Справа № 822/3380/14
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3380/14

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

04 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

секретаря судового засідання:
Лозінська Н.В.,

за участі:

представника відповідача: Кудли І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
виконавчого комітету
Кам'янець-Подільської міської ради на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Хмельницького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері до виконавчого
комітету Кам'янець-Подільської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року Хмельницький прокурор
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
виконавчого комітету
Кам'янець-Подільської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року скасувати, прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи і,
як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі, просив вимоги, що в
ній викладені, задовольнити.

Позивач в судове засідання
повноважного представника не направив,
хоча був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та
враховуючи відсутність заперечень
представника відповідача, колегія
суддів вирішила провести розгляд
справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 03.07.2014 виконавчим комітетом
Кам'янець-Подільської міської ради
прийняте рішення №755 "Про затвердження
графіків руху на міських автобусних
маршрутах №20, №21-1, №22, №23", відповідно
до якого затверджено графіки руху на
міських автобусних маршрутах №20
(мікрорайон Жовтневий - вул.І.Франка),
№21-1 (селище Першотравневе - ВАТ
"М'ясокомбінат"), №22 (селище
Першотравневе - пологовий будинок), №23
(Підзамче - мікрорайон Жовтневий).
Відповідно до вказаних графіків
перевезення пільгових категорій
населення здійснюють на зазначених
маршрутах, зокрема на маршруті №20 - з
10-05год. до 12-00год.; на маршруті №21-1 - з
10-15год. до 13-20год.; на маршруті №22 - з 10-00
год. до 12-45 год.; на маршруті №23 - з 10-15
год. до 13-20 год.

В ході перевірки діяльності
Кам'янець-Подільської міської ради,
проведеної Хмельницькою прокуратурою
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері на підставі
постанови прокуратури Хмельницької
області від 31.07.2014 №151, Хмельницьким
прокурором з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Кам'янець-Подільської міської
ради від 03.07.2014 №755 "Про затвердження
графіків руху на міських автобусних
маршрутах №20, №21-1, №22, №23" встановлено
часові обмеження на безкоштовний
проїзд пільгових категорій населення
на певних маршрутах, чим порушено їх
соціальні права.

Враховуючи викладене прокурор
звернувся до суду із позовом про
скасування рішення виконавчого
комітету Кам'янець-Подільської міської
ради від 03.07.2014 №755 "Про затвердження
графіків руху на міських автобусних
маршрутах №20, №21-1, №22, №23".

Задовольняючи позов Хмельницького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення відповідача, яке
спрямоване на встановлення часових
обмежень на пільговий проїзд окремих
категорій громадян суперечить чинному
законодавству України.

Колегія суддів погоджується зі
вказаним висновком суду апеляційної
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.10 п. "а" ст.30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать затвердження маршрутів і
графіків руху місцевого пасажирського
транспорту незалежно від форм
власності, узгодження цих питань
стосовно транзитного пасажирського
транспорту у випадках, передбачених
законодавством.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про
автомобільний транспорт" забезпечення
організації пасажирських перевезень,
зокрема, на міських автобусних
маршрутах загального користування
покладається на виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради
відповідного населеного пункту.

Законами України від 22 жовтня 1993 року
№3551-XII "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", 20
грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", 26 квітня 2001 року
№2402-III "Про охорону дитинства", 16 грудня
1993 № 3721-XII "Про основи соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні", 28
лютого 1991 №796-XII "Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", 23 березня 2000 № 1584-III "Про
жертви нацистських переслідувань",
постановою Кабінету Міністрів України
"Про безплатний проїзд пенсіонерів на
транспорті загального користування"
від 17.05.1993 №354 та деякими іншими певним
категоріям громадян надано право
безплатного проїзду всіма видами
міського пасажирського транспорту,
автомобільним транспортом загального
користування в сільській місцевості, а
також автобусами приміських і
міжміських маршрутів.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про
автомобільний транспорт" пільгові
перевезення пасажирів, які відповідно
до законодавства користуються такими
правами, забезпечують автомобільні
перевізники, які здійснюють
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який
здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, забороняється
відмовлятися від пільгового
перевезення, крім випадків,
передбачених законом. Безпідставна
відмова від пільгового перевезення
тягне за собою відповідальність згідно
із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень
установлюються замовленням, у якому
визначається порядок компенсації
автомобільним перевізникам, які
здійснюють перевезення пасажирів на
маршрутах загального користування,
збитків від цих перевезень.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
надати перевізникам, які здійснюють
пільгові перевезення пасажирів та
перевезення пасажирів за
регульованими тарифами, компенсацію
відповідно до закону (ч.2 ст.29 Закону
України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу
України визначено, що видатки місцевих
бюджетів, передбачені у підпункті "б"
пункту 4 частини першої статті 89 цього
Кодексу, в тому числі - компенсаційні
виплати за пільговий проїзд окремих
категорій громадян, проводяться за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на здійснення
державних програм соціального захисту
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Конституція України закріплює, що
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно ст.64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Статтею ст.22 Конституції України
визначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

В даному випадку необхідно звернути
увагу, що відповідач приймаючи
оскаржуване рішення фактично обмежив
дію передбачених законами України
пільг для окремих категорій громадян,
що є порушенням гарантованого державою
права на їх соціальний захист.

Згідно з ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод та практику
Європейського суд з прав людини як
джерело права.

При цьому, відповідно до рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України", органи
державної влади не можуть посилатись
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, посилання відповідача на
недостатність субвенцій з державного
бюджету місцевому бюджету на
компенсацію перевізникам пільгового
проїзду окремих категорій громадян, як
на підставу правомірності прийняття
оскаржуваного рішення, колегія суддів
не враховує.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу виконавчого
комітету Кам'янець-Подільської міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
11 листопада 2014 року .

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Смілянець Е. С.

Сушко О.О.