Справа № 815/3563/14
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3563/14

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції:
Балан Я. В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Жук С.І.

Джабурія О.В..

при секретарі:
Паламарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу
Міністерства юстиції України на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 2 липня 2014р.
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства юстиції України про
визнання протиправним та скасування
наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014р. ОСОБА_2 звернувся в суд із
позовом до Міністерства юстиції
України про визнання протиправним та
скасування наказу №774/5 від 16.05.2014р. щодо
анулювання свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора).

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що Головним
управлінням юстиції Одеської області
04.03.2014р. складено акт позапланової
невиїзної перевірки діяльності
арбітражного керуючого №15, за
результатами якої встановлені
порушення ОСОБА_2 вимог чинного
законодавства. Відповідачем
направлений лист до Міністерства
юстиції України з пропозицією щодо
внесення до Дисциплінарної комісії
подання про накладення на позивача
дисциплінарного стягнення.

14.04.2014р. Міністерство юстиції
України повідомило позивача про
внесення державним органом з питань
банкрута подання від 24.03.2014р. №106 про
накладення на арбітражного керуючого
ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, для
розгляду на засіданні Дисциплінарної
комісії.

Наказом Міністерства юстиції
України №774/5 від 16.05.2014р. анульовано
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від
18.07.2013р., видане позивачу на підставі
подання Дисциплінарної комісії
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією,ліквідаторів)
про застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарного стягнення у
вигляді позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядників майна,
керуючих санацією,ліквідаторів) НОМЕР_2
від 16.04.2014р. та протоколу її засідання
№13/04/14 від 16.04.2014р.

Позивач зазначає, що на засіданні
Дисциплінарної комісії він не
викликався, що призвело до
неможливості надати пояснення, із
спірним наказом про позбавлення права
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_2 не ознайомлювався,
про його наявність позивачу взагалі
стало відомо випадково. А відтак,
позивач вважає, що такі дії відповідача
є незаконними, такими, що порушують
його права та законні інтереси.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 2 липня 2014р.
позов задоволено, визнано протиправним
та скасовано наказ №774/5 від 16.05.2014р.
«Про анулювання свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
виданого ОСОБА_2.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73,08грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, ухвалити
нову постанову, якою відмовити у
задоволені позову, посилаючись на
порушення норм права. Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
при прийнятті рішення про застосування
дисциплінарного стягнення та в
подальшому наказу про анулювання
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) видане ОСОБА_2,
порушений порядок розгляду питання про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, а також підстави
прийняття наказу про анулювання
свідоцтва.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено, підтверджено матеріалами
справи і не спростовано сторонами, що у
відповідності до діючого
законодавства ОСОБА_2 отримав
свідоцтво НОМЕР_1 від 18.07.2013р. про право
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) без
обмеження строку дії (а.с.14).

Головним управлінням юстиції в
Одеській області проведено
позапланову невиїзну перевірку
діяльності арбітражного керуючого, за
результатами якої 04.03.2014р. складений
акт №15 в якому вказано на порушення
арбітражним керуючим п.п.1,4 ч.2, ч.3 ст.98,
ч.9 ст.41, ч.4 ст.42ЗУ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». На думку ГУЮ
в Одеській області виявлені порушення
є грубими, а тому з'явилися усі підстави
для притягнення арбітражного
керуючого до дисциплінарної
відповідальності.

Головне управління юстиції в Одеській
області 06.03.2014р. за №10-141760 направило на
адресу Міністерства Юстиції України -
директору департаменту нотаріату та
банкрутства пропозиції щодо внесення
до Дисциплінарної комісії подання про
накладення на арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення.

На вимогу судової колегії, наданий
витяг з протоколу №130414 засідання
Дисциплінарної комісії арбітражного
керуючих (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) від
16.04.2014р., з якого вбачається, що рішенням
комісії до арбітражного керуючого
ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді позбавлення права
на здійснення діяльності, на підставі
подання №106 від 24.03.2014р. Слід зазначити,
що вказане подання у наданому
протоколі було лише зазначено, але до
матеріалів справи додано не було.

На підставі протоколу засіданні
Дисциплінарної комісії від 16.04.2014р. за
№130414 та подання дисциплінарної
комісії арбітражних керуючих від
16.04.2014р. за НОМЕР_2, Міністром Юстиції
України 16.05.2014р. прийнятий наказ за №7745
«Про анулювання свідоцтва про права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
виданого ОСОБА_2» (а.с.6).

Перевіряючи правомірність та
обґрунтованість прийнятого наказу, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірні взаємовідносини регулюються
Законом України №2344-XII від 14.05.1992р. «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції Закону №4212-VI від 22.12.2011р.
(далі Закон України №2344-XII), Положенням
про Дисциплінарну комісію арбітражних
керуючих (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
Затвердженого Наказом Мінюсту України
11.01.2013р. за №815 (далі Положенням про
Дисциплінарну комісію), Порядком
видачі свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) (далі
Порядок видачі свідоцтв).

Як встановлено ч.2 ст.107ЗУ №2343-ХІІ, що
арбітражні керуючі (розпорядники
майна, керуючі санацією, ліквідатори)
несуть дисциплінарну відповідальність
в порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 3 ст.107ЗУ №2343-ХІІ визначено, що
державний орган з питань банкрутства
за поданням Дисциплінарної комісії
накладає на арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) дисциплінарні
стягнення.

У відповідності до вимог ч.ч.4,5 ст.107ЗУ
№2343-ХІІ, рішення щодо накладення
дисциплінарного стягнення приймається
протягом двох місяців з дня виявлення
проступку, але не пізніше одного року з
дня його вчинення. Про накладення на
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення робиться
запис в Єдиному реєстрі арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
України.

Порядок роботи Дисциплінарної комісії
арбітражних керуючих та її діяльність,
щодо застосування дисциплінарного
стягнення до арбітражних керуючих
визначений відповідним Положенням.

Так, за правилами п.25 Положення про
Дисциплінарну комісію, комісія приймає
рішення про застосування до
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення на підставі
подання структурного підрозділу про
застосування дисциплінарного
стягнення до арбітражного керуючого.

Отже, вказаною нормою наголошено про
обов'язковість дисциплінарної комісії
приймати рішення саме на підставі
подання структурного підрозділу, якого
до матеріалів справи не було долучено.

Після прийняття дисциплінарною
комісією рішення про застосування до
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення, у
відповідності до вимог ч.1 ст.113ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
при наявності підстав для позбавлення
права арбітражного керуючого
(розпорядники майна, керуючі санацією,
ліквідатори) на здійснення діяльності,
комісія вносить відповідне подання до
державного органу з питань
банкрутства.

За правилами ч.2 ст.113 ЗУ №2343-ХІІ
державний орган з питань банкрутства
приймає рішення про позбавлення права
арбітражного керуючого (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого та вносить до Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України запис
про припинення повноважень
арбітражного керуючого (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів).

Вказана норма визначає, що рішення про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності арбітражного
керуючого щодо позбавлення права на
здійснення діяльності приймає саме
державний орган з питань банкрутства, а
не Дисциплінарна комісія. Адже
притягнення до дисциплінарної
відповідальності і пропозиція
застосувати до арбітражного керуючого
відповідну санкцію - являють собою
різні юридичні поняття. Відтак, рішення
комісії про застосування (на яке
посилається апелянт, як на рішення про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності), відповідно до норм
діючого законодавства, не може бути
доказом притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та
з'ясованих в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції обставин, такого
рішення державного органу з питань
банкрутства додано не було.

Що стосується порядку анулювання
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), то підстави
для анулювання свідоцтва визначені в
ст.112 ЗУ №2343-ХІІ.

За правилами ч.1 п.5 ст.112 ЗУ №2343-ХІІ
однією із підстав для припинення
діяльності арбітражного керуючого є
накладення дисциплінарного стягнення
у вигляді позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів).

Зазначена норма Закону визначає, що
припинення діяльності арбітражного
керуючого можливо здійснити тільки
після накладання відповідним
державним органом дисциплінарного
стягнення у вигляді позбавлення права
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів).

У відповідності до п.16 Порядку видачі
свідоцтв, при наявності підстав для
припинення діяльності арбітражного
керуючого, визначених ст.112ЗУ №2343-ХІІ,
структурний підрозділ готує висновок
про наявність підстав для анулювання
свідоцтва та проект наказу Мін'юсту
України про анулювання такого
свідоцтва. Висновок підписує керівник
структурного підрозділу або особа, яка
виконує його обов'язки.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції з'ясовувались усі питання
щодо порядку і підстав прийняття
наказу Мінюсту про анулювання
свідоцтва, однак суб'єкт владних
повноважень, на якого процесуальним
законодавством покладений обов'язок
довести правомірність своїх дій, не
надав необхідних доказів, які б могли
підтвердити правильність прийнятого
рішення.

Так, суб'єктом владних повноважень не
надано не тільки рішення структурного
підрозділу про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, але і
не було надано самого висновку про
наявність підстав для анулювання
відповідного свідоцтва про право на
заняття діяльністю арбітражного
керуючого.

Слід також зазначити, що в
оскаржуваному наказі є ще одна
невідповідність діючому
законодавству. Так, вказаним наказом
внесено запис до Єдиного реєстру про
анулювання вищезазначеного свідоцтва,
що не відповідає вимогам ч.5 ст.107ЗУ
№2343-ХІІ, в якій зазначено, що в Єдиний
реєстр арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України
робиться запис про накладення на
арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення.

Оскільки відповідачем не надано
рішення щодо накладання
дисциплінарного стягнення на позивача,
що відповідно до п.16 Порядку видачі
свідоцтв є підставою для припинення
діяльності арбітражного керуючого,
судова колегія вважає, що згідно з п.5 ч.1
ст.112 ЗУ №2343-ХІІ підстав для анулювання
свідоцтва не було.

Таким чином, наказ Міністра Юстиції
«Про анулювання свідоцтва про права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
виданого ОСОБА_2» прийнятий 16.05.2014р. є
таким, що не відповідає нормам діючого
законодавства, та порушує права
позивача.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що оспорюванний наказ
№7745 від 16.05.2014р. прийнятий з порушенням
порядку застосування дисциплінарного
стягнення до арбітражного керуючого та
порядку припинення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів),

В доводах апеляційної скарги
апелянт посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду ухвалена з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.196,198,200,206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
юстиції України - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 2 липня 2014р.
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
С.І. Жук

О.В.Джабурія