Справа № 2а-0770/897/12
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.
Справа №
134606/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Машинобудівний завод
«Тиса» на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 04
липня 2012 року у справі за позовом
Прокурора м.Ужгорода в інтересах
держави в особі Управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області до публічного
акціонерного товариства
«Машинобудівний завод «Тиса» про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах,-

В С Т А Н О В
И Л А:

27.03.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених на пільгових умовах в сумі
27907,03 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», пункту
6 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663, не відшкодував
виплачені пільгові пенсії на суму 27907,03
грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року адміністративний позов
задоволено. Зобов'язано стягнути з
публічного акціонерного товариства
«Машинобудівний завод «Тиса» на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді Закарпатської
області заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 27907(двадцять сім тисяч дев'ятсот
сім) гривень 03(три) копійки.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідно до приписів п.6.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України відшкодуванню підлягають лише
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій. Проте, позивач не надав суду
доказів того, що Пенсійний фонд України
фактично поніс витрати на виплату і
доставку пенсій. Отже, відсутні правові
підстави для стягнення з відповідача
нарахованих сум коштів.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи. що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідача перед Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області існує
заборгованість по виплаті та доставці
пільгових пенсій, яка повинна бути
стягнута із боржника на користь
позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно п.2 розділу XV Прикінцеві
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначено Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України. Визначення сум до
відшкодування, формування розрахунків
фактичних витрат здійснюється фондами.
Так, встановлено єдиний порядок як для
відшкодування пенсій призначених
відповідно до пункту "а" ст. 13 закону
України "про пенсійне забезпечення" так
і для пенсій призначених призначених
відповідно до пункту "б" зазначеної
статті та інших видів пільгових пенсій.
При цьому не відбувається щомісячного
узгодження сум до відшкодування.
Розрахунок надсилається раз на рік, до
20 січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених пенсій, а
підприємства вносять плату щомісяця
до 25 числа.

Відповідно до п. 6.4 розділу 6 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 року за № 64/8663 розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» заборгованість
ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса»
становить 27907,03 грн.

Розрахунки таких витрат були отримані
відповідачем, про що свідчать копії
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення
(а.с.7-16).

Докази вжиття відповідачем заходів
щодо погашення заборгованості в
матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідачем підлягає
відшкодування 100% фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій особам, які
були зайняті повний робочий день у
нього на роботах з важкими та
шкідливими умовами праці за списком №
2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про підставність
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача в їх користь 27907,03 грн.,
оскільки відповідачем фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій відшкодовані не були.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Машинобудівний завод «Тиса» залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року у справі №0770/897/12- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний