Справа № 819/2412/14-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2412/14-a

04 листопада 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м.Тернополі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління державної служби
охорони при УМВС України в
Тернопільській області про скасування
наказу про звільнення та поновлення на
службі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом до управління державної служби
охорони при УМВС України в
Тернопільській області , в якому
просить скасувати наказ УДСО при УМВС
України у Тернопільській області від 03
липня 2014 року №33 о/с в частині
звільнення його з органів внутрішніх
справ, поновити його на посаді .

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що при його звільненні
допущені істотні порушення, а саме,
порушено приписи п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, та його звільнено до
закінчення передбаченого даним
пунктом тримісячного строку, у зв'язку
з чим позивач був позбавлений
можливості відкликати рапорт про
звільнення.

Представник позивача, до початку
судового засідання подав клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, подавши
клопотання про розгляд справи без її
участі, проти задоволення позову не
заперечила.

Таким чином, з огляду на вжиття судом
всіх залежних від нього заходів щодо
повідомлення належним чином сторін про
наявність судової справи з їх участю та
можливість реалізації ними права
захисту у судовому порядку їх прав та
інтересів, зважаючи на відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, а
також враховуючи неявку в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, та відповідну заяву позивача
про розгляд справи без його
представника, - суд, у відповідності до
положень статей 12, 41, частини 6
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнав за
доцільне проводити розгляд справи в
порядку письмового провадження без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ України з 11.01.2014 р. За
період служби, працював на посаді
міліціонера взводу охорони об'єктів
батальйону міліції охорони УДСО при
УМВС України в Тернопільській області

03.07.2014 р. управлінням державної служби
охорони при УМВС України в
Тернопільській області видано наказ за
№ 33о/с, відповідно до якого його ОСОБА_1
звільнено з посади міліціонера взводу
охорони об'єктів батальйону міліції
охорони УДСО при УМВС України в
Тернопільській області за пунктом 63
підпунктом "ж" (за власним бажанням)

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши доводи, викладені в позові,
та надавши їм належну правову оцінку,
проаналізувавши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, - з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Ч. 1 та 6 ст. 43 Конституції України
гарантовано, що кожен має право на
працю, що вимагає можливість заробляти
собі на життя працею, яку він вільно
обирає або на яку він вільно
погоджується. Громадянам гарантується
захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що спірні
правовідносини склались з приводу
проходження позивачем служби в органах
внутрішніх справ України.

Положення про проходження служби
рядовим і навчальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджене
постановою KM Української PCP від 29.07.1991р.
№114 (далі - Положення № 114) визначає
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки.

Підп. "ж" п. 63 Положення передбачено, що
Особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік):за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків/

Відповідно до п. 68 Положення № 114
особи рядового і начальницького
складу, які виявили бажання
звільнитися зі служби за особистим
проханням, попереджають прямого
начальника органу внутрішніх справ про
прийняте ними рішення не пізніш як за
три місяці до дня звільнення, про що
подають рапорт за командою.

Судом встановлено, що із
відповідним рапортом про звільнення
зі служби за власним бажанням із
посади міліціонера взводу охорони
об'єктів батальйону міліції охорони
УДСО при УМВС України в Тернопільській
області позивач звернувся 02.07.2014 р., що,
на думку суду, у розумінні п. 68
Положення № 114, свідчить про наявність
прийнятого позивачем рішення
звільнитися за власним бажанням та
попередження про це прямого начальника
органу внутрішніх справ.

Як встановлено судом, управлінням
державної служби охорони при УМВС
України в Тернопільській області 03
липня 2014 року видано наказ , відповідно
до якого ОСОБА_1 звільнено з посади
міліціонера взводу охорони об'єктів
батальйону міліції охорони УДСО при
УМВС України в Тернопільській області
за пунктом 63 підпунктом "ж" (за власним
бажанням) , а саме, через один день,
після подання позивачем відповідного
рапорту, тобто до закінчення
трьохмісячного терміну, встановленого
п. 68 Положення № 114.

Суд зазначає, що така поведінка
відповідача, суперечить вимогам пункту
68 Положення, оскільки за його
змістом, до закінчення трьохмісячного
строку попередження, згадані особи
мають право відкликати поданий рапорт,
якщо сторони не домовилися про
звільнення у більш короткий строк.
Досліджуючи питання про наявність
домовленості між сторонами про
звільнення у більш короткий строк, суд
приходить до висновку про відсутність
такої домовленості між сторонами,

Приписами ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
( далі - КАС України) встановлено, що
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України.

Суд зазначає, що аналогічну
правову позицію, щодо застосування у
подібних правовідносинах п. 68
Положення № 114, викладено у рішенні
Верховного суду України від 5.12.2011 р. по
справі № 21-236а11, що зобов"язує суд діяти
у відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Приписами ч. 1, 2 ст. 71
КАС України, встановлено, що, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо.

Враховуючи те, що відповідачами
по справі не надано суду жодних
належних та допустимих доказів
дотримання ним положень п. 68 Положення
№ 114 та доказів наявності домовленості
між сторонами про звільнення у більш
короткий строк, зважаючи на правову
позицію, викладену Верховним судом
України у рішенні від 5.12.2011 р. по справі
№ 21-236а11, із врахуванням критеріїв
оцінювання рішення суб'єкта владних
повноважень, які містяться у ч. 3 ст. 2
КАС України, суд приходить до висновку,
що оскаржений наказ підлягає до
скасування.

Згідно з п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць;
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність звернення до
негайного виконання постанови суду в
частині поновлення позивача на посаді
міліціонера взводу охорони об'єктів
батальйону міліції охорони УДСО при
УМВС України в Тернопільській області.

Керуючись ст. 2, 11, 86, 160-163 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати наказ наказ УДСО при УМВС
України у Тернопільській області від 03
липня 2014 року №33 о/с в частині
звільнення його з органів внутрішніх
справ

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді у
Тернопільській області на посаді
міліціонера взводу охорони об'єктів
батальйону міліції охорони УДСО при
УМВС України в Тернопільській області.

4. Постанова суду в частині поновлення -
підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя
Ходачкевич Н.І.

копія вірна:

Суддя
Ходачкевич Н.І.