Справа № 826/9210/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9210/14
інстанції: Добрівська Н.А
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування його за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41
КАС України, апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі міста Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» до Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі
міста Києва про визнання протиправним
та скасування рішення №689 від 12.06.2014
року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 липня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
16.06.2014 року відповідачем на підставі п. 5
ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до ПАТ «Київенерго» за
подання недостовірних відомостей
Структурним відокремленим підрозділом
«Енергозбут Київенерго» ПАТ
«Київенерго», що використовуються в
системі персоніфікованого обліку за 2004
рік були застосовані фінансові санкції
рішенням №689.

Не погоджуючись із таким рішенням
пенсійного фонду, позивач звернувся до
суду із адміністративним позов, в якому
просив суд скасувати застосовані
фінансові санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідач не врахував,
що норма Закону, яка регламентує
відповідальність за вчинене
правопорушення втратила чинність.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що
при прийнятті оскаржуваного рішення
про застосування до платника внесків
штрафних санкцій на підставі п.5 ч.9 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідач не врахував,
що норма Закону, яка регламентує
відповідальність за вчинене
правопорушення та визначає
нарахування фінансових санкцій
повинна застосовуватись лише щодо
відносин, що виникли у період до 1 січня
2011 року, оскільки згідно з Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вказана норма
втратила чинність.

Посилання апелянта на норму абзацу 5
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не можуть бути
прийняті судом до уваги з огляду на
наступне.

Згідно пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованість із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Системно-логічний аналіз змісту пункту
7 Прикінцевих та перехідних положень
Закону №2464-VI, спростовує доводи
відповідача, оскільки вказана норма
передбачає вчинення органами
Пенсійного фонду стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків із застосуванням штрафних
санкцій і нарахуванням пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків
та/або за неповне і несвоєчасне
перерахування сум страхових внесків, а
також заборгованість по сплаті
штрафних санкцій і пені, що нараховані
саме до 1 січня 2011 року. При цьому, дія
наведених положень не застосовується
до правовідносин, які виникли у зв'язку
з іншими порушеннями платником внесків
вимог Закону №1058-IV, зокрема, за подання
платником внесків недостовірних
відомостей за період до 01.01.2011 року.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від 4
лютого 2014 року у справі №21-458а13 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал-Транс» до
управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області про скасування рішення.

Рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах,
згідно частини 1 статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі міста Києва - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.