Справа № 461/4834/13а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року

Справа № 8448/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іглоополь» на
постанову Галицького районного суду
м.Львова від 24 травня 2013 року по справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іглоополь» до
Департаменту містобудування
Львівської міської ради, треті особи
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради, Департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, Обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», про визнання
незаконним та скасування наказу від
27.05.2011 року №А-157, -

В С Т А Н О В И Л
А:

23.04.2014р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
нечинним та скасувати наказ
Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 27.05.2011 року
№А-157 «Про затвердження гр.ОСОБА_4 та
гр.ОСОБА_2 вимог до архітектурно -
планувальної частини проекту
реконструкції та розширення квартир №7
та №8 на АДРЕСА_1 за рахунок горища з
частковою надбудовою зі сторони
дворового фасаду та заміною пічного
опалення на двоконтурний котел у
кв.№7».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТзОВ
«Іглоополь» належить на праві
приватної власності приміщення
першого поверху та підвальні
приміщення загальною площею 198,7кв.м у
будинку за адресою: АДРЕСА_1, зокрема на
першому поверсі вищевказаного будинку
знаходиться магазин, що належить ТзОВ
«Ілоополь». Вважає, що даним наказом
порушені права позивача в тій частині,
що ТзОВ «Іглоополь» має право на частку
горища, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки в даному будинку ТзОВ
«Іглоополь» має приміщення на праві
приватної власності.

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 24 травня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

ТзОВ «Іглоополь» оскаржило дану
постанову, з підстав неповного
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що суд прийняв
рішення з приводу законності наказу
Департаменту містобудування від
27.05.2011р. №А-157, не дослідивши самого
наказу та затвердженої ним
архітектурно-планувальної частини
проекту реконструкції та розширення
квартир.

Власники квартир №6, 7, 8, 8а, які зайняли
горище під розширення своїх квартир та
будівництво нових квартир для
подальшого їх продажу, не виділяли
своїх ідеальних часток площі горища зі
спільної сумісної власності усіх
власників квартир та нежитлових
приміщень у будинку. Департамент
містобудування у Наказі від 27.05.2011р.
№А-157 не пояснив, чому погодив
власникам квартир №7 та №8 у
архітектурно-планувальній частині
проекту реконструкції вихід за межі
цих належних їм ідеальних часток, та
чому інтереси власників вказаних
квартир мають пріоритет над
аналогічними інтересами власників
інших квартир у будинку №17. Відповідно
до довідок з місця проживання про склад
сім'ї і прописки №1283, 1284, 1285, 1286, виданих
ЛМКП «Айсберг», власники квартир № 6, 8,
8а зареєстровані лише по 1 особі в
кожній квартирі, а власникам кв. №7
належить житлова площа 55,30 кв.м, що
використовується для проживання трьох
осіб. Тобто власники квартир №6, 7, 8, 8а
не потребували поліпшення житлових
умов, виходячи з норми жилої площі на
одну особу визначеної ст.47 ЖК УРСР, а
тому й підстав для розширення їх
житлової площі не було.

При будівництві будинку АДРЕСА_1
забудовник включив до вартості кв.
метра всіх квартир та нежитлових
приміщень також і вартість ідеальної
частки горища будинку (та інших
допоміжних приміщень), яка припадає у
відсотковому відношенні на площу
приміщення. Вважає, що ТзОВ «Іглоополь»
як власник нежитлових приміщень є
також і співвласником будинку №17
разом із власниками квартир та з
самого початку мало право на частку
власності на горище, а після
переобладнання горища, фактично на
новий мансардний поверх, товариство та
власники квартир у будинку були
позбавлені свого майна.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, яка просить
задоволити апеляційну скаргу,
представників департаменту
містобудування та третьої особи
ОСОБА_4, які просять залишити без змін
рішення суду, розглянувши та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 06.07.2007 №442
«Про порядок проведення
переобладнання горищ на мансардні
поверхи або надбудов у житлових
будинках на території м.Львова з метою
ремонту дахів та розширення житлового
фонду» визначено підстави та порядок
переобладнання горищ у м.Львові і
затверджено положенням про порядок
підготовки, погодження документів для
оформлення дозволів на проведення
переобладнання горищ на мансардні
поверхи або надбудов у житлових
будинках з метою ремонту дахів та
збільшення житлової площі будинків на
території м.Львова (далі - Положення).

Відповідно до п.2.1.6. Положення, серед
документів які подаються для отримання
дозволу на розширення квартири за
рахунок горища є згода власників
(повнолітніх наймачів) усіх квартир,
завірена директором
житлово-експлуатаційної організації, а
не власником нежитлових приміщень, як
вважає позивач.

Наказом Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 27.05.2011 року
№А-157 «Про затвердження гр.ОСОБА_4 та
гр.ОСОБА_2 вимог до архітектурно -
планувальної частини проекту
реконструкції та розширення квартир №7
та №8 на АДРЕСА_1 за рахунок горища з
частковою надбудовою зі сторони
дворового фасаду та заміною пічного
опалення на двоконтурний котел у кв.№7»
- дозволено зазначеним в наказі особам
провести відповідні переобладнання, що
й останніми було проведено.

Колегія суддів обумовлює і ту
обставину, що ч.10 ст.59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
зазначено, що акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або Законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Таким чином, за змістом норм чинного
законодавства органи місцевого
самоврядування не можуть в
односторонньому порядку скасовувати
свої попередні рішення, якщо на
підставі приписів цих рішень виникли
певні правовідносини і їх суб'єкти
заперечують проти їх припинення, та у
подібних випадках рішення можуть
визнаватися нечинними та
скасовуватись у судовому порядку

Конституційний Суд України в рішенні
№7-рп/2009 від 16.04.2009р. (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування, за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19,
ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46,
ч.ч.1,10 ст.59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні") дійшов
висновку про те, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Відповідно до зазначеного вище рішення
Конституційного Суду України
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказ Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 27.05.2011 року
№А-157 «Про затвердження гр.ОСОБА_4 та
гр.ОСОБА_2 вимог до архітектурно -
планувальної частини проекту
реконструкції та розширення квартир №7
та №8 на АДРЕСА_1 за рахунок горища з
частковою надбудовою зі сторони
дворового фасаду та заміною пічного
опалення на двоконтурний котел у кв.№7»
є ненормативним правовим актом органу
місцевого самоврядування одноразового
застосування та вичерпав свою дію
фактом його виконання, оскільки
власники квартир виконали певні
будівельні роботи, а тому не може бути в
подальшому скасовано.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іглоополь» - залишити без задоволення,
а постанову Галицького районного суду
м.Львова від 24 травня 2013 року по справі
№461/4834/13а, 2а/461/283/13 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

Д.М.Старунський

Повний текст виготовлено 07.11.2014р.