Справа № 137/1667/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/1667/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Желіховський В. М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

04 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Літинського районного
суду Вінницької області від 05 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Літинської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій, зобов'зання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до трьох
років,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (Позивач) звернулася до
Літинського районного суду Вінницької
області з адміністративним позовом до
управління праці і соціального захисту
населення Літинської районної
державної адміністрації у Вінницькій
області (Відповідач) про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до трьох
років.

Постановою Літинського районного суду
Вінницької області 05 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи, що
призвело до неправильного її
вирішення.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_2 є застрахованою особою у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Позивач має на утриманні
неповнолітнього сина, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим 20 грудня 2012 року.

Відповідно до рішення Відповідача від
25.02.2013 року Позивачці призначена
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" в
розмірі 130 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Позивачка має право на
призначення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст.15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
а тому дії Відповідача є правомірними.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується із вказаним висновком
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога по догляду за
дитиною відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі -Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" не приймався.

Таким чином, з 1 січня 2011 року існує дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною у
розмірах, передбачених Законом України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
та Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник щодо виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі поширюються
норми спеціального Закону, яким є Закон
№ 2240-III, відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного суду України від
22 квітня 2014 року.

В такому випадку судова колегія вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що Позивачем пропущено строк
звернення до адміністративного суду
відповідно до КАС України. Так, ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом 28.07.2014 року
та просить задовольнити позовні вимоги
починаючи з 2013 року.

Згідно ст. 99 КАС України для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про пропущення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Оскільки Позивач одержувала допомогу
по догляду за дитиною регулярно, була
повідомлена про розміри та умови
нарахування, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для поновлення
пропущеного строку звернення до суду
відсутні, а тому вимоги, заявлені
Позивачем за межами строків звернення
до адміністративного суду, слід
залишити без розгляду за період з 01.01.2013
року по 27.01.2014 року,

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право Позивача на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у вигляді допомоги
по догляду за дитиною до досягнення ним
трьохрічного віку в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років підлягає захисту за період з
28.01.2014 року, оскільки позов подано до
суду 28.07.2014 року.

Тобто, Відповідачу слід здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_2 допомоги
по догляду за дитиною, до досягнення
ним трьохрічного віку в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на місяць, починаючи з 28.01.2014
року і по день припинення права на
отримання такої допомоги.

В силу пунту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Літинського районного суду
Вінницької області від 05 вересня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Літинської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій, зобов"язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до трьох
років скасувати .

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01.01.2013
року по 27.01.2014 року залишити без
розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_2 з 28.01.2014 року
задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Літинської РДА щодо виплати ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі меншому, ніж прожитковий
мінімум для дітей віком до шести років.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Літинської РДА провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трьох років
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом,
починаючи з 28.01.2014 року по день
припинення права на таку допомогу.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Совгира Д. І.