Справа № 753/5477/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 753/5477/14
у 1-й інстанції: Вовк Є.І.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при
секретарі - Войтковській Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства оборони України на
постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 05 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства оборони України про
перерахування одноразової грошової
допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Міністерства оборони України про
визнання неправомірними рішення
Комісії з розгляду питань, пов'язаних
із призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби
Міністерства оборони України від 03
грудня 2013 року згідно з протоколом №10,
пункту 172 щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги,
призначеної відповідно до ст.ст. 9, 16
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» у розмірі
30-місячного грошового забезпечення,
виходячи з відповідних сум визначених
на момент призначення інвалідності за
аналогічною посадою з відрахуванням
виплаченого.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 05 серпня 2014 року вимоги
адміністративного позову було
задоволено частково.

Відповідач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 22.05.2013 року (яка набрала
законної 14.08.2013 року а.с.36-41, та якою було
зобов'язано відповідача призначити та
здійснити відповідну одноразову
грошову допомогу в розмірі
30-місячногого грошового забезпечення
(а.с.38). 24 жовтня 2002 року позивач був
звільнений з військової служби
Збройних Сил України за станом
здоров'я.

23 січня 2009 року позивач отримав II групу
інвалідності у зв'язку із травмою, яка
пов'язана з виконанням обов'язків
військової служби.

23 січня 2009 року позивач набув право на
отримання одноразової грошової
допомоги відповідно до ст.ст. 9, 16 Закону
України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» від 20 грудня 1991 року та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008
року №499 у розмірі 30-місячного
грошового забезпечення за останньою
посадою на день встановлення
інвалідності.

Крім того, у вказаній постанові
Дарницького районного суду м. Києва від
22.05.2013 року (а.с.37) визначено, що
відповідно до ст.16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», постанови Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року № 499 та за
закріпленого нею Порядку - право на
отримання одноразової грошової
допомоги, у зв'язку з інвалідністю, що
настала після звільнення з військової
служби внаслідок захворювання,
пов'язаного з її проходженням,
починається саме з моменту настання
підстав для отримання цієї допомоги,
тобто в даному випадку саме з моменту
настання інвалідності, а не з моменту
звільнення з військової служби, як на
посилається відповідач.

Проте, відповідно до виписки від 17.01.2014
року позивачу була нарахована сказана
грошова допомога лише в розмірі 26993,52
грн.

При цьому, відповідно до довідки
Пенсійного фонду України розмір
грошового забезпечення за останньою
посадою, з якої було звільнено
позивача, складає 4675 грн. 50 коп. (а.с.62).

Основні засади державної політики у
сфері соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, єдину систему їх соціального та
правового захисту, гарантії
військовослужбовцям та членам їх сімей
в економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
реалізації їх конституційного
обов'язку щодо захисту Вітчизни та
відносини у цій галузі врегульовано
Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII
(далі - Закон № 2011).

Соціальний захист військовослужбовців
- це діяльність (функція) держави,
спрямована на встановлення системи
правових і соціальних гарантій, що
забезпечують реалізацію
конституційних прав і свобод,
задоволення матеріальних і духовних
потреб військовослужбовців відповідно
до особливого виду їх службової
діяльності, статусу в суспільстві,
підтримання соціальної стабільності у
військовому середовищі. Це право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, у старості, а також в інших
випадках, передбачених законом (стаття
1 Закону).

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону
№ 2011-ХІІ, у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності, йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ
визначено, що до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 № 499 затверджений Порядок та
умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб (далі - Порядок №
499).

Пунктом 2 Порядку № 499 встановлено, що
призначення і виплата одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, що сталися після 1
січня 2007 року, здійснюється згідно з
цим Порядком.

Абзацом 7 підпункту 2 пункту 2 Порядку
передбачено, що одноразова грошова
допомога військовослужбовцям та
особам, звільненим з військової служби,
у разі настання інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової
служби, зокрема інвалідам II
виплачується у розмірі 30-місячного
грошового забезпечення.

Абзацом 5 підпункту 4 пункту 2 Порядку №
499 (в редакції, чинній на час настання
інвалідності позивача) встановлено,
зокрема, що грошове забезпечення
визначається для військовослужбовців,
звільнених із служби на день
звільнення виходячи з посадового
окладу, окладу за військовим званням,
відсоткової надбавки за вислугу років.

Тобто, Порядком № 499 деталізовані
загальні підходи щодо компенсаційних
виплат встановлених Законом України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

За таких підстав, відповідач,
визначаючи розмір належної позивачу
одноразової грошової допомоги,
протиправно застосував Порядок № 499,
оскільки його положення суперечать
частині 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, що
має вищу юридичну силу, а отже, розмір
сплаченої відповідачем суми
одноразової грошової допомоги не
відповідає розміру встановленому
статтями 9, 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про часткове задоволення
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства
оборони України залишити без
задоволення, а постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 05 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

В.В.Файдюк

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.