів, сировини, матеріалів
і то на початок та на кінець звітного
податкового періоду (року), суд
приходить до переконання, що книга
обліку доходів підприємця - це не форма
для ведення обліку товарних запасів.

Крім того, як вбачається з акту
перевірки (а.с.13), проведеною перевіркою
встановлено, що приватним підприємцем
ОСОБА_3 не придбано та не оформлено книг
обліку доходів і витрат як для обліку
операцій підприємця так і операцій
найманої особи - продавця. Таким чином,
в даному випадку податковим органом
встановлено факт не ведення обліку
товарів за місцем реалізації та
зберігання, відповідальність за які
передбачена статтею 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Водночас, як вбачається з акту
перевірки та оспорюваного податкового
повідомлення-рішення ст..21 Закону про
РРО не була підставою відповідальності
приватного підприємця ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає безпідставним висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог п.12 ст.3, ст. 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та п.2, п.3 Порядку ведення книги
обліку доходів та витрат, які ведуть
фізичні особи - підприємці крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування
і фізичні особи, які проводять
незалежну професійну діяльність,
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2010 р. №1025 та застосування до нього
штрафних санкцій передбачених ст.20
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Незважаючи на те, що
представник відповідача заперечував
проти позову, проте ним, як зазначалось
раніше, належними доказами не доведено
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Аналізуючи оспорюване податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ 6 лютого 2012 року №, суд
приходить до висновку, що воно прийняте
в порушення вимог Конституції України,
Податкового кодексу України, Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», не обґрунтовано,
тобто без урахування всіх обставин
справи.

Крім того, приходячи до переконання про
задоволення позовних вимог та обираючи
спосіб захисту порушених прав позивача
суд вважає за необхідне зазначити, що
встановлені ст.ст. 105 та 162 КАС України
способи захисту порушеного права не є
вичерпними, а тому використовуючи
право надане ч.2 ст.11 КАС України, суд
частково виходить за межі позовних
вимог і вважає, що з метою повного
захисту прав та інтересів позивача
слід визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської ОДПІ від 6 лютого 2012
року №.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, відповідно до ч.1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 70, 71, 94. 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Збаразької міжрайонної державної
податкової інспекції Тернопільської
області від 6 лютого 2012 року №.

Повернути з державного бюджету на
користь суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 107, 30
грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
постанову. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу (оголошення вступної та
резолютивної частини постанови), а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 19 жовтня 2012 року.

Головуючий суддя
Осташ А. В.

копія вірна:

Суддя
Осташ А. В.