Справа № 804/5153/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2014 рокусправа № 804/5153/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
травня 2014 року в адміністративній
справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод бурової
техніки «ДСД»

до Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Завод бурової техніки
«ДСД» у квітні 2014 року звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
02.12.2013.

Постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням
суду першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду та прийняту
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
обставинам справи та нормам чинного
законодавства, що призвело до
прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено,
матеріалами справи, що Криворізькою
північною ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області у період з 04.10.2013 по 10.10.2013 було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ «Завод
бурової техніки «ДСД» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «К.С. ТОРГ» за липень 2013 року, за
результатами якої складено Акт №
190/221/21931694 від 17.10.2013.

На підставі висновків акту
відповідачем 02 грудня 2013 року прийняте
податкове повідомлення-рішення №
, яким ТОВ «Завод бурової техніки
«ДСД» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
248352,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 124176,00 грн.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
стали висновки, викладені в акті
перевірки, згідно з якими угоди,
укладені ТОВ «Завод бурової техніки
«ДСД» з ТОВ «К.С. ТОРГ», не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, в результаті чого
підприємством у періоді, що
перевірявся, було завищено податковий
кредит за липень 2013 року на суму 248352,00
грн.

В основу таких висновків було
покладено матеріали зустрічної звірки
ТОВ «К.С. ТОРГ» по взаємовідносинах з
ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД»
(довідка № 209/223/38112852 від 24.09.2013), за
результатами якої податковим органом
не підтверджено реальність проведення
господарських операцій з урахуванням
їх виду, обсягу, якості та розрахунку.

Надаючи оцінку обґрунтованості
висновків податкового органу та
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
колегія суддів зазначає, що відповідно
до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів (послуг) або
дата отримання платником податку
товарів (послуг), що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів
справи, між ТОВ «Завод бурової техніки
«ДСД» та ТОВ «К.С. ТОРГ» було укладено
договір підряду № 029/13/1 від 31.05.2013 щодо
проведення капітального ремонту
станків, печей, пресів гідравлічних
верстатів та іншого обладнання
(детальне визначення наданих послуг
відображено в ремонтних відомостях).

На виконання вказаного
договору були виписані податкові
накладні, акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), рахунки-фактури.

Також ТОВ «Завод бурової
техніки «ДСД» з ТОВ «К.С. ТОРГ» було
укладено договір поставки обладнання
№ 032/13 від 03.06.2013, на виконання якого
були виписані податкові та видаткові
накладні, рахунки-фактури.

Оплату отриманих ремонтних
послуг та поставлених ТМЦ було
проведено у безготівковій формі,
відповідно до виставлених рахунків,
про що податковим органом самостійно
зазначено в акті перевірки.

При цьому колегія
суддів встановила, що вказані первинні
документи складені відповідно до вимог
чинного законодавства, що також не
спростовується апелянтом.

Вищезазначені
договори не були визнані недійсними в
судовому порядку.

Разом з тим в обґрунтування
апеляційної скарги Криворізька
північна ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області зазначила, що надані позивачем
до перевірки товарно-транспортні
накладні містять недоліки в
оформленні, зокрема, в ТТН відсутня
інформація щодо пунктів навантаження
та розвантаження автотранспортного
засобу ТМЦ, що в свою чергу свідчить про
безтоварність господарських операцій
позивача з контрагентом.

Проте суд апеляційної інстанції
знаходить такі висновки податкового
органу необґрунтованими з огляду на
наступне.

Підпунктом 11.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 363
від 14.10.1997, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20 лютого
1998 року за № 128/2568, визначено, що
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля.

Згідно з пунктом 1 вказаних Правил
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704, визначено, що
господарські операції відображаються
у бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Пунктами 2.1 та 2.2 вказаного
Положення встановлено, що первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, тобто факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що неподання ТТН в
сукупності з іншими доказами може
лягти в основу висновків про
недоведеність поставки товару, надання
послуг, тоді як складання ТТН з певними
недоліками є лише порушенням ведення
бухгалтерського обліку. При цьому
наявність таких недоліків у
товарно-транспортних накладних не може
слугувати єдиною підставою для
визнання безтоварності господарських
операцій за наявності всіх інших
обов'язкових та належно оформлених
первинних документів.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що факт
здійснення ТОВ «Завод бурової техніки
«ДСД» господарських операцій з ТОВ
«К.С. ТОРГ» підтверджується належними
та достатніми первинними документами
бухгалтерського обліку, що є підставою
для віднесення сум ПДВ, сплачених в
ціні товару (послуг), до податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування.

Спростовуючи доводи апелянта
щодо недоцільності укладання ТОВ
«Завод бурової техніки «ДСД» угоди
щодо надання послуг з ремонту
обладнання у зв'язку з тим, що останнє
здійснює діяльність у галузі
машинобудування, колегія суддів
зазначає, що відповідно до статті 3
Господарського кодексу України під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями. Згідно
зі статтею 44 Господарського кодексу
України підприємництво здійснюється,
зокрема, на основі самостійного
формування підприємцем програми
діяльності, вибору постачальників і
споживачів продукції, що виробляється,
залучення матеріально-технічних,
фінансових та інших видів ресурсів,
використання яких не обмежено законом,
встановлення цін на продукцію та
послуги відповідно до закону.

Таким чином, позивач, як
суб'єкт господарювання, наділений
повноваженнями щодо самостійного
визначення напрямків власної
господарської діяльності, її
доцільності, прибутковості та можливих
комерційних ризиків.

Крім того, як
вбачається з пояснень позивача,
підприємство не має у штаті
спеціалістів в галузі ремонту
верстатів, печей, пресів та іншого
обладнання. Вказана обставина не
спростована апелянтом.

Щодо посилання
апелянта на акт зустрічної звірки ТОВ
«К.С. ТОРГ» колегія суддів зазначає, що
неналежне виконання податкових
зобов'язань контрагентами позивача
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме для цих осіб. Зазначені
обставини не є підставою позбавлення
платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення. Суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року в адміністративній справі №
804/5153/14 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 06
листопада 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров