Справа № 826/14254/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13 жовтня 2014 року 11 год. 36
хв. № 826/14254/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Левченко І.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"МегаПоліс" до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, про
скасування рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 13 жовтня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 16 вересня 2014 року надійшов
позов товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"МегаПоліс" (далі - позивач) до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, (далі - відповідач)
про скасування розпорядження
відповідача від 24 липня 2014 року №
2246 "Про тимчасове зупинення (обмеження)
дії ліцензій на право здійснення
діяльності з надання фінансових послуг
Товариству з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"МегаПоліс" (далі - оскаржуване
розпорядження).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що оскаржуване
розпорядження є незаконним, прийнято
із порушенням норм чинного
законодавства, що призводить до
порушення охоронюваних законом прав та
інтересів позивача.

Ухвалою суду від 19 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

Ухвалою суду від 24 вересня 2014 року
відмовлено у задоволенні письмового
клопотання законного представника
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду разом із
письмовими доказами на їх
обґрунтування у судовому засіданні 29
вересня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем 28 травня 2014 року складено
акт № 117/13-8 ФП планової виїзної
перевірки позивача, відповідно до
якого, у ході перевірки виявлено ряд
порушень позивачем норм чинного
законодавства.

Крім того, відповідачем 29 травня 2014
року складено акт № 683/13-15/13/8 про
правопорушення позивача.

Листом відповідача від 30 травня 2014 року
№ 4534/13-8 позивача повідомлено, що
інспекційною групою департаменту
страхового регулювання та нагляду
складено акт № 683/13-15/13/8 та
розпочато провадження у справі про
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг (далі - справа про
правопорушення).

Згідно з абз. 3 п.п. 4.14, п. 4.15 розділу IV
Положення про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
правопорушення законодавства про
фінансові послуги, затвердженого
розпорядженням відповідача від 20
листопада 2012 року № 2319 (далі - Положення
№ 2319), керівник або уповноважений
представник товариства має право бути
присутнім при розгляді справи про
правопорушення.

Присутність на розгляді справи про
правопорушення керівника товариства
сприятиме належному розгляду справи,
отриманню Нацкомфінпослуг достовірних
та повних відомостей на питання, що
виникають під час її розгляду.

Відсутність керівника або
уповноваженого представника
товариства не може бути підставою для
відкладення розгляду справи про
правопорушення.

У листі № 4534/13-8 висловлено прохання
повідомити відповідача про
присутність керівника позивача при
розгляді справи про правопорушення за
день до такого розгляду.

Позивача також повідомлено про дати,
час та місце розгляду справи про
правопорушення.

У подальшому, листом від 26 червня 2014
року № 5327/13-8 відповідач повідомив
позивача, що справу про правопорушення
розглянуто, за результатами чого
прийнято постанову від 20 червня 2014 року
№ 113/13-16/13/5 про накладення штрафної
санкції (штрафу) на позивача за
правопорушення, вчинені на ринку
фінансових послуг.

Зі змісту наявної у матеріалах справи
копії вказаної постанови вбачається,
що до позивача застосовано штрафну
санкцію (штраф) у розмірі 34000,00 грн.

Як з'ясовано судом у ході розгляду
справи та підтверджено поясненнями
представника позивача, штраф у
вказаному розмірі позивачем сплачено,
що, за переконанням суду, свідчить про
те, що позивач погодився із наявністю
виявлених у ході перевірки порушень.

24 липня 2014 року відповідачем прийнято
розпорядження № 2245 "Про застосування
заходу впливу до Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхове
товариство "МегаПоліс".

Крім того, 24 липня 2014 року відповідачем
прийнято оскаржуване розпорядження,
яким тимчасово зупинено (обмежено) дію
ліцензій на право здійснення
діяльності з надання фінансових послуг
позивачу у відповідних формах, перелік
яких міститься у частині оскаржуваного
розпорядження "Постановила".

Суд зазначає, що у прохальній частині
позову зазначено дату оскаржуваного
розпорядження, якою є 27 липня 2014 року.
Поряд з цим, як зазначено вище та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, оскаржуване
розпорядження прийнято 24 липня 2014 року.

Суд не погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
у ході перевірки позивача виявлено, що
його страхові резерви сформовано із
порушенням норм законодавства у сфері
фінансових послуг, а саме страхові
резерви позивача за період із 24 січня
по 30 березня 2014 року та із 01 по 10
квітня 2014 року представлені не у
повному обсязі.

Відповідно до абз. 7 п. 7.2 Ліцензійних
умов провадження страхової діяльності,
затверджених розпорядженням Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 28 серпня
2003 року № 40, підставами для тимчасового
зупинення (обмеження) дії ліцензії є:
недотримання страховиком на будь-яку
дату вимог законодавства в частині
формування та/або розміщення страхових
резервів, інших гарантійних страхових
резервних фондів, а також обов'язкових
критеріїв і нормативів достатності
капіталу та платоспроможності,
ліквідності, прибутковості, якості
активів та ризиковості операцій, інших
показників і вимог, що обмежують ризики
за операціями з фінансовими активами.

Тобто, із вище викладеної норми чітко
вбачається, що недотримання
законодавства у частині формування
страхових резервів є підставою для
тимчасового зупинення (обмеження) дії
ліцензії.

Позивачем порушено ч. 20 ст. 31 Закону
України "Про страхування", відповідно
до якої, кошти страхових резервів
повинні розміщуватися з урахуванням
безпечності, прибутковості,
ліквідності, диверсифікованості та
мають бути представлені активами таких
категорій: грошові кошти на поточному
рахунку; банківські вклади (депозити);
валютні вкладення згідно з валютою
страхування; нерухоме майно; акції,
облігації, іпотечні сертифікати; цінні
папери, що емітуються державою; права
вимоги до перестраховиків; інвестиції
в економіку України за напрямами,
визначеними Кабінетом Міністрів
України; банківські метали; кредити
страхувальникам - фізичним особам, що
уклали договори страхування життя, в
межах викупної суми на момент видачі
кредиту та під заставу викупної суми. У
цьому разі кредит не може бути видано
раніше, ніж через один рік після
набрання чинності договором
страхування, та на строк, який
перевищує період, що залишився до
закінчення дії договору страхування;
готівка в касі в обсягах лімітів
залишків каси, встановлених
Національним банком України.

Суд звертає увагу, що доводи
представника позивача про
застосування відповідачем заходів
впливу стосовно одного й того ж
порушення є помилковими, оскільки у
ході розгляду справи судом з'ясовано,
що у ході перевірки позивача
відповідачем виявлено ряд різних
порушень, за одне із яких відповідачем
тимчасового зупинено (обмежено) дію
ліцензій позивача.

Слід зазначити, що представником
позивача факт допущення порушень,
виявлених у ході перевірки, не
заперечувався. При цьому, він наполягав
та тому, що відповідачем безпідставно
застосовано до відповідача неналежний
захід впливу.

З урахуванням вище викладених норм та
обставин суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 39 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг",
у разі порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, обирає та
застосовує заходи впливу на основі
аналізу даних та інформації стосовно
порушення, враховуючи наслідки
порушення та наслідки застосування
таких заходів.

Відповідно до п. 2.1 Положення № 2319,
Нацкомфінпослуг може застосовувати
такі заходи впливу: 1) зобов'язати
порушника вжити заходів для усунення
порушення; 2) вимагати
скликання позачергових зборів
учасників фінансової установи; 3)
накладати штрафи в розмірах,
передбачених ст. 41 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг";
4) тимчасово зупиняти (обмежувати) або
анулювати (відкликати) ліцензію на
право здійснення діяльності з надання
фінансових послуг; 5) відсторонювати
керівництво від управління фінансовою
установою та призначати тимчасову
адміністрацію; 6) затверджувати план
відновлення фінансової стабільності
фінансової установи; 7) виключати
відповідно до законодавства учасників
ринків фінансових послуг (крім
споживачів фінансових послуг) з
Державного реєстру фінансових установ
або реєстру осіб, які не є фінансовими
установами, але мають право надавати
окремі фінансові послуги; 8)
установлювати для небанківських
фінансових груп підвищені економічні
нормативи, ліміти та обмеження щодо
здійснення окремих видів операцій; 9)
виносити рішення про заборону
недержавним пенсійним фондам -
суб'єктам другого рівня системи
пенсійного забезпечення укладати нові
пенсійні контракти з учасниками
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування у разі
порушення вимог, установлених для
таких недержавних пенсійних фондів
законом та ліцензійними умовами.

Повноваження Нацкомфінпослуг щодо
обмеження або відкликання ліцензії
страховика на право здійснення
діяльності з надання фінансових послуг
реалізуються відповідно до Закону
України "Про страхування".

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставин вбачається
обґрунтованість прийняття
відповідачем оскаржуваного
розпорядження та, як наслідок,
відсутність підстав для його
скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"МегаПоліс" до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, про
скасування рішення відповідача є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"МегаПоліс".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 20
жовтня 2014 року