Справа № 168/846/14
Суддя: Кошелюк Л. О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/846/14
Пр.№ 2-а/168/21/14
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.11.2014 року Старовижівський районний
суд Волинської області

В складі: головуючого -судді Кошелюк
Л.О.,

при секретарі Сулеві Н.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

його пр-ка ОСОБА_2,

відповідача- суб"єкта владних
повноважень - Сереховичівської

сільської ради - Миронюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Стара Вижівка справу за
позовом ОСОБА_1 до виконкому
Сереховичівської сільської ради про
скасування пункту 1 рішення № 21 від
04.08.2014 р. та зобов"язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа -
підприємець з видом економічної
діяльності : організування інших
видів відпочинку та розваг.
Підприємницьку діяльність здійснює у
с. Сереховичі Старовижівського району
Волинської області, де орендує
приміщення кафе-бару "Хвилинка" з 2012
року , і організовує та проводить
дискотеки . 31.01.2014 року рішенням № 4
виконавчого комітету Сереховичівської
сільської ради затверджено
графік роботи барів "Хвилинка " та
"Діброва" щоденно з 16 до 24 год. з
вихідним - понеділок. У зв"язку з
неефективністю такого режиму роботи
та для досягнення комерційного
успіху і одержання прибутку, 08.07.2014 р.
він звернувся до виконкому з
письмовою заявою про продовження
графіку роботи дискотеки у робочі дні
до 01 год. , а у вихідні та святкові -
до 04 год. Але рішенням № 21 від 04.08.2014 р.
виконавчого комітету Сереховичівської
сільської ради Старовижівського
району "Про роботу кафе-бару
"Хвилинка" зазначено у п.1, що для
забезпечення тиші в селі та
відпочинку громадян перевести на
слідуючий графік роботи : щоденно з 16
до 24 год. і вихідний - понеділок.
Вважає,що це є втручанням у його
підприємницьку діяльність.

Просить скасувати п.1
даного рішення і зобов"язати
розглянути його заяву про
продовження графіку роботи.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 і його пр-к ОСОБА_2 позов
підтримали з наведених підстав.

Відповідач Миронюк В.В. позову не
визнав. Пояснив, що спочатку позивач
організовував на території сільської
ради лише дискотеки. Згодом у барі
з"явилися спиртні напої і почалися
проблеми : мали місце бійки, порушення
спокою громадян із-за гучної музики,
криків , шуму транспортних засобів, на
яких прибували на дискотеку з різних
населених пунктів. Що було підставою
відмови для продовження режиму
роботи. У зв"язку з помилковим словом
при прийнятті рішення, яким первісно
було зазначено про переведення, а не
погодження режиму роботи, 22.09.2014 року
скасовано п.1 і визначено про
погодження графіку з попереднім
режимом роботи, тобто, до 24.00 год.

Заслухавши пояснення сторін ,показання
свідків, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 71 КАС України,
обов'язок, щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб"єкт владних повноважень надав
суду рішення від 29.09 2014 р. № 23 і
протокол № 10 до цього засідання
виконкому , яким скасовано рішення
виконкому від 04.08.2014 р. № 21 у п. 1 і
зазначено про погодження графіку
роботи з 16 до 24 год. щоденно з
вихідним - понеділок. Тобто, залишено
такий режим роботи, з яким працював
позивач з початку своєї
підприємницької діяльності на даній
території. Лише влітку 2013 року
позивачу продовжувався цей режим до
другої години ночі. Тоді як інші
розважальні заклади працювали до 24.00
год. Причиною непродовження режиму
роботи бару позивач зазначає
порушення відпочинку мешканців села
у нічний час через надмірну гучність
музики; п"яні крики і нецензурну
лайку; бійки; некеровану їзду
транспортними засобами, на яких
молодь прибувала з інших населених
пунктів до цього бару. Відповідач
надав суду письмові звернення
мешканців громади про вжиття заходів
для забезпечення спокою і тиші в
нічний час.

Крім цього, свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5
ствердили аналогічне у судовому
засіданні.

Судом з"ясовано з пояснень сторін,що
кафе - бар "Хвилинка" розташований у
центрі села. Позивач неодноразово
порушував режим роботи. За що
притягався до адмінвідповідальності
за ст. 155 КУпАП. Про що сам надав
підтвердження Старовижівського РВ
УМВС України. ОСОБА_1 ствердив, що
відвідучами його бару є молодь від 16
до 25-30 років. Останнім часом особисто
завозить алкогольне і безалкогольне
пиво, енергетики для реалізації у
барі . Визнав, що молодь приносила свої
спиртні напої, або приходила у
нетверезому стані. Мали місце бійки
як в середині приміщення так і на
вулиці. Не завжди міг проконтролювати
процес і не старався таке робити, бо
молодь на зауваження не реагувала.
Особливо якщо це відбувалося на
вулиці біля приміщення бару. Не
оспорював твердження відповідача,що
часто після дискотек була засмічена
територія.

Ст.ст. 21,23,42 і 144 Конституції України
визначено, що усі люди рівні у своїй
гідності та правах. Кожна людина має
право на вільний розвиток своєї
особистості, якщо при цьому не
порушуються права і свободи інших
людей, та має обов"язки перед
суспільством. Громадянин має право на
підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом. А держава захищає
права споживачів і здійснює контроль
за якістю ... усіх видів послуг.

Про рівність усіх людей перед
законом і на рівний їх захист законом
зазначено у ст.7 Загальної Декларації
прав людини. А ст. 29 цієї Декларації
передбачено, що при здійсненні своїх
прав і свобод кожна людина повинна
зазнавати тільки таких обмежень, які
встановлені законом виключно з метою
забезпечення належного визнання і
поваги прав і свобод інших та
забезпечення справедливих вимог
моралі, громадського порядку і
загального добробуту в
демократичному суспільстві.

Позивач не оспорює наведених
відповідачем та свідками обставин, які
мали місце під час порушення режиму
роботи бару і пов"язану з цим
неправильну поведінку відпочиваючих,
що сприяла порушенню прав і поваг
проживаючих мешканців на їх
відпочинок у нічний період ( бо
дискотеки тривали іноді до 04-05 год.). І
позивач не міг забезпечити належного
проведення таких заходів, то дії
суб"єкта владних повноважень про
погодження розумного часу роботи
розважального закладу є
справедливими по відношенню як до
громади так і аналогічних закладів, бо
останні ставилися в нерівні умови.
Прийняте суб"єктом владних
повноважень рішення про погодження
режиму роботи - у межах повноважень ,
наданих ст. 144 Контитуції України та
ст. 30 п.б п.п.4 ЗУ "Про місцеве
саморядування в Україні", яке є
обов"язковим для виконання на
відповідній території і
встановлюється за погодженням з
власником зі зручним для населення
режимом роботи незалежно від форм
власності. І цей режим роботи не
можна вважати втручанням, у даному
випадку, у підприємницьку діяльність
позивача, яка є самостійною,
ініціативною і визначеною на власний
ризик господарською діяльністю. Що
передбачено ст.ст. 42, 43 Господарського
кодексу. Тим більше, що рішенням від
29.09.2014 р. № 23 скасовано попереднє
рішення, яке позивачем оскаржується з
мотивів втручання у підприємницьку
діяльність. А рішення № 23 стосується
саме письмової заяви від 08.07.2014 року
позивача. З іншими заявами після цього
ОСОБА_1 до виконкому більше не
звертався. Був присутнім при
первісному розгляді її. І режим
роботи погоджено з яким працював з
початку своєї діяльності. Скасовуючи
своє рішення, відповідач діяв у межах
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України з
наданими йому повноваженнями; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; з дотриманням
необхідного балансу між будь - якими
наслідками для прав та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія).

А позивачем оскаржується неіснуюче
рішення.Що суперечить логіці.

Керуючись ст. ст.11, 71, 161-162 КАС
України, ст. 30 ЗУ "Про місцеве
саморядування в Україні", ст.ст. 21, 23, 42,
144 Конституції України

суд, -

п о с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_1 до виконкому
Сереховичівської сільської ради про
скасування пункту 1 рішення № 21 від
04.08.2014 р. та зобов"язання вчинити дії,
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня проголошення, якщо
протягом цього часу не поступить
апеляційна скарга до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Старовижівський райсуд.

Суддя:Л. О. Кошелюк