Справа № 2-а/489/36/2014
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р. Справа № 2-а/489/36/2014

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Спінчевська Н.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Градовського Ю.М. судді - Кравченка
К.В.розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 24
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, треті особи - Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва, Державна
казначейська служба України про
визнання незаконною та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, -

встановиЛА:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся
до суду з позовом до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області (далі - Управління ДВС ГУ
юстиції у Миколаївській області,
відповідач) про визнання рішення
головного державного виконавця
незаконним та скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Суд першої інстанції своєю постановою
від 24 лютого 2014 року адміністративний
позов ОСОБА_4 до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області про визнання незаконною та
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
задовольнив.

Визнав незаконною та скасував
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області Куліченко Д.О. від 11 листопада
2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
11 листопада 2013 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання бездіяльності
неправомірною та стягнення коштів.

Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області та Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подали апеляційні скарги, в якій
просять суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційних
скарг Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області та Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва посилаються на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянтів в межах апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 серпня 2013 року Ленінським районним
судом м. Миколаєва було ухвалено
постанову про стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_4
заборгованості по виплаті пенсії за
червень 2013 року в розмірі 5900 грн., 40 коп.
та звернуто вказану постанову до
негайного виконання.

11 листопада 2013 року судом першої
інстанції видано виконавчий лист про
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва заборгованості по виплаті
пенсії. 13.11.2013 року вказаний виконавчий
лист позивачем було подано до відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУ юстиції у
Миколаївській області.

18 листопада 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУ
юстиції у Миколаївській області
Куліченко Д.О. винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа щодо стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
користь ОСОБА_4 заборгованості по
виплаті пенсії на підставі п.8ч1ст.26 ЗУ
«Про виконавче провадження» з
посиланням на положення ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», а саме, що виконавчі
документи про стягнення коштів з
державних органів підлягають
виконанню не органами державної
виконавчої служби, а Державною
казначейською службою України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) є сукупністю дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За змістом ч.2 ст.1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» і ч.1 ст11
Закону України «Про виконавче
провадження» завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Згідно ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

При цьому державний виконавець,
відповідно до ст..7 вищезазначеного
Закону, зобов'язаний використовувати
надані йому права у точній
відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» від 05.06.2012
року № 4901.

Статтею 3 зазначеного Закону визначено
особливості виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.
Виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Безспірне списання коштів з рахунків
боржника органами Казначейства
здійснюються у відповідності до
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 № 845, у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013
№45 (далі-Порядок).

Відповідно до пункту 24 Порядку
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, надають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені в пункті 6
Порядку.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про рух
коштів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.08.2011 № 1077 та Постановою правління
Пенсійного фонду України від 31.08.2011 №
23-1 (далі - Положення про рух коштів),
Пенсійний фонд України та його
територіальні органи відкривали в
органах Державного казначейства
України не бюджетні рахунки за
балансовим рахунком 3719 Плану рахунків
бухгалтерського обліку виконання
державного та місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Державного
казначейства України від 28.11.2000 № 119,
для зарахування та розподілу коштів
єдиного внеску та фінансових санкцій.

З 10 грудня 2013 року набрав чинності
наказ Міністерства фінансів України
від 04.11.2013 № 918 «Про визнання таким, що
втратив чинність, наказ Міністерства
фінансів України від 31.08.2011 № 1077» та
постанова правління Пенсійного фонду
України від 04.11.2013 № 21-1 «Про визнання
такою, що втратила чинність, постанова
правління Пенсійного фонду України від
31.08.2011 № 23-1».

Як вбачається з матеріалів справи, на
ім'я органів Пенсійного фонду в органах
Казначейства є відкритими балансові
рахунки 3719 «Рахунок для зарахування
коштів, які підлягають розподілу за
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування»,
для зарахування заборгованості по
єдиному внеску, утвореної до 01.10.2013
(далі - рахунок 3719).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» кошти, що
надходять від сплати єдиного внеску та
застосування фінансових санкцій
відповідно до Закону, не можуть
зараховуватись до Державного бюджету
України, бюджетів інших рівнів та
використовуватись на цілі, не
передбачені законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Зазначене свідчить про те, що рахунки,
відкриті в органах Казначейства
України, використовуються виключно для
зарахування коштів єдиного внеску, а
Положенням про рух коштів не
передбачено отримання, фінансування та
проведення видатків, зокрема щодо
оплати пенсій, підвищення пенсій
непрацюючим пенсіонерам, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
тощо.

Пунктом 2 ст. 76 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що кошти
Пенсійного фонду зараховуються на
єдиний рахунок Пенсійного фонду і
зберігаються на окремих рахунках
територіальних органів Пенсійного
фонду в уповноваженому банку.

Таким чином, відповідно діючого
законодавства фінансування пенсійних
виплат та видатків на утримання
органів Пенсійного фонду України
проводиться не через рахунки, відкриті
в органах Казначейства України, а через
рахунки, відкриті в банківських
установах, що унеможливлює здійснення
виконання рішень органами
Казначейства про стягнення коштів
боржником за якими є органи Пенсійного
фонду України.

До того ж, матеріали справи свідчать, що
постанова суду від 20 серпня 2013 року
була ухвалена у зв'язку з невиконанням
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 5 липня 2010 року про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Ленінському районі м.
Миколаєва проведення перерахунку
ОСОБА_4 пенсії відповідно до ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи з 01.06.2010 року по
інвалідності виходячи з розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком,
встановленої п.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та додаткової
пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії
за віком.

В той же час, у відповідності до ч.3
прикінцевих та перехідних положень
Закону України « Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішеннями
суду, що набрали законної сили,
боржниками за якими є визначені
частиною 1 статті 2 Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності вищезазначеним Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи та оцінки представлених доказів
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що винесена головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень постанова від 18.11.2013
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження є
неправомірною, а тому позовні вимоги
ОСОБА_4 до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області про визнання незаконною та
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження -
підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційних скарг не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області та Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Миколаєва, - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 24 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, треті особи - Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва, Державна
казначейська служба України про
визнання незаконною та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.М.
Градовський суддя К.В. Кравченко