Справа № 804/8307/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 р. Справа № 804/8307/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді
Тулянцевої І.В.,

при секретарі
Уваровій М.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
казначейської служби України в м.
Нікополі Дніпропетровської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.06.14 року ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної казначейської
служби України в м. Нікополі
Дніпропетровської області (далі -
Відповідач) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що 13.01.2014 року
він звернувся до Управління Державної
казначейської служби України в м.
Нікополі Дніпропетровської області з
проханням прийняти до виконання
виконавчі листи № 2а-390/11 від 17.01.2013 р. та
№ 2а-4433/11 від 29.10.2012 року, видані
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області та
здійснити виплатити нарахованої за
цими виконавчими документами суми.
Своїм рішенням від 16.01.2014 року за №
02-26/147 відповідач відмовив у списанні
грошових коштів з рахунків УПФУ і
повернув виконавчі документи, чим
порушив, на думку позивача, п.1 ст.3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».
Вважаючи безпідставною відмову
відповідача у прийнятті до виконання
виконавчих документів, позивач просив
суд визнати протиправними дії
Управління Державної казначейської
служби України в м. Нікополі
Дніпропетровської області щодо
повернення виконавчих листів №2-а-390/11
від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від 29.10.2012 року
та зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України в м.
Нікополі Дніпропетровської області
прийняти до виконання виконавчі листи
№2а-390/11 від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від
29.10.2012 року, видані Нікопольським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області і приступити до їх виконання.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження. Надав
до суду заперечення проти позову,
згідно яких, пред'явлені позовні вимоги
не підлягають задоволеню у зв'язку із
тим, що виконавчі листи №2а-390/11 від
17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від 29.10.2012, видані
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області підлягають
виконанню органами Державної
виконавчої служби України відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження», а не управлінням
Державної казначейської служби
України у м.Нікополі Дніпропетровської
області. За вказаних обставин, просить
у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до положень ч. 4, 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані документи і
матеріали, вивчивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, при винесенні рішення виходить з
наступного.

Судом встановлено, що 17.01.2013 року
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області позивачеві
був виданий виконавчий лист по справі
№ 2а-390/11 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у м.
Нікополі Дніпропетровської області,
яким зобов'язано УПФУ перерахувати
ОСОБА_1 пенсію з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», та виходячи з
розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
провести відповідні виплати за період
з 07.06.2010 р. по 22.07.2011 року з урахуванням
виплачених сум. Постанова суду набрала
законної сили 02.08.2012 р. (а.с. 8). Вказаний
виконавчий лист був поданий позивачем
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
виконання.

Постановою головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Дніпропетровській області Осельського
Є.С. від 19.12.2013 р. було повернуто
виконавчий документ № 2а-390/11 стягувачу,
для подальшого виконання в частині
виплати нарахованої за виконавчим
документом суми до відповідного органу
Державної казначейської служби
України у порядку, визначеному Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», відповідно
до п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» (а.с. 15-17).

Судом також встановлено, що 29.10.2012 р.
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області позивачеві
був виданий виконавчий лист по справі
№ 2а-4433/11 по справі за позовом ОСОБА_1 до
УПФУ у м. Нікополі Дніпропетровської
області, яким зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення пенсії згідно статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
01.01.2011 р. по 22.07.2011 року включно, в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період (а.с. 9). Вказаний
виконавчий лист був поданий позивачем
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
виконання.

Постановою головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Дніпропетровській області Осельського
Є.С. від 12.12.2013 р. було повернуто
виконавчий документ № 2а-4433/11
стягувачу, для подальшого виконання в
частині виплати нарахованої за
виконавчим документом суми до
відповідного органу Державної
казначейської служби України у
порядку, визначеному Законом України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», відповідно до п.9 ч.1
ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с. 11-13).

13.01.2014 року позивач звернувся до
Управління Державної казначейської
служби України в м. Нікополі
Дніпропетровської області із заявою
про прийняття виконавчих листів
№2-а-390/11 від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від
29.10.2012 року до виконання (а.с. 18).

Листом від 16.01.2014 року за вих. № 02-26/147,
відповідач повідомив позивача проте,
що виконавчі листи №2-а-390/11 від 17.01.2013 р.
та № 2а-4433/11 від 29.10.2012 року, видані
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області не
підлягають виконанню управлінням
Державної казначейської служби
України в м.Нікополі Дніпропетровської
області та підлягають поверненню
стягувачу (а.с. 19).

Як свідчать матеріали справи,
підставою для повернення відповідачем
виконавчих документів без виконання,
явилась та обставина, що відповідно до
п. 2 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ» (із змінами та доповненнями),
боржниками, визначеними в рішенні про
стягнення коштів є - розпорядники
(бюджетні установи) та одержувачі
бюджетних коштів, а також підприємства,
установи та організації, рахунки яких
відкриті в органах Казначейства.
Рахунки Управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополі не відкриті в
управлінні Державної казначейської
служби у м. Нікополі Дніпропетровської
області. Фінансування пенсійних виплат
та видатків на утримання органів
Пенсійного фонду України проводиться
не через рахунки, відкриті в органах
Казначейства, а через рахунки, відкриті
в банках (п. 2 ст. 76 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Тобто, діючим
законодавством не надано повноважень
органам Казначейства по безспірному
списанню коштів з рахунків боржника,
відкритих у банківських установах. За
вказаних обставин, виконавчі документи
повертаються позивачу (а.с. 19).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків та
дій відповідача на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 р. № 4901-VI
(набрав чинності з 01.01.2013 р.) (далі - Закон
№ 4901-VI), держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно.

Пунктом 3 розділу II Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 4901-VI
встановлено, що виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як свідчать матеріали справи,
виконавчі документи по справах № 2а-390/11
та №2а-4433/11, видані позивачеві
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області , набрали
законної сили 02.08.2012 р. та 16.08.2012 р.
відповідно.

Таким чином, судові рішення, які набули
законної сили до 01.01.2013 р., тобто, до
набрання чинності Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», повинні виконуватись
державною виконавчою службою на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
р. № 606-XIV, на відділ примусового
виконання рішень управлінь державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головного управління
юстиції в області, містах Києві та
Севастополі покладається виконання
рішень за якими боржниками є
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади, місцеві суди,
міські, районні або селищні ради чи
районні державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

За таких обставин, у урахуванням
наведених норм Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», суд вважає, що
головним державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Дніпропетровській області Осельським
Є.С. протиправно були винесені
постанови від 12.12.2013 р. та 19.12.2013 р. про
повернення виконавчих документів без
виконання, що позбавило позивача
отримати належний захист своїх прав та
інтересів у правовідносинах, що
виникли у зв'язку із виконанням рішень
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області.

Суд також зазначає, що відповідно до
Положення «Про управління Державної
казначейської служби України у м.
Нікополі Дніпропетровської області»,
затвердженого Наказом Державної
казначейської служби України від 21.11.2011
р. № 120, управління Державної
казначейської служби України у м.
Нікополі Дніпропетровської області є
територіальним органом Державної
казначейської служби України та
відповідно до покладених на нього
завдань: здійснює через систему
електронних платежів Національного
банку України розрахунково - касове
обслуговування розпорядників,
одержувачів бюджетних коштів та інших
клієнтів, операцій з коштами бюджетів;
здійснює відкриття та закриття
рахунків поточного бюджетного періоду,
а також відкриття рахунків наступного
бюджетного періоду; здійснює безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду та
інше.

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі -
Закону України № 1058-IV), облік
надходжень і витрат коштів Пенсійного
фонду здійснюють виконавчі органи
Пенсійного фонду. Кошти Пенсійного
фонду не включаються до складу
Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 76 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», облік надходжень і
витрат коштів Пенсійного фонду
здійснюють виконавчі органи
Пенсійного фонду. Кошти Пенсійного
фонду зараховуються на єдиний рахунок
Пенсійного фонду і зберігаються на
окремих рахунках територіальних
органів Пенсійного фонду в
уповноваженому банку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає,
що фінансування пенсійних виплат та
видатків на утримання органів
Пенсійного фонду України проводиться
не через рахунки відкриті в органах
Казначейства, а через рахунки відкриті
в банках.

Отже, оскільки чинним законодавством
встановлено, що кошти Пенсійного фонду
не включаються до складу Державного
бюджету України, Пенсійний фонд
України самостійно розпоряджається
тими коштами, які обліковуються на його
рахунках і зберігаються на окремих
рахунках територіальних органів
Пенсійного фонду в уповноваженому
банку.

Як свідчить із заперечень, наданих
відповідачем, рахунки Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
не відкриті, тобто, Управління
державної казначейської служби
України у м. Нікополі
Дніпропетровської області не наділено
повноваженнями стягувати кошти із будь
- яких рахунків Управління Пенсійного
фонду України у м. Нікополь та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, так як його
рахунки не відкриті в управлінні
Казначейства (а.с. 28-30).

Суд також зазначає, що у відповідності
до Положення про Державну казначейську
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011,
Державна казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України.

Так, безспірне списання коштів з
рахунків боржника органами
Казначейства здійснюється у
відповідності до Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845
(далі - Порядок № 845).

У абзаці 2 пункту 2 Порядку № 845
зазначено, що боржники - визначені в
рішенні про стягнення коштів
розпорядники (бюджетні установи) та
одержувачі бюджетних коштів, а також
підприємства, установи та організації,
рахунки яких відкриті в органах
Казначейства визначені в рішенні про
стягнення коштів розпорядники
(бюджетні установи) та одержувачі
бюджетних коштів, а також підприємства,
установи та організації, рахунки яких
відкриті в органах Казначейства.

Згідно п.24 Порядку стягувачі, на
користь яких прийняті рішення про
стягнення коштів з рахунків боржника,
подають до органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, документи,
зазначені у п.6 Порядку.

Так, на ім'я боржника - Управління
Пенсійного фонду України в м.Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області в
управлінні казначейства до 01.10.2013 року
було відкрито лише рахунки групи 3719
«Рахунок для зарахування коштів, які
підлягають розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування». З 01.10.2013 року
групу рахунків 3719 адмініструє
Міністерство доходів та зборів
України.

Суд зазначає, що, на момент подання
заяви (13 січня 2014 року) про стягнення
коштів з УПФУ м.Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області ОСОБА_1, в
Управлінні державної казначейської
служби України в м. Нікополі
Дніпропетровської області рахунків
відкритих на ім'я УПФ України
м.Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області не
обліковувалось та не обліковується по
теперішній час. Доказів зворотнього
суду не надано, матеріалами справи не
підтверджено.

В силу ч.3 ст.8 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» кошти, що
надходять від сплати єдиного внеску та
застосування фінансових санкцій
відповідно до цього Закону, не можуть
зараховуватись та не зараховуються до
Державного бюджету України, бюджетів
інших рівнів.

Рахунки відкриті в органі
Казначейства, використовуються
виключно для зарахування коштів
єдиного внеску, а Положенням про рух
коштів не передбачено отримання
фінансування та проведення видатків,
зокрема щодо оплати пенсій, підвищення
пенсій непрацюючим пенсіонерам,
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю.

Фінансування пенсійних виплат та
видатків на утримання органів
Пенсійного фонду України, як
зазначалось раніше, проводиться через
рахунки, відкриті в банках (п.2 ст.76
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV).

Чинним законодавством не передбачено
повноважень органу Казначейства на
здійснення списання коштів з рахунків
боржника, відкритих в інших
банківських установах, натомість такі
права мають органи Державної
виконавчої служби відповідно до
положень ч. 4 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№ 606-ХІV.

Відповідно до п. 9 Порядку № 845, орган
Казначейства повертає виконавчий
документ стягувачеві у разі, коли
виконавчий документ не підлягає
виконанню органом Казначейства.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, відповідачем в листі від 16.01.2014
року № 02-26/147 було роз'яснено позивачеві
причини повернення виконавчих
документів та порядок виконання рішень
саме Державною виконавчою службою
України (а.с. 19).

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач при поверненні позивачеві
без виконання виконавчих листів
№2-а-390/11 від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від
29.10.2012 року діяв у відповідності до
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або боржників № 845, та ним не
були порушені норми Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Оскільки, позивачем обраний
матеріально-правовий спосіб захисту
порушеного права з вимогою щодо
зобов'язання Управління державної
казначейської служби України у
м.Нікополі Дніпропетровської прийняти
до виконання виконавчі листи №2-а-390/11
від 17.01.2013 р. та № 2а-4433/11 від 29.10.2012 року
та приступити до їх виконання, суд
вважає, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Державної казначейської
служби України в м. Нікополі
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева