Справа № 810/4224/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року 810/4224/14

м. Київ

Київський окружний
адміністративний у складі: головуючий
суддя Журавель В.О., при секретарі
судового засідання Мкртчян Н.Ц.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пантек-виробництво"
до Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду надійшов позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Пантек-виробництво"
(далі-позивач, товариство) до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області (далі-відповідач,
податковий орган) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято з порушенням норм
законодавства, відповідачем надано
неправильну оцінку фактичним
обставинам, внаслідок чого зроблено
помилкові висновки при визначенні
податкових зобов'язань. Позивач
зазначає, що податковому органу було
надано усі первинні документи, які
підтверджують реальність
господарських операцій. Позивач просив
суд податкове повідомлення-рішення
визнати протиправним і скасувати.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали
повністю, просили позов задовольнити, а
представники відповідача проти позову
заперечували повністю, у задоволенні
позовних вимог просили відмовити,
надали письмові заперечення, які
ґрунтуються на висновках, викладених в
акті перевірки.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
надавши оцінку доказам, суд встановив
наступні обставини справи та
правовідносини, що склалися між
сторонами.

Податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Пантек-виробництво" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства з
ТОВ «Бівер груп» за період з 01.08.2013 по
30.09.2013 та з ТОВ «Агросервіс інвест плюс»
за період з 01.01.2013 по 31.01.2013. За
результатами перевірки складено акт
від 08.04.2014 №277/22-010/32167106, згідно з яким
зроблено висновок про порушення
позивачем, зокрема: п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192,
п.201.10, п.201.6 ст.201, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186,
п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст198, п. 201.1
ст. 201 ПК України; ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні"; ч.1 ст.203, ч.1 ст.207,
ст.215, п.1 ст.216, ст.228, 662, 655, 656 ЦК України, в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах при придбанні товарів
(робіт, послуг), відсутність об'єкту
оподаткування, встановлено
неправомірність формування
податкового кредиту в загальній сумі
557354,84 грн, в тому числі ТОВ "Агросервіс
інвест плюс" за січень 2013 року в сумі
183341,42 грн, ТОВ "Бівер груп" за серпень 2013
року в сумі 273829,42 грн, та за вересень 2013
року в сумі 100184 грн.

У ході перевірки встановлено, що
податковим органом від ДПІ у
Оболонському районі м. Києва ДПС
отримано акт від 04.03.2014 №220/22-2/37037062 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Агросервіс Плюс" щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками за період вересень 2012 р. -
січень 2013 р., згідно з яким
місцезнаходження цього платника
податку не встановлено. Підприємство
відповідає критеріям «податкова яма»,
а саме: на підприємстві працює менше
десяти осіб, статутний фонд
підприємства менше 200 тис. грн., на
балансі підприємства лише наявні
основні засоби на суму 1,0 тис. грн,
директором, бухгалтером є одна особа, у
діяльності підприємства чітко
прослідковується безтоварність
задекларованих операцій та
використання його з метою формування
додаткового ланцюга в русі грошових
потоків, підприємство не надає
документи, на підприємстві заробітна
плата не нараховується та не
виплачується, можливо зробити висновок
про нереальність здійснення
господарських операцій ТОВ
«Агросервіс інвест Плюс» за період
вересень 2012 р. - січень 2013 р.

Податковим органом отримано від
слідчого управління фінансових
розслідувань ДПІ у Святошинському
районі м. Києва та від оперативного
управління Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
матеріали досудового розслідування, у
ході якого був допитаний керівник ТОВ
"Бівер Груп" ОСОБА_1, який пояснив, що за
винагороду зареєстрував на своє ім'я це
підприємство. Печатки ТОВ "Бівер Груп"
він не замовляв та не виготовляв.
Рахунки в банківських установах для
цього товариства не відкривав, але
можливо підписував якісь документи,
які йому надавав ОСОБА_2 Первинні
бухгалтерські документи, а саме:
накладні, податкові накладні, акти
прийому-передачі від імені ТОВ «Бівер
Груп» не складав та не підписував.
Угоди з іншими суб'єктами
підприємницької діяльності не укладав,
звітності до податкових органів не
складав, не підписував та не подавав.
Таким чином, господарські операції ТОВ
«Агросервіс інвест плюс» та ТOB "Бівер
груп» не підтверджуються, тобто мають
фіктивний характер.

На підставі Акту перевірки від 08.04.2014
№277/22-01/32167106 відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
23.04.2014 №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 835978,26 грн, у
тому числі за основним платежем - 557318,84
грн, за штрафними санкціями - 278659,42 грн.

Позивачем подано скаргу до ГУ
Міндоходів у Київській області, яку
залишено без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення - без змін.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ
"Пантек-виробництво" (покупець) з ТОВ
"Бівер Груп" (продавець) укладено
договір купівлі-продажу товару №27/08
від 27.08.2013. Факт придбання товару
позивачем підтверджується видатковими
та податковими накладними,
рахунками-фактурами, подорожніми
листами. Всі документи мають заповнені
реквізити, підписувались
уповноваженими особами вказаного
контрагента та позивача (т.1 а.с. 52-63).
Оплата по цих операціях здійснювалось
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
вищезазначеного контрагента.

Крім того, ТОВ "Пантек-виробництво"
(покупець) з ТОВ "Агросервіс Інвест
Плюс" (продавець) укладено договір
купівлі-продажу товару №28/01-13 від
28.01.2013. Факт придбання товару позивачем
підтверджується видатковою та
податковою накладними,
рахунком-фактури, подорожнім листом.
Всі документи мають заповнені
реквізити, підписувались
уповноваженими особами вказаного
контрагента та позивача (т.1 а.с. 64-70).
Оплата по цих операціях здійснювалось
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
вищезазначеного контрагента.

З метою отримання певної партії товару
позивачем оформлено службову записку
на підставі якої сторонами
здійснювалось електронне листування,
що підтверджується звітами про партії
товарів (т.2 а.с.114-123, а.с.132-133). На
підтвердження надходження та
оприбуткування придбаних товарів
позивачем надано відповідний аналіз по
субконто:22 (т.1 а.с.83-84).

Отримана продукція позивачем
використана у власній господарській
діяльності, що підтверджується звітом
про випуск продукції за відповідний
період, звітом про облік номенклатури
за відповідний період та журналом
проводок, наказом та нормами витрат
(списання шпильки метричної) (т.1 а.с.85-232,
т.2 а.с.1-46, а.с.87-88).

Транспортування придбаного товару
здійснювалось власним транспортним
засобом позивача, що підтверджується
копією свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (т.2 а.с.124). На
підтвердження відвантаження
виготовленої продукції замовникам
позивача, товариством надано реєстр
накладних на відвантаження за 01.01.2013 по
30.06.2014 (т.2 а.с.47-86).

Суму податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
позивачем включено до складу
податкового кредиту відповідного
періоду та включено до податкової
декларації з податку на додану
вартість за відповідний період.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
додану вартість, податкового кредиту,
регулюються розділом V ПК України.

Так, п.198.2 ст.198 ПК України визначено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з частиною другою статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Відповідно до ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 №996-ХІV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Суд бере до уваги, що первині документи
позивача містять всі обов'язкові
реквізити, як того вимагає
законодавство.

Як вже зазначалось судом, рішення про
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість прийнято
податковим органом у зв'язку з
господарськими операціями з ТОВ "Бівер
Груп" та ТОВ "Агросервіс Інвест Плюс",
які податковий орган вважає
нікчемними. При цьому, висновок
податкового органу про нікчемність
правочинів ґрунтується на твердженнях
про безтоварність господарської
операції, відсутністю наміру учасників
правочину досягти реальних правових
наслідків.

Таким чином, вирішення цієї справи
залежить від доведеності суду факту
постачання товару за господарськими
операціями, за результатами здійснення
яких податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, факт постачання
товару ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ
"Агросервіс Інвест Плюс", використання
позивачем отриманого товару в
господарській діяльності та оплати їх
вартості підтверджується
документально, господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності,
а право позивача на віднесення
понесених витрат до складу податкового
кредиту та врахування при формуванні
прибутку підтверджується
представленими суду первинними
фінансово-господарськими документами
та наявністю очевидного зв'язку витрат
з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до частини четвертої статті
91 ЦК України цивільна правоздатність
юридичної особи виникає з моменту її
створення і припиняється з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення. Отже, за
змістом зазначеної норми, державна
реєстрація юридичної особи є юридично
значимою дією, з якою цивільне та
господарське законодавство пов'язує
виникнення цивільної правоздатності.

Як встановлено судом, на момент
вчинення та виконання господарських
договорів ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ
"Агросервіс Інвест Плюс" є належним
чином зареєстрованими юридичними
особами, які мали право вчиняти
правочини, на дату здійснення
господарських операцій з позивачем
були зареєстровані платниками податку
на додану вартість і мали право
виписувати податкові накладні.

При цьому суд враховує вимоги статті 18
Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», згідно з
якою якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Відповідачем не надано суду доказів, що
підтверджують наявність в Єдиному
державного реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
припинення реєстрації юридичної особи
ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ "Агросервіс
Інвест Плюс" на час вчинення цих
правочинів.

Суд зазначає, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку з перевірки
відповідності законодавству
установчих документів іншого учасника
правовідносин та дотримання ним вимог
податкового законодавства.

Оскільки ст. 228 ЦК України визначено, що
для правочину, який порушує публічний
порядок, передбачено наявність умислу
сторін на незаконний результат, а також
суперечність його публічно-правовим
актам держави, то такий умисел повинен
встановлюватися під час розслідування
кримінальної справи і розгляду її
судом або при винесенні постанови про
адміністративне правопорушення.

Таким чином, визначенню правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати вирок суду про
притягнення учасників такого
правочину до кримінальної
відповідальності, який набрав законної
сили, чи постанова суду (компетентних
органів) про притягнення названих осіб
до адміністративної відповідальності.
Відомостей про наявність таких судових
та інших рішень відповідачем не надано.

Під час розгляду цієї справи судом
встановлено, що укладені між позивачем
та його контрагентами правочини не
віднесено законом до нікчемних та
відсутні судові рішення про визнання
їх недійсними.

Позивачем на підставі первинних
документів по господарських
відносинах ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ
"Агросервіс Інвест Плюс" було
сформовано податковий кредит з податку
на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відноситься до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункти 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 ПК
України).

Вимоги до податкової накладної
визначено, зокрема, пунктом 201.1 статті
201 ПК України.

У матеріалах справи та в акті перевірки
відповідачем наведено перелік
податкових накладних, які були
виписані ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ
"Агросервіс Інвест Плюс" для позивача.
Таким чином, при отриманні податкових
накладних та інших бухгалтерських
документів від ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ
"Агросервіс Інвест Плюс", які
засвідчують передачу та продаж товару,
у позивача виникло право на податковий
кредит з ПДВ у відповідному періоді.

Суду не надано доказів того, що на
момент складання податкових накладних
контрагенти позивача не були
зареєстровані як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому не мали
права видавати податкові накладні на
кожне повне або часткове надання
товару (робіт, послуг).

Податкові накладні, які надавались для
проведення перевірки, є документами, що
засвідчують факт придбання платником
податків товару (робіт, послуг), з дати
отримання яких, згідно із приписами
статті 201 ПК України, у платника виникає
право на податковий кредит та які,
підтверджують право платника податку
на включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку на
додану вартість.

Отже, дослідженими у справі доказами
підтверджено рух активів позивача у
процесі здійснення господарських
операцій, установлено наявність
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарських операцій, підтверджено
зв'язок між фактом надання послуг і
господарською діяльністю платника
податку.

Твердження податкового органу про
відсутність факту придбання товару на
користь позивача було спростовано
наданими позивачем первинними
бухгалтерськими документами.

Що стосується посилання відповідача в
Акті перевірки на акт про неможливість
проведення зустрічної звірки
контрагента позивача по ланцюгу
постачання, то суд не визнає цей акт
належним та допустимим доказом в
розумінні приписів ст. 70 КАС України.

Так, відповідно до п.73.5 ст.75 ПК України з
метою отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Отже, як вбачається з Акта перевірки,
податковий орган, який надіслав
відповідачу акт про неможливість
проведення зустрічної звірки
контрагента позивача, безпосереднього
дослідження первинних бухгалтерських
та інших документів цього суб'єкта
господарювання не здійснював,
наявність у нього виробничих
потужностей, місць зберігання і
відпуску товару, орендованих
транспортних засобів чи осіб, які
працюють за наймом або на підставі
інших договорів, не перевіряв, відтак
висновки, викладені в цьому акті,
суперечать приписам п.73.5 ст.73 ПК
України та не є належними і допустимими
доказами відсутності вчинених цим
контрагентом господарських операцій з
позивачем.

Посилання податкового органу на
матеріли досудового розслідування
стосовно іншого контрагента позивача
суд не бере до уваги, оскільки ці
матеріали, зокрема протокол допиту
керівник ТОВ "Бівер Груп" ОСОБА_1, також
не є належним і допустимим доказом в
адміністративній справі, оскільки
рішення суду, яке б набрало законної
сили, у вказаній кримінальній справі не
винесено.

Таким чином, податковим органом
всупереч вимог статті 71 КАС України не
доведено суду належними та достатніми
доказами, що зазначені господарські
операції є фіктивними чи безтоварними,
не доведено фактів неправильного
формування позивачем податкового
кредиту по господарських операціях з
ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ "Агросервіс
Інвест Плюс" та неправомірне
віднесення коштів, сплачених за
придбання товару, до податкового
кредиту, не спростовано твердження
позивача з цих обставин справи, не
надано суду належних та достатніх
доказів, які б свідчили про наявність
законодавчо визначених обставин, що
позбавляли б позивача права на
формування податкового кредиту, не
доведено недобросовісності позивача,
оскільки позиція відповідача про
нікчемність угоди ґрунтується
виключно на припущеннях, які не
підтверджено належними доказами і не
мають фактичного та правового
обґрунтування, а відтак, не доведено
правомірності прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення.

Під час судового розгляду справи суду
було надано всі первинні документи, що
підтверджують реальність
господарських операцій та виконання
договору, укладених між позивачем та
ТОВ "Бівер Груп" та ТОВ "Агросервіс
Інвест Плюс", отже твердження
відповідача про порушення позивачем
вимог п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.201.10, п.201.6
ст.201, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.188.1 ст.188,
п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст198, п. 201.1 ст. 201 ПК
України; ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні"; ч.1 ст.203, ч.1 ст.207,
ст.215, п.1 ст.216, ст.228, 662, 655, 656 ЦК України є
безпідставними.

Зазначена позиція узгоджується і з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява №3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати податок на
додану вартість другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд вважає, що відсутність або
недостатність відповідних доказів з
урахуванням змісту підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 ПК України
(презумпція правомірності рішень
платника податку в разі, якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону, або
якщо норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків)
є підставою для висновку про
неправомірність оскарженого рішення
контролюючого органу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано. Таким чином, згідно з ч.1
ст.94 КАС України на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
розмірі сплаченої ним суми судового
збору.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 23.04.2014, видане Миронівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією ГУ Міндоходів у Київській
області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пантек-виробництво"
судові витрати в сумі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і
підписання повного тексту постанови -
20 вересня 2014 р.