Справа № 804/17136/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 р. Справа № 804/17136/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
підтвердження обгрунтованості
застосування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшло
подання Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, в якому
заявник просить підтвердити
обґрунтованість застосування
адміністративного арешту майна
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(рнокпп НОМЕР_1) на підставі рішення
№29576 від 20.10.2014р.

В обґрунтування подання зазначено, що
відповідачем не допущено посадових
осіб податкової інспекції до
проведення документальної планової
виїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, що стало
підставою для прийняття рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків,
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом.

Згідно наданих відповідачем
документів, а саме листа (вих.. №120 від
23.10.2014 року) про надання згоди фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на проведення
документальної планової перевірки,
вбачається згода на проведення
документальної планової виїзної
перевірки, відмова від якої стала
підставою для прийняття рішення №29576
від 20.10.2014р. про застосування
адміністративного арешту майна.

Представник позивача надав клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
що підтверджується розпискою. Частиною
1 ст.35 КАС України передбачено, що
повістка вручається під розписку.
Повістка може бути вручена
безпосередньо в суді.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
заявника, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
знаходиться на податковому обліку в
ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська.

Начальником ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська виданий
наказ №1681 від 02.10.2014р. про організацію
здійснення документальної планової
виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з 16.10.2014
року тривалістю 10 днів.

02.10.2014 року ДПІ у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська направлено
повідомлення №520/0462/10/173-22 та наказ №1681
від 02.10.2014 за юридичною адресою ФОП
ОСОБА_2 поштою рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

16.10.2014 року були виписані направлення
№1567, №1568 на проведення перевірки
Відповідача.

Працівниками ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська на підставі
Наказу ДПАУ України від 31.07.2014 № 22 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо порядку взаємодії між
підрозділами органів державної
фіскальної служби при організації,
проведенні та реалізації матеріалів
перевірок платників податків" та з
метою проведення документальної
планової виїзної перевірки 16.10.2014 року
з метою вручення направлень від 16.10.2014р.
№ 1567, № 1568, було здійснено виїзд за
фактичним місцем здійснення
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2
(рнокпп НОМЕР_1): АДРЕСА_1

За фактичним місцем здійснення
підприємницької діяльності: АДРЕСА_1 в
час здійснення виїзду, а саме 16.10.2014р.
підприємець ОСОБА_2 не знаходилась, а
перебувала довірена особа ФОП ОСОБА_2
ОСОБА_3 згідно довіреності ВРЕ №111995 від
20.01.2011р., засвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_4 Довіреній
особі ОСОБА_3 було запропоновано
розписатися у направленнях на
проведення планової виїзною перевірки,
на що він відмовив.

Повторно 20.10.2014р. за фактичним місцем
здійснення підприємницької
діяльності: АДРЕСА_1 в час здійснення
виїзду ФОП ОСОБА_2 не знаходилась, а
перебувала довірена особа ФОП ОСОБА_2
ОСОБА_5 згідно довіреності ВРЕ №111995 від
20.01.2011р., засвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_4 Довіреній
особі ОСОБА_3 було повторно
запропоновано розписатися у
направленнях на проведення планової
виїзною перевірки, на що він відмовив.

ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська були складені акти
№1957/173 від 16.10.2014 року та №1965/173 від
20.10.2014 року про відмову від підпису у
направленнях на перевірку та допуску
співробітників ДПІ у Бабушкінському
районі для здійснення документальної
планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2

20.10.2014 року в.о. начальника ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська було прийнято
рішення №29576 про застосування умовного
адміністративного арешту майна
платника податків ФОП ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що 20.10.2014 року
співробітники ДПІ у Бабушкінському
райні на адресу позивача не пребували,
та не пропоновували підписатись у
направленнях на перевірку. Представник
відповідача повідомив, що технічно в
ході телефонної розмови 20.10.2014 року
довірена особа ОСОБА_5 виявив небажання
підписувати вказані документи, при
цьому за місцем здійснення діяльності
позивача нікого не було у зазначений
день.

З листа позивача №116 від 13.10.2014 року,
наданого податковій як відповідь на
лист про проведення документальної
планової перевірки позивача,
встановлено, що у зв'язку з тим, що наказ
на проведення планової документальної
перевірки виданий органом
Міністерства доходів та зборів, яке вже
не існує, ФОП ОСОБА_2 відмовляє
податковій службі в допущені до
проведення вказаної перевірки.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.75.1. ст.75 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Як встановлено п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Згідно із п.77.1. ст.77 Податкового кодексу
України документальна планова
перевірка повинна бути передбачена у
плані-графіку проведення планових
документальних перевірок.

Згідно із п.77.4. ст.77 Податкового кодексу
України про проведення документальної
планової перевірки керівником органу
державної податкової служби
приймається рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної планової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Приписами п.81.1 ст. 81 Податкового
кодексу України закріплено перелік
документів, за наявності яких та за
умови пред'явлення або надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення.

При цьому судом взято до уваги, що п.81.1
ст.81 Податкового кодексу України
містить вичерпний перелік підстав для
недопущення посадових (службових) осіб
контролюючого органу до проведення
документальної виїзної перевірки.
Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників) від
допуску до перевірки на інших
підставах не дозволяється.

У відповідності до п.81.2 ст.81
Податкового кодексу України у разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

У відповідності до ст. 94 Податкового
кодексу України адміністративний
арешт майна платника податків (далі -
арешт майна) є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Згідно пп.16.1.13 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України до обов'язків
платників податків належить допускати
посадових осіб контролюючого органу
під час проведення ними перевірок до
обстеження приміщень, територій (крім
житла громадян), що використовуються
для одержання доходів чи пов'язані з
утриманням об'єктів оподаткування, а
також для проведення перевірок з
питань обчислення і сплати податків та
зборів у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо
платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб органу державної податкової
служби.

Керівник контролюючого органу (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених у пункті 94.2 цієї
статті, приймає рішення про
застосування арешту майна платника
податків.

Згідно з п.94.2.3 Податкового кодексу
України арешт майна може бути
застосовано, якщо платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб
контролюючого органу.

Відповідно до п.94.5 ст.94 Податкового
кодексу України арешт майна може бути
повним або умовним.

Згідно з п.94.10 ст.94 Податкового кодексу
України арешт на майно може бути
накладено рішенням керівника
контролюючого органу (його заступника),
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом.

Перевіривши обставини, передбачені
ст.94 Податкового кодексу України, які
стали підставою для прийняття рішення
про застосування умовного
адміністративного арешту, та
дотримання порядку його застосування,
суд вважає, що таке рішення є
правомірним, оскільки судом
встановлено, що відповідачем не були
допущені до проведення документальної
планової виїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 співробітники
ДПІ.

Суд звертає увагу на те, що згідно з
п.п.94.19.3 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу
України припинення адміністративного
арешту майна платника податків
здійснюється у зв'язку з усуненням
платником податків причин
застосування адміністративного
арешту.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд доходить висновку, про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
підтвердження обгрунтованості
застосування арешту - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість
застосування адміністративного арешту
майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(рнокпп НОМЕР_1).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова