Справа № 810/5128/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
810/5128/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Малого
приватного підприємства
«Спортивно-технічний клуб «Сона»

до Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області

про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Мале приватне підприємство
«Спортивно-технічний клуб «Сона» з
позовом до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.08.2014 №
.

Спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі Акта перевірки, в
якому встановлено заниження позивачем
податку на додану вартість за рахунок
сум податку, сплачених контрагенту
позивача у складі ціни за придбані
послуги оскільки, на думку посадових
осіб податкового органу, послуги
контрагентом фактично не надавались, а
правочини є нікчемними.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки Акта перевірки є
безпідставними і не обґрунтованими,
оскільки господарські операції з ТОВ
«СІБОЛ» мали реальний характер -
послуги надані у повному обсязі і
оплачені позивачем. Підприємством
залучено ТОВ «СІБОЛ» для виконання
будівельних робіт з риття котловану і
укладення тротуарної плитки на
існуючих житлових об'єктах в м. Буча. Як
стверджує позивач, реальність
господарських операцій з ТОВ «СІБОЛ»
підтверджується первинними
бухгалтерськими та іншими документами.

Крім того, позивач зазначив, що
податковий орган не мав права
проводити перевірку підприємства,
оскільки несвоєчасно надіслав наказ на
проведення перевірки.

Також, на думку позивача, що
відповідачем порушено порядок опису
порушень в Акті перевірки.

Відповідач позову не визнав, подав
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
зазначив, що Ірпінською ОДПІ отримано
від оперативного управління ДПІ у
Печерському районі м. Києва Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «СІБОЛ», в якому податковим
органом не підтверджено реальність
проведених господарських операцій з
контрагентами-покупцями і
постачальниками за період з 01.01.2014 по
28.02.2014. Отже, на думку відповідача,
правочини між МПП «Спортивно-технічний
клуб «Сона» і ТОВ «СІБОЛ» є
безтоварними.

Таким чином, відповідач вважає, що
спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято правомірно і у відповідності
до вимог чинного податкового
законодавства, а позовні вимоги є
необґрунтованими.

У судове засідання 21.10.2014 уповноважені
представники сторін не з'явились.

Від позивача до суду надійшло
клопотання від 15.10.2014, в якому позивач
просить суд здійснювати розгляд справи
без участі представників підприємства.

Відповідач повідомлений судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявної в матеріалах справи
розписки.

В матеріалах справ наявне клопотання
відповідача, в якому Ірпінська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Київській області просить суд
здійснювати розгляд справи без участі
представників податкового органу.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи приписи даної статті
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, позивач проводив
господарські операції з ТОВ «СІБОЛ»,
предметом яких було надання послуг з
визначення проектних і фактичних
робіт, складення кошторисної
документації, актів виконаних робіт,
здачі об'єктів в експлуатацію, роботи з
будівельною програмою АВК, розрахунків
вартості будівництва, перевірка,
аналіз і оптимізація кошторисної
документації в програмі АВК,
проведення обмірних робіт, виїзд
спеціаліста кошторисника, захист
кошторисної документації перед
замовником, розрахунок фактичних
об'ємів по об'єкту, підготовка інших
довідок і актів по замовленню; розробка
котловану на будівництві
готельно-житлового і спортивного
комплексу з вбудованими і
прибудованими офісно-торговими
приміщеннями; улаштування тротуарів,
асфальтування майданчиків, під'їзних
доріг, благоустрою території і інших
послуг, в тому числі з вивезення сміття
на будівництві багатоквартирної
житлової забудови; надання послуг
транспортними засобами, вантажними
автомобілями, і
землерийно-планувальними механізмами
разом з екіпажем.

На підтвердження даної обставини
позивачем надано суду копії договору
про надання послуг від 01.11.2013 № 32/13,
договору про виконання робіт від 08.01.2014
№ 36/14, договору про надання послуг від
01.11.2013 № 34/13, договору про надання
послуг від 01.06.2013 № 10/13, договору про
надання послуг від 08.01.2014 № 37/14,
договору від 01.11.2013 № 33/13.

За результатами виконання робіт
складено Акти приймання виконаних
будівельних робіт, Акти наданих послуг,
виписано видаткові і податкові
накладні.

Суми сплаченого податку на додану
вартість у складі ціни придбаного
товару включені позивачем до складу
податкового кредиту відповідних
періодів.

Посадовою особою Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку МПП «Спортивно-технічний
клуб «СОНА» з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
нарахування і сплати податку на додану
вартість за період з 01.01.2014 по 28.02.2014 і
податку на прибуток підприємств за
період з 01.01.2014 по 28.02.2014 по розрахунках
з ТОВ «СІБОЛ» за період з 01.01.2014 по
28.02.2014, за результатами якої складено
Акт від 25.07.2014 № 691/22-4/13719327 (далі - Акт
перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки, на
сторінці 3 податковим органом
зазначено, що під час проведення
перевірки використано декларацію з
податку на додану вартість (з
додатками) за січень, лютий 2014 року,
копії податкових накладних, копії
актів приймання виконаних будівельних
робіт, реєстрів отриманих і виданих
податкових накладних за січень, лютий
2014 року, інформаційну систему
«Податковий блок», Акт ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
03.04.2014 № 1011/26-55-22-07/37265968 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «СІБОЛ» з питань
підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з контрагентами, з
якими платником задекларовані
взаємовідносини за період з 01.01.2014 по
28.02.2014».

На сторінці 4 Акта перевірки вказано, що
на запит від 16.05.2014 №
1974/10/22-4 позивачем надано договір про
надання послуг від 08.01.2014 № 37/14 з
додатком до нього від 08.01.2014 № 1, договір
надання послуг від 01.11.2013 №
34/13, договір від 01.11.2013 № 33/13, договір
надання послуг від 01.11.2013 № 32/13,
податкові накладні, акти виконаних
робіт, реєстр отриманих і виданих
податкових накладних, виписки банку.

Перелічені документи досліджені в Акті
перевірки, про що містяться відомості
на сторінках 4 - 6 Акта перевірки

Відповідно до Акта перевірки (сторінка
6) Ірпінською ОДПІ отримано Акт від
оперативного управління ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 03.04.2014
№ 1011/26-55-22-07/37265968 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «СІБОЛ» з питань
підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з контрагентами, з
якими платником задекларовані
взаємовідносини за період з 01.01.2014 по
28.02.2014», а також інформацію про те, що СУ
ФР Головного управління Міндоходів у м.
Києві проводиться досудове
розслідування по матеріалам які
занесені до Єдиного реєстру досудових
розслідувань № 0000051 за фактом
нарахування податкового кредиту з
податку на додану вартість у зв'язку з
нібито здійсненими
фінансово-господарськими операціями з
реально діючими суб'єктами
підприємницької діяльності, що містить
ознаку фіктивних, в тому числі ТОВ
«СІБОЛ», що призвело до несплати
податків в особливо великих розмірах.

Зі змісту зазначеного Акта вбачається,
що керівником і засновником ТОВ
«СІБОЛ» є громадянин ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, який за адресою місця
реєстрації не проживає,
місцезнаходження не відоме.

В ході аналізу податкової звітності
поданої ТОВ «СІБОЛ» до податкового
органу встановлено відсутність
працюючих на підприємстві, інформація
про складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності відсутні.

ТОВ «СІБОЛ» не надано жодних пояснень і
їх документального підтвердження щодо
даних податкових декларацій і
розрахунків по додатках і інших
обов'язкових платежах до бюджету і
державних цільових фондів.

За результатами проведення зустрічної
звірки ДПІ у Печерському районі м.
Києва дійшла висновку про те, що
правочини, укладені ТОВ «СІБОЛ» з
контрагентами порушують публічний
порядок, суперечать інтересам держави
і суспільства, вчинені удавано з метою
ухилення від сплати податків.

Розглянувши матеріали перевірки,
податковий орган дійшов висновку
(сторінка 13 Акта перевірки), що операції
по ланцюгу виконання робіт (надання
послуг) від ТОВ «СІБОЛ» до МПП
«Спортивно-Технічний Клуб «Сона»
порушують статтю 228 Цивільного кодексу
України щодо вчинення правочину, який
порушує публічний порядок.

За наслідками перевірки податковий
орган дійшов висновку про порушення
позивачем пункту 198.2 (з урахуванням
пункту 187.9 статті 187), пункту 198.3, пункту
198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України - занижено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 76203,00 грн., в т.ч.
за січень 2014 року на суму 76203,00 грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2014 №
, згідно з яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 95253,75 грн., з них
76203,00 грн. за основним платежем і 19050,75
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вважаючи спірне податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відносно твердження позивача про
відсутність у відповідача права на
проведення перевірки підприємства у
зв'язку з несвоєчасним надісланням
наказу на перевірку, а також порушення
податковим органом порядку опису
порушень в Акті перевірки, суд не
приймає їх до уваги, оскільки предметом
спору у даній справі є податкове
повідомлення-рішення, а не дії
податкового органу по проведенню
перевірки або наказ на проведення
перевірки МПП «Спортивно-технічний
клуб «Сона».

Щодо правомірності прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення, слід
зазначити наступне.

Відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В силу частини п'ятої статті 203
Цивільного кодексу України правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215
Цивільного кодексу України
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу, є підставою для
недійсності правочину.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (частина друга
статті 215 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 208 Господарського
кодексу України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Відповідно до статтей 11 і 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування
обставин реальності вчинення
господарської операції судам належить
ретельно перевіряти доводи податкових
органів про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або підтверджені
іншими доказами.

Суд зазначає, що визначальним
критерієм для підтвердження права
платника податку на податковий кредит
та/або віднесення відповідних сум до
витрат є реальність вчинюваної
господарської операції, тобто
встановлення факту зміни руху активів
чи зміни стану зобов'язань платника
податку внаслідок придбання ним
послуг, що використовуються таким
платником у власній господарській
діяльності.

З огляду на те, що відповідач
донарахував податкове зобов'язання з
податку на додану вартість виходячи з
висновку про те, що правочини є
нікчемними, а фінансово-господарські
операції з ТОВ «СІБОЛ» є безтоварними,
судом досліджено дане питання і
встановлено наступне.

Під час судового розгляду представник
позивача повідомив суду, що
підприємство залучало ТОВ «СІБОЛ» для
виконання робіт з риття котловану і
укладення тротуарної плитки. Вказані
роботи виконувались в житловому масиві
«Новатор» у м. Буча (тротуарна плитка),
котлован розроблювався під
будівництва готельно-спортивного
комплексу в м. Буча по вулиці Нове Шосе,
8.

На підтвердження здійснення даних
господарських операцій позивачем
надано суду копії:

- податкових накладних;

- довідок про вартість будівельних
робіт;

- Актів приймання виконаних
будівельних робіт;

- актів надання послуг;

- підсумкових відомостей ресурсів.

Тобто, позивачем надано суду як
первинні бухгалтерські, так і інші
документи, які підтверджують придбання
послуг у контрагента.

Вказані документи досліджувались
податковим органом в ході проведення
перевірки. Водночас, жодних дефектів
при їх оформленні податковим органом
не встановлено і в Акті перевірки про
це не зазначено.

Крім того, позивачем надано суду копію
ліцензії Інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві № 601821, відповідно до якої
ТОВ «СІБОЛ» має право здійснювати
господарську діяльність у будівництві,
пов'язану із створенням об'єктів
архітектури, термін дії ліцензії 23.12.2011
по 23.12.2014

Пов'язуючи господарську діяльність
позивача з фінансово-господарськими
операціями з ТОВ «СІБОЛ» суд зазначає,
що відповідно до наявної в матеріалах
справи копії Довідки АБ № 519062 з Єдиного
державного реєстру підприємств і
організацій України основним видом
діяльності МПП «Спортивно-технічний
клуб «Сона» є будівництво житлових і не
житлових будівель та інші.

При цьому, відповідно до наявної в
матеріалах справи копії довідки АБ
№ 384535 основним видом діяльності
МПП «Спортивно-технічний клуб «Сона» є
будівництво житлових і нежитлових
будівель та інші.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 Цивільного
кодексу України: правочини, спрямовані
на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, яке викладене
у постанові від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» нікчемними є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(стаття 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Водночас, при кваліфікації правочину
за статтею 228 Цивільного кодексу
України має враховуватися вина, яка
виражається у намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на підтвердження факту
укладення між позивачем і ТОВ «СІБОЛ»
нікчемних правочинів або
господарських зобов'язань, які б були
вчинені з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства

В матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надані суду будь-які
докази наявності судових рішень, які б
набрали законної сили, з приводу
незаконних дій посадових осіб МПП
«Спортивно-технічний клуб «Сона» і ТОВ
«СІБОЛ».

Як вбачається зі змісту Акта перевірки,
жодних податкових правопорушень у діях
позивача відповідачем не виявлено.

Акт перевірки не містить посилань на
те, що установчі документи, свідоцтво
про державну реєстрацію та свідоцтво
платника податку на додану вартість
ТОВ «СІБОЛ» були скасовані чи визнані
недійсними за рішенням суду, як на дату
укладання чи виконання договорів, так і
на дату складання податкових
накладних.

А відтак, судом не встановлено дефектів
у юридичному статусі контрагента
позивача, отже, на момент здійснення
господарських операцій та видання
податкових накладних, контрагент
позивача був платником податку на
додану вартість, який зареєстрований
відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України.

Суд звертає увагу, що відповідно до
Акта перевірки відповідач дійшов
висновку про відсутність факту
здійснення господарських відносин між
позивачем і ТОВ «СІБОЛ» на підставі
розгляду матеріалів Акта зустрічної
звірки, а також матеріалів досудового
розслідування СУ ФР Головного
управління Міндоходів у м. Києві.

Проте, суд не приймає до уваги дані
посилання відповідача, оскільки
вказаний Акт є носієм певної
інформації, яка є суто суб'єктивними
думками державних податкових
ревізорів - інспекторів і висновки
викладені у них не мають доказової сили
у даному спорі за відсутності
доведення факту нереальності
господарських операцій.

Щодо проведення досудового
розслідування за фактом ухилення від
сплати податків, суд зазначає, що
відповідно до пункту п'ятого частини
першої статті 3 Кримінального
процесуального кодексу України
досудове розслідування стадія
кримінального провадження, яка
починається з моменту внесення
відомостей про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань і закінчується
закриттям кримінального провадження
або направленням до суду
обвинувального акта, клопотання про
застосування примусових заходів
медичного або виховного характеру,
клопотання про звільнення особи від
кримінальної відповідальності.

Таким чином, факт проведення
правоохоронними органами досудового
розслідування за фактом створення і
діяльності фіктивних підприємств не є
належним доказом у справі. При цьому,
відповідачем не надано суду відомостей
щодо прийняття процесуальних рішень у
даному досудовому розслідуванні, а
також вироку суду, який набрав законної
сили щодо створення і діяльності МПП
«Спортивно-технічний клуб «Сона» і ТОВ
«СІБОЛ».

Під час розгляду справи представник
позивача надав суду копії нотаріально
засвідчених заяв директора ТОВ «СІБОЛ»
ОСОБА_1, з яких вбачається, що останній
надав письмові пояснення про створення
і реєстрацію ТОВ «СІБОЛ», відкриття
банківського рахунку, а також
підтвердив, що у період 2013 і 2014 років
підприємство здійснювало господарську
діяльність у сфері спеціалізованих
будівельних робіт.

Щодо відсутності у контрагента
позивача майна і транспортних засобів
суд зазначає, що для здійснення
підприємницької діяльності не
обов'язково потрібно мати у власності
нерухоме майно і транспортні засоби,
оскільки їх можна орендувати і це не є
перешкодою у веденні підприємницької
діяльності. Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.06.2014 у справі № 810/4649/13-а.

Крім того, відповідачем не було надано
суду доказів на підтвердження тих
обставин, що у контрагента позивача
відсутні трудові ресурси та виробничі
потужності до виконання умов укладених
з позивачем договорів.

Факт придбання позивачем послуг
підтверджується документально,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському і
податковому обліку позивача та його
податковій звітності, а право на
включення до податкового кредиту
коштів і суми податку на додану
вартість, сплаченої у складі вартості
придбаних послуг, посвідчується
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами.

Враховуючи викладене, висновок
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про відсутність реального
здійснення господарських операцій між
позивачем і ТОВ «СІБОЛ» є
безпідставним і необґрунтованим.

Відносно твердження податкового
органу про заниження податку на додану
вартість, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Таким чином, податковий кредит має бути
фактично підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Як вбачається із Акта перевірки,
посадовими особами податкового органу
були досліджені первинні
бухгалтерські документи позивача,
складені за наслідком проведення
господарських операцій із ТОВ «СІБОЛ».
Разом з цим, як встановлено судом,
висновки відповідача про відсутність
здійснення господарських операцій
зроблені лише на підставі Акта про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «СІБОЛ». Дана обставина
підтверджується також тим, що
відповідач на виконання вимог ухвали
суду від 23.09.2014 щодо надання усіх
документів і матеріалів, які
використані в ході проведення
перевірки, за результатами якої
складено Акт від 25.07.2014 № 691/22-4/13719327 не
надав суду жодних документів.

Суд розглядаючи справу враховує
положення листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 відповідно до якого у
разі якщо зібраних у справі доказів
буде достатньо для підтвердження
доводів податкового органу щодо
відсутності фактичного здійснення
господарської операції, у відповідному
позові платника податків щодо
неправомірності визначених йому
грошових зобов'язань необхідно
відмовити. Водночас відсутність або
недостатність відповідних доказів з
урахуванням змісту підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу
України (презумпція правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків) є
підставою для висновку про
неправомірність оскарженого рішення
контролюючого органу.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що наявні в матеріалах справи
документи первинного бухгалтерського
та податкового обліку містять усі дані
стосовно змісту господарських
операцій. Вказані документи містять
всі необхідні реквізити, які
передбачені положеннями статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і фіксують факт здійснення
господарської операції позивача.

У свою чергу, відповідачем суду не
надано доказів того, що контрагент
позивача неправомірно виписав
податкові накладні на виконання робіт
і надання послуг, а висновки
податкового органу викладені в Акті
перевірки не підтверджені фактично і є
необґрунтованими.

Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2014
№ є протиправним і підлягає
скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 13.08.2014 № .

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Малого приватного
підприємства «Спортивно-технічний
клуб «СОНА» судовий збір у сумі 191 (сто
дев'яносто одна) грн

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.