Справа № 816/4006/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року 09:43м. ПолтаваСправа
№ 816/4006/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретарі судового засідання -
Петренко О.В.,

представника позивача - Пащенко О.І.,

представника відповідача - Гарник С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР СНЕК" до
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР СНЕК" (надалі -
позивач, ТОВ "ЛІДЕР СНЕК") звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області (надалі -
відповідач, Реєстраційна служба МУЮ)
про скасування рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12451064 від 15 квітня 2014 року як
таке, що складене без належних підстав
та з порушенням Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
зобов'язання вчинити дії, а саме:
прийняти рішення про державну
реєстрацію заявлених прав та здійснити
державну реєстрацію заявлених прав
шляхом видачі Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та Витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що відповідачем протиправно
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень, оскільки при проведенні
такої реєстрації ним було надано
належні документи, а обставини,
визначені як підстава для відмови,
визначені без додержання вимог
законодавства, діючого у даних
правовідносинах. Зазначав, що підстави
для відмови, визначені спірним
рішенням, не підлягають перевірці під
час здійснення такої реєстрації.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував, у письмових
запереченнях зазначав про
правомірність рішення, що
оскаржується, у зв'язку з неможливістю
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень на нерухоме майно, а
саме: в ході розгляду заяви
встановлено, що подані документи для
проведення державної реєстрації прав
стосуються одного об'єкта нерухомого
майна право власності на 1/2 частину
згідно якого виникло на підставі
свідоцтва про право власності САС №
708989 від 22 жовтня 2010 року, видане
Кременчуцькою міською радою
Полтавської області та на 1/2 частину по
договору купівлі-продажу № 1221 від 11
квітня 2013 року зареєстровано приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 У зв'язку з
вищевикладеним, неможливо провести
державну реєстрацію права власності з
видачею свідоцтва на об'єднання об'єкта
нерухомого майна. Таким чином, рішення
про відмову державної реєстрації
нерухомого майна є законним, а вимоги
позивача - безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, надані
сторонами докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступне.

14 березня 2014 року до відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Кременчуцького міського управління
юстиції звернулася представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛІДЕР СНЕК» Пащенко
О.І. із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень на частину будівлі
цілісного майнового комплексу, що
знаходиться за адресою: м. Кременчук,
вулиця Ярмаркова, б. 9 (а.с.9-10).

Згідно картки прийому заяви № 11629846 від
14 березня 2014 року до заяви було
долучено наступні документи: платіжне
доручення, серія та номер: 4227, 4226,
виданий 13 березня 2014 року, видавник: АТ
"Таскомбанк"; паспорт громадянина
України (копія), серія та номер: КО138094,
виданий 17 листопада 2000 року, видавник:
Автозаводський РВ КМУ УМВС України в
Полтавській області; дублікат картки
фізичної особи-платника податків
(копія), серія та номер: 512/4, виданий 25
лютого 2002 року, видавник: Кременчуцька
об'єднана ДПІ; довіреність (оригінал та
копія), серія та номер: 03, виданий 28
січня 2014 року, видавник: ТОВ "ЛІДЕР
СНЕК"; протокол позачергових загальних
зборів учасників, серія та номер: б/н,
виданий 13.03.2014, видавник: ТОВ "ЛІДЕР
СНЕК"; договір купівлі-продажу, частини
будівлі цілісного майнового комплексу,
серія та номер: 1221, виданий 11 квітня 2013
року, видавник: Приватний нотаріус
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_3; витяг з ДРРПнНМ про
реєстрацію права власності, серія та
номер: 2310059, виданий 11 квітня 2013 року,
видавник: Приватний нотаріус
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_3; свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, серія та
номер: САС№708989, виданий 22 жовтня 2010
року, видавник: Кременчуцька міська
рада Полтавської області; витяг про
державну реєстрацію прав, серія та
номер: 27767424, виданий 26 жовтня 2010 року,
видавник: Комунальне підприємство
"Кременчуцьке міжміське бюро технічної
інвентаризації"; договір оренди землі
(оригінал та копія), серія та номер: 121,
виданий 24.01.2012, видавник: Приватний
нотаріус Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_4; технічний
паспорт, оригінал та копія, серія та
номер: б/н, виданий 25.12.2013, видавник:
Комунальне підприємство "Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації Полтавської обласної
ради" (а.с. 11).

За результатами розгляду поданої заяви
та долучених до неї документів 15 квітня
2014 року державним реєстратором
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень за №12451064 щодо права власності
на частину будівлі цілісного майнового
комплексу, що знаходиться за адресою: м.
Кременчук, вулиця Ярмаркова, б. 9 (а.с. 7-8).

Вважаючи зазначене рішення
необґрунтованим та протиправним та дії
відповідача - неправомірними, позивач
звернувся до суду про вимогами про
скасування рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12451064 від 15 квітня 2014 року як
таке, що складене без належних підстав
та з порушенням Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
зобов'язання вчинити дії, а саме:
прийняти рішення про державну
реєстрацію заявлених прав та здійснити
державну реєстрацію заявлених прав
шляхом видачі Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та Витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи правову оцінку рішенню про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 12451064 від 15 квітня 2014 року,
суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" № 1952-IV від 01 липня 2004 року
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Згідно з частиною 3 статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Документи необхідні, для
державної реєстрації визначені
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 868 від 17 жовтня 2013 року, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
(надалі - Порядок № 868), згідно з яким для
проведення державної реєстрації
подаються: заява про державну
реєстрацію, форма та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст
(абз.1 п.8); документ, що посвідчує його
особу. Документом, що посвідчує особу, є
паспорт громадянина України, посвідка
на проживання особи, яка мешкає в
Україні, національний, дипломатичний
чи службовий паспорт іноземця або
документ, що його заміняє (абз. 1-2 п.10);
необхідні для державної реєстрації
прав документи, визначені цим Порядком,
їх копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита (п.13).

Відповідно пункту 15 до Порядку №
868 під час розгляду заяви і документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: 1)
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); 2) повноважень заявника; 3)
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; 4) наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону; 5)
наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Відповідно до оспорюваного рішення
встановлено, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. Згідно частини 4 статті 15
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державній
реєстрації підлягають виключно
заявлені права та їх обтяження за умови
їх відповідності законодавству і
поданим документам. Відповідно до
пункту 15 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868, під час розгляду заяви і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно. їх
обтяженнями. Частиною 3 статті 21 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" встановлено, що в разі
об'єднання об'єктів нерухомого майна
відповідні розділи Державного реєстру
прав та реєстраційні справи
закриваються, реєстраційні номери
таких об'єктів скасовуються. Водночас
для новоствореного об'єкта нерухомого
майна відкривається новий розділ
Державного реєстру прав і нова
реєстраційна справа, такому об'єкту
присвоюється новий реєстраційний
номер. Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомого майна,
що утворився в результаті об'єднання
об'єктів нерухомого майна, у порядку,
передбаченому для державної
реєстрації прав щодо нерухомого майна,
право власності на яке заявлено вперше.
У ході розгляду заяви встановлено, що
подані документи для проведення
державної реєстрації прав стосуються
одного об'єкта нерухомого майна право
власності на 1/2 частину згідно якого
виникло на підставі свідоцтва про
право власності САС № 708989 від 22 жовтня
2010 року видане Кременчуцької міською
радою Полтавської області та на 1/2
частину по договору купівлі-продажу
№1221 від 11 квітня 2013 року зареєстровано
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 У
зв'язку з вищевикладеним, неможливо
провести державну реєстрацію права
власності з видачею свідоцтва на
об'єднання об'єкта нерухомого майна.

Надаючи правову оцінку викладеному,
суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав га їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону.

Згідно частини 4 статті 15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Частиною 3 статті 21 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що у в разі об'єднання
об'єктів нерухомого майна відповідні
розділи Державного реєстру прав та
реєстраційні справи закриваються,
реєстраційні номери таких об'єктів
скасовуються. Водночас для
новоствореного об'єкта нерухомого
майна відкривається новий розділ
Державного реєстру прав і нова
реєстраційна справа, такому об'єкту
присвоюється новий реєстраційний
номер.

У ході розгляду заяви державним
реєстратором останнім встановлено та
не заперечується позивачем, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛІДЕР СНЕК» володіє
1/2 частиною будівель цілісного
майнового комплексу, на підставі
свідоцтва про право власності від 22
жовтня 2010 року, яке зареєстровано в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно (який діяв до 01 січня 2013 року) за
№7651389 від 26 жовтня 2010 року (а.с. 12-15).

Іншу 1/2 частину будівель цілісного
майнового комплексу ТОВ «ЛІДЕР СНЕК»
набув у власність на підставі договору
купівлі-продажу частини будівлі
цілісного майнового комплексу,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_3 11 квітня 2013 року за
реєстраційним № 1221, державну
реєстрацію якого проведено у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №4 (а.с. 16-21).

Визначаючи об'єкт, що підлягає
об'єднанню згідно позовної заяви та
наданих пояснень в ході судового
розгляду, позивач виходив з того, що
кожна із заявлених на об'єднання частин
будівлі цілісного майнового комплексу
має свій окремий реєстраційний номер, а
отже є окремими об'єктами нерухомого
майна.

Так, надаючи оцінку такому твердженню,
суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 181 Цивільного
кодексу України встановлено, що до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Також, відповідно до статті 1
Закону України "Про іпотеку" від 05
червня 2003 року № 898-IV нерухоме майно
(нерухомість) - земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці і невід'ємно пов'язані з нею,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.

Згідно статті 5 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Відповідно до частини 4 статті 21
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" записи про речові
права та їх обтяження щодо об'єктів, що
об'єднуються, переносяться до розділу
Державного реєстру прав, відкритого
для новоствореного об'єкта, із
зазначенням тієї його частини, щодо
якої вони були зареєстровані.

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомого майна,
що утворився в результаті об'єднання
об'єктів нерухомого майна, у порядку,
передбаченому для державної
реєстрації прав щодо нерухомого майна,
право власності на яке заявлено вперше.

Об'єднання об'єктів нерухомого майна,
які мають характер самостійних речей,
тобто не є складовими частинами
складної речі і не є приналежністю
головної речі як правило відбувається
з проведенням технічних дій з такими
об'єктами.

Тобто, згідно пояснень представника
відповідача для того, щоб такі нерухомі
речі стали одним самостійним об'єктом
нерухомого майна необхідно провести їх
фізичне об'єднання в одну річ. В іншому
випадку такі речі будуть мати статус
складних нерухомих речей, які
складаються з двох або більше об'єктів.

Об'єднання об'єктів нерухомого майна в
такому сенсі означає не отримання
одного правовстановлювального
документа на два самостійні об'єкти
нерухомого майна, а їх фізичне
об'єднання в одну нерухому річ і у
зв'язку з цим отримання одного
правовстановлюючого документу на один
об'єкт нерухомого майна, що утворився в
результаті фізичного об'єднання двох
самостійних нерухомих речей.

Згідно п. 57 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року № 868 державна реєстрація
права власності на об'єкт нерухомого
майна, що утворився у результаті
поділу, виділу частки з об'єкта
нерухомого майна або об'єднання
об'єктів нерухомого майна, проводиться
державним реєстратором органу
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва на кожний новостворений
об'єкт нерухомого майна.

На підставі прийнятого рішення
про державну реєстрацію прав щодо
об'єкта нерухомого майна, який
поділяється, частка з якого
виділяється, або щодо об'єктів
нерухомого майна, які об'єднуються,
державний реєстратор на кожний
новостворений об'єкт відкриває
відповідний розділ у Державному
реєстрі прав, присвоює реєстраційний
номер такому об'єкту та формує
реєстраційну справу відповідно до
законодавства.

Державний реєстратор приймає рішення
про закриття розділу Державного
реєстру прав та реєстраційної справи,
відкритих щодо об'єкта нерухомого
майна, який поділяється, частка з якого
виділяється, або щодо об'єктів
нерухомого майна, які об'єднуються,
після проведення державної реєстрації
права власності щодо всіх
новостворених об'єктів нерухомого
майна, яке оформляє в одному
примірнику.

Твердження позивача, що кожна із
заявлених на об'єднання 1/2 частин
будівлі цілісного майнового комплексу
має свій окремий реєстраційний номер
та щодо яких відкрито окремий розділ в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи
належними доказами.

Як зазначено державним реєстратором, у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно (який діє з 01.01.2013 року)
відкрито розділ лише щодо об'єкту, який
був набутий у власність позивачем за
договором купівлі-продажу частини
цілісного майнового комплексу,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_3 11 квітня 2013 року за
реєстраційним № 1221, державну
реєстрацію якого проведено у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №4 (а.с. 16-21).
Відносно об'єкту: 1/2 частиною будівель
цілісного майнового комплексу, право
власності на який позивач набув на
підставі свідоцтва про право власності
від 22 жовтня 2010 року, то окремий розділ
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно на нього не відкрито,
оскільки право власності набувалося в
2010 році, зареєстровано в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно (який діяв
до 01 січня 2013 року) за №7651389 від 26 жовтня
2010 року (а.с. 14).

Таким чином, суд приходить до висновку
про правомірність винесеного рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень № 12451064 від 15 квітня
2014 року, а тому підстави для
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР
СНЕК" - відсутні.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд прийшов до висновку,
що відповідач, приймаючи оскаржуване
рішення, діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому відповідачем дотримано вимоги
законодавства при прийнятті рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень № 12451064 від 15 квітня
2014 року.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР СНЕК" до
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії -
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР СНЕК" до
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови виготовлено 10
листопада 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський