Справа № 815/721/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/721/14

Категорія: 9.2 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги Балтської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області та фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 03
березня 2014 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Балтської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

29.01.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернулась до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Балтської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування рішення від 24.12.2013 року №
про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
73500 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 03.03.2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій від 24.12.2013
року № на суму 51503,50 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 13.03.2014 року Балтська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Одеській області подала апеляційну
скаргу на вказану постанову суду, та
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції просить скасувати її
в частині задоволених позовних вимог
та прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2
у повному обсязі.

21.03.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу
на вказану постанову суду першої
інстанції.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 03.03.2014 року та постановлення
нової, якою задовольнити позовні
вимоги ФОП ОСОБА_2 у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
20.11.2013 року співробітниками
відповідача на підставі наказу
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 18.11.2013 року № 863 та
направлень від 20.11.2013 року була
проведена фактична перевірка позивача
щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу,
дотримання законодавства про
застосування РРО.

За результатами перевірки було
складено акт №204/15/32/22/03/НОМЕР_2 від
29.11.2013 року, на підставі якого Балтською
ОДПІ Головного управління Міндоходів в
Одеській області було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
24.12.2013 року № на суму 73500,00 грн.

Перевіркою було встановлено порушення
позивачем п.2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
правління НБУ від 15.12.2004 року №637, а
саме: не оприбуткування у Книзі доходів
та витрат підприємця отриманої виручки
від реалізації товарів на загальну
суму 14700 грн.

В акті перевірки зазначено, що згідно
опису наявних готівкових коштів на
суму 4399,30 грн. за 20.11.2013 року та згідно
супровідної відомості за 20.11.2013 року
торгівельна виручка складає 14700 грн.,
яка не оприбуткована в Книзі обліку
доходів у день їх фактичного
надходження.

Також податковим органом зазначено, що
до перевірки був наданий договір
відповідального зберігання № 28 від
01.01.2013 року між ТОВ «МС 25» та ФОП ОСОБА_2
щодо зберігання товарно-матеріальних
цінностей. Посадовими особами
Балтської ОДПІ Головного управління
Міндоходів в Одеській області зроблено
висновок про те, що вищезазначений
договір не відповідає вимогам п.п. 14.1.32
п. 14. 1 ст. 14 Податкового кодексу України
у частині - без права використання у
господарському обороті такої особи з
подальшим поверненням таких
матеріальних цінностей платникові
податків без зміни якісних або
кількісних характеристик.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог
ФОП ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою регулюється
Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, яке затверджено постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637 (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 1.2 Положення каса -
приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів; касова книга -
документ установленої форми, що
застосовується для здійснення
первинного обліку готівки в касі;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Також пункт 1.2 Положення визначає
поняття "оприбуткування готівки" як
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Згідно п. 2.6 Положення уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Недотримання вимог вказаного
Положення тягне відповідальність,
передбачену пунктом 1 Указу Президента
України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки», яким встановлено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу:

за перевищення встановлених лімітів
залишку готівки в касах - у двократному
розмірі сум виявленої понадлімітної
готівки за кожний день;

за неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Як встановлено з акту перевірки,
податковим органом було виявлено не
оприбуткування позивачем у Книзі
доходів та витрат підприємця отриманої
виручки від реалізації товарів на
загальну суму 14700 грн.

При цьому, згідно опису наявних
готівкових коштів, що знаходяться на
місці проведення розрахунків,
встановлено наявність готівкових
коштів, отриманих за реалізовані
товари (надані послуги) станом на 20.11.2013
року, що належать ОСОБА_2 в сумі 4399,30
грн., що підтверджується підписом
ОСОБА_2, яка власноруч здійснила опис та
перерахунок готівкових коштів в
присутності посадових осіб податкової
служби (а.с. 40).

В свою чергу, податковий орган також
посилався на те, що згідно супровідної
відомості до сумки з грошовою виручкою
від 20.11.2013 року №8378 торгівельна виручка
складає 14700 грн., яка не оприбуткована в
Книзі обліку доходів у день їх
фактичного надходження.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що податковим органом не
було з'ясовано обставин походження
різниці між сумою 14700,00 грн., яка
зазначена у супровідній документації
та сумою 4399,30 грн., яка була виявлена в
місці проведення розрахунків під час
проведення перевірки.

Також не з'ясовано чи дійсно виявлені
кошти є виручкою від реалізації
товарів робіт та послуг позивача за
20.11.2013 року.

При цьому, податковим органом не
прийнято до уваги той факт, що
позивачем на перевірку надавались
договори, на підставі яких ФОП ОСОБА_2
здійснює свою підприємницьку
діяльність:

- договір відповідального зберігання
від 01.01.2013 № 23, укладений з ТОВ "МС 25",
згідно умов якого депонент (ТОВ "МС 25")
передає, а зберігач (ФОП ОСОБА_2.)
приймає товарно-матеріальні цінності,
в подальшому майно, для
відповідального зберігання та
організації експозиції. Пунктом 4.1
даного Договору передбачено, що
винагорода зберігача за даним
договором визначається згідно актів
виконаних робіт по мірі виконання
таких робіт та послуг;

- договір доручення від 01.06.2013 № 841,
укладений з Громадською організацію
"Спілка споживачів "Мегаспорт"
(довіритель), згідно п. 1.1 якого
довіритель доручає повіреному (ФОП
ОСОБА_2.) здійснити наступні юридичні
дії: організувати всі роботи і
операції, пов'язані з організацією
експозиції продукції для спорту та
відпочинку в експозиційних точках
мережі Мегаспорт, організація всіх
супутніх процесів, пов'язаних з
експозицією продукції для найбільш
повного та якісного представлення
такої продукції перед споживачами
згідно стандартів та умов
обслуговування кінцевого споживача та
інші. Пунктом 4.1 даного Договору
передбачено, що вартість виконаних
робіт та наданих послуг визначається
на договірній основі.

У відповідності до ч. 1 ст. 936 Цивільного
кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності. Зберігач
зобов'язаний вживати усіх заходів,
встановлених договором, законом,
іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі (ст. 942 Кодексу).

При цьому, згідно ст. 1000 Кодексу за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Повірений має право на плату за
виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 1002 Кодексу).

Зважаючи на вищевказані норми, за
договорами відповідального зберігання
та доручення право власності на
товарно-матеріальні цінності та
грошові кошти до зберігача, повіреного
не переходить.

Крім іншого, п. 292.4 ст. 292 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
надання послуг, виконання робіт за
договорами доручення, транспортного
експедирування або за агентськими
договорами доходом є сума отриманої
винагороди повіреного (агента).

Також, слід зазначити, що згідно пп. 296.1.1
п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу
України, платники єдиного податку
першої і другої груп та платники
єдиного податку третьої та п'ятої
групи, які не є платниками податку на
додану вартість, ведуть книгу обліку
доходів шляхом щоденного, за
підсумками робочого дня, відображення
отриманих доходів.

Враховуючи той факт, що в ході
проведеної перевірки було встановлено
наявність 4399,30 грн. належних ОСОБА_2
готівкових коштів, отриманих за
реалізовані товари (надані послуги)
станом на 20.11.2013 року, про що нею
власноруч зазначено в описі, та які не
були оприбутковані в Книзі обліку
доходів та витрат, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає, що
податковим органом правомірно
застосовано до позивача штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 21996,50 грн.
(п'ятикратний розмір неоприбуткованої
суми (4399,30 грн. х 5).

При цьому, колегія суддів суду
апеляційної інстанції також вважає
вірним висновок суду першої інстанції
стосовно того, що до суми вчиненого не
оприбуткування позивачем готівки від
реалізації товарів, робіт (послуг) під
час проведення перевірки податковим
органом була безпідставно включена
сума 10300,70 грн., походження якої не
встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що податкове
повідомлення-рішення від 24.12.2013 року №
про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
73500 грн. підлягає частковому скасуванню
на суму 51503,50 грн.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Балтської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 03
березня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв