Справа № 2а-7325/12/2670
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 листопада 2014 року м.
Київ В/800/4708/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів Зайця В.С
(суддя-доповідач), Єрьоміна А.В.,
Кравцова О.В., Леонтович К.Г., Стрелець
Т.Г. перевіривши заяву дочірнього
підприємства «Перехід Аутдор» про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у справі за позовом
дочірнього підприємства «Перехід
Аутдор» до Управління архітектури та
містобудування Луганської міської
ради, третя особа виконавчий комітет
Луганської міської ради, -

В С Т А Н О В ИВ :

29 травня 2012 року дочірнє підприємство
«Перехід Аутдор» пред'явило позов до
управління архітектури та
містобудування Луганської міської
ради, третя особа виконавчий комітет
Луганської міської ради про визнання
незаконними дій відповідача щодо
порушення строків розгляду заяв від 17
листопада 2010 року № 383, від 26 листопада
2010 року № 413, від 18 січня 2011 року № 17 та
від 16 лютого 2011 року № 59 про
продовження строку дії відповідних
дозволів на розміщення зовнішньої
реклами позивача, зобов'язання
відповідача визнати факт продовження
строком на п'ять років відповідних
дозволів на розміщення зовнішньої
реклами позивача, зобов'язання
відповідача внести відповідні зміни в
дозвільну документацію та зобов'язання
відповідача утриматись від
перешкоджання користування місцями
розміщення зовнішньої реклами
відповідно до адрес, зазначених у
дозволах позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
касаційної інстанції, дочірнє
підприємство «Перехід Аутдор»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про допуск до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року.

У заяві заявник просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 17 липня 2014 року з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, посилаючись при цьому на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції, одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
його думку, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

В заяві зазначає, що ухвала Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у справі № К/800/1497/13
прийнята з неоднаковим застосуванням
одних і тих самих норм матеріального
права ніж у справах Вищого
адміністративного суду України
К/800/18348/14, К-34736/10, К-2312/08.

Вивчивши заяву дочірнього
підприємства «Перехід Аутдор» та
додані до неї матеріали, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у зазначеній справі,
оскільки у даному випадку мають місце
різні обставини справи та відсутнє
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
може бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах та встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 «Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Згідно частини 1 статті 16 Закону
України «Про рекламу» розміщення
зовнішньої реклами у населених пунктах
проводиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, а поза
межами населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Абзацом 1 пункту 3 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами (далі -
Правила), затверджених постановою
Кабінету міністрів України від 29
грудня 2003 року № 2067 передбачено, що
зовнішня реклама розміщується на
підставі дозволів та у порядку,
встановленому виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цих Правил.

Як вбачається із ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у справі № К/800/1497/13, із
заявою про перегляд якої звернувся
заявник, на підставі абзацу 1 пункту 3
Правил виконавчим комітетом
Луганської міської ради прийнято
рішення від 09 лютого 2011 року № 61 «Про
затвердження Концепції розвитку
зовнішньої реклами у м. Луганську на
2011-2016 роки» (далі - Концепція), яким
визначено цілі, зміст, напрямки,
пріоритети та завдання організації
зовнішнього рекламного оформлення
міста разом із визначенням принципів
та засобів їх реалізації.

Згідно з пунктів 1, 2 розділу 4 Концепції
з метою впорядкування розміщення
зовнішньої реклами на території міста
Луганська розробляються «Схеми
розміщення рекламних засобів» (далі
схеми розміщення).

Розміщення рекламних засобів на
території міста Луганська
здійснюється за схемами розміщення
рекламних засобів.

Спір у справі № К/800/1497/13 пов'язаний із
відмовою дочірньому підприємству
«Перехід Аутдор» у продовженні строку
дії дозволів на розміщення реклами у
зв'язку з невідповідністю розміщення
рекламних засобів Схемам розміщення
рекламних засобів, затверджених
рішенням Міської ради № 18/28 від 27
грудня 2011 року щодо затвердження
деяких схем розміщення рекламних
засобів на території м. Луганська.

Рішення судів касаційної інстанції у
справах К/800/18348/14, К-34736/10, К-2312/08 не
можуть вважатися такими, що
підтверджують неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки у даних
справах органами місцевого
самоврядування було відмовлено
позивачам у продовженні строку дії
дозволів на розміщення реклами не у
зв'язку з невідповідністю розміщення
рекламних засобів схемам розміщення
рекламних засобів, а з інших підстав.

Отже у даному випадку відсутнє
неоднакове застосування судами
касаційних інстанцій одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви до
провадження.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В :

В допуску до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у справі за позовом
дочірнього підприємства «Перехід
Аутдор» до Управління архітектури та
містобудування Луганської міської
ради, третя особа виконавчий комітет
Луганської міської ради - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: