Справа № 2а-3907/09/1370
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/28551/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16.06.2010р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.03.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової адміністрації у Львівській
області, Державної податкової
адміністрації України про зобов'язання
до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, з урахуванням уточнень
позовних вимог, про:

- зобов'язання Державної податкової
адміністрації у Львівській області
провести нарахування та виплату
пенсійної надбавки згідно Постанови
Кабінету Міністрів України «Про умови
оплати праці працівників органів
державної податкової служби» від
31.12.1996р. №1592 за період з 01.01.2004р. по
02.06.2008р.;

- зобов'язання відповідача нарахувати
та виплатити суму надбавки за
безперервну службу в розмірі 97253,89 грн
згідно Указу Президента України «Про
поширення чинності Указу Президента
України від 24.04.2003р. №370 на осіб
начальницького складу податкової
міліції» від 12.07.2003р. №595;

- зобов'язання відповідача нарахувати
та виплатити суму надбавки в розмірі
45796,67 грн відповідно до Указу
Президента України «Про посилення
соціального захисту
військовослужбовців та осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ» від 23.02.2002р.;

- провести перерахунок вихідної
допомоги, з урахуванням всіх
вищевказаних видів грошового
забезпечення, та виплатити недоплачену
вихідну допомогу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16.06.2010р., яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22.03.2012р., в задоволенні позову
відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом Державної
податкової адміністрації України від
23.05.2008р. №0042-о/д позивач був звільнений
зі служби в органах податкової міліції
у відставку на підставі п.п. «б» п. 65
(через хворобу) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Відповідно до п.п. «г» пункту 5
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про умови оплати праці працівників
органів державної податкової служби»
від 31.12.1996р. №1592 керівникам органів
державної податкової служби у межах
установлених фондів оплати праці та
граничної чисельності працюючих
надано право установлювати особам
рядового і начальницького складу
податкової міліції, які мають право на
пенсію за вислугу років згідно із
законодавством і залишені за їхньою
згодою та в інтересах справи на службі,
щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50
відсотків суми пенсії, яка б могла бути
їм нарахована.

Таким чином, зазначені доплата має
індивідуальний характер і відповідним
керівникам надано право, а не покладено
на них обов'язок їх установлювати.

Так, судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01.03.2002р. №010-о/д позивачу
встановлено щомісячну доплату у
розмірі 25% від суми пенсії, яка могла
бути нарахована, з 01.02.2002р.

За таких обставин, висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову в задоволенні позову в цій
частині є правильними та не суперечать
чинному законодавству.

Виплата надбавки за безперервну службу
особам начальницького складу
податкової служби передбачена Указами
Президента України «Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки
України та працівникам органів
внутрішніх справ України за
безперервну службу» від 24.04.2003р. №370 та
«Про поширення чинності Указу
Президента України від 24 квітня 2003 року
№ 370 на осіб начальницького складу
податкової міліції» від 12.07.2003р. №595/2003
постановлено надати Голові Служби
безпеки України, Міністрові внутрішніх
справ України, Голові ДПА України право
встановлювати відповідно
військовослужбовцям Служби безпеки
України і працівникам органів
внутрішніх справ України, особам
начальницького складу податкової
міліції щомісячні надбавки за
безперервну службу в органах безпеки,
органах внутрішніх справ, органах
податкової міліції у відсотках до
грошового забезпечення, які мають
високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу служби в
таких розмірах: понад 5 років - до 10;
понад 10 років - до 30; понад 15 років - до 50;
понад 20 років - до 70; понад 25 років - до 90
відсотків.

Цими Указами встановлено, що порядок і
умови виплати цих надбавок
визначаються керівником відповідної
служби.

До 17 березня 2005 року право
встановлювати (скасовувати) щомісячні
надбавки за безперервну службу особам
начальницького складу податкової
міліції було надано головам Державних
податкових адміністрацій областей.

Наказом голови ДПА України від 17
березня 2005 року № 115 внесено зміни до
порядку встановлення надбавок і таке
право залишено за Головою ДПА України.

Рішення про встановлення особам
начальницького складу податкової
міліції зазначених надбавок
приймалося за поданням їх прямих і
безпосередніх керівників та
оголошувалося наказом. При цьому
передбачені обов'язкові умови, за яких
надбавки можуть встановлюватися,
зокрема, цей вид надбавки має
індивідуальний характер та
встановлюється на розсуд керівництва,
виходячи з високих результатів у
службовій діяльності, з урахуванням
наявних на це коштів.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача щодо не встановлення
надбавки за безперервну службу суди
правильно встановили, що головам ДПА
областей, а згодом - Голові ДПА України
надано право, а не покладено обов'язок
установлювати зазначену надбавку в
межах коштів, передбачених у
Державному бюджеті України на
утримання органів державної
податкової служби.

За таких обставин суди правильно
визнали дії відповідача правомірними
та обґрунтовано відмовили у
задоволенні позовних вимог, оскільки
подання безпосереднього керівника не
подавалось, наказ про призначення
надбавки не готувався та не
оголошувався.

Дія Указу Президента України «Про
посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» від 23.02.2002р. №173/2002,
яким постановлено установити
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців Служби безпеки
України, Управління державної охорони,
суддів військових місцевих та а
військових апеляційних судів України
та військовослужбовців строкової
військової служби) щомісячні надбавки
у розмірі 100 відсотків грошового
забезпечення (окладів грошового
забезпечення та надбавки за вислугу
років), не поширювалась на осіб
начальницького складу податкової
міліції, а тому приписи цього Указу до
спірних правовідносин застосуванню не
підлягають.

Указ Президента України «Про посилення
соціального захисту осіб
начальницького складу податкової
міліції органів державної податкової
служби» від 22.03.2002р. №288/2002, яким
визначено установити з 01.01.2003р. особам
начальницького складу податкової
міліції органів державної податкової
служби надбавку за особливі умови
служби, професійний ризик,
кваліфікацію та виконання особливо
важливих завдань у розмірі 100 відсотків
грошового забезпечення (окладів
грошового забезпечення та надбавки за
вислугу років), втратив чинність згідно
Указу Президента України від 30.03.2006р.
№272/2006.

Так, судами встановлено, що на
виконання Указу Президента України від
20.06.2002 року № 575/2002 та згідно наказів ДПА
України від 27.12.2002р. №188-ф, від 29.10.2004р.
№0054-о/д, від 25.10.2005р. №063-о/д позивачу з
01.01.2003р. по 01.04.2006р. нараховувалась та
виплачувалась надбавка за особливі
умови служби, професійний ризик,
кваліфікацію та виконання особливо
важливих завдань у розмірі 100 відсотків
грошового забезпечення.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
16.06.2010р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22.03.2012р. у справі за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової адміністрації
у Львівській області, Державної
податкової адміністрації України про
зобов'язання до вчинення дій - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман