Справа № 813/5579/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2014 року
Справа № 813/5579/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
суддя
секретар судового засідання
представник позивача
представника відповідача
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова про спонукання до вчинення дій
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові, -
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова (надалі
- УПФ) звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові (надалі
-ВВД ФСНВ), в якому просить зобов'язати
відповідача прийняти до відшкодування
витрати пов'язані з виплатою пенсій по
інвалідності в наслідок трудового
каліцтва за період з 01.01.2014 року по
30.06.2014 року на загальну суму 1807,14 грн. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що за рахунок коштів
ПФ України отримали кошти по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва наступні громадяни: ОСОБА_3 за
період : 01.01.2014 по 30.06.2014 на загальну суму
- 900,00 грн., ОСОБА_4 за період: 01.01.2014 по
30.06.2014 на загальну суму - 907,14 грн., що
підтверджується довідками про
виплачені пенсії та розрахунком боргу
на загальну сум 1807,14грн. Сумісною
постановою Управління Пенсійного
Фонду України та Управління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.03р. №5-4/4
затверджено «Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному Фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання», що
встановив механізм погодження та
відшкодування таких витрат. Як на
правову підставу позовних вимог
позивач покликається на норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а також на «Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.
Представник відповідача позов не
визнав, просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
наведених у письмових запереченнях
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази, суд
даючи правову оцінку спірним
правовідносинам виходив з наступного.
З наявних в матеріалах справи списків
осіб, пенсії яких пред'явлені для
відшкодування управлінням Пенсійного
фонду України у Личаківському районі м.
Львова і не прийняті до відшкодування
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові за
період з 01.01.2014 по 30.06.2014 рік та
розрахунку суми боргу встановлено, що
суми не прийнятих до відшкодування
пенсій громадянина ОСОБА_3 за період з
01.01.2014 по 30.06.2014 рік на загальну суму -
900,00 грн.(а.с.6), та громадянина ОСОБА_4 за
період з 01.01.2014 по 30.06.2014 рік на загальну
суму - 907,14 грн.(а.с.6). Дані суми не були
включені відповідачем в акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.01.2014 по 30.06.2014
рік. (вказані особи не перебувають на
обліку у Відділенні виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові, про що
свідчить відповідь від 31 10.2014 за №3942/06
на запит суду від 22.10.2014 року № 813/5579/14).
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697, не врегульовує
спірних правовідносин, що виникли в
цьому випадку, оскільки встановлене
ним правило підписання актів звірки
розрахунків та відшкодування суми
витрат за такими актами має
застосовуватися за відсутності спору.
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних із виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(крім осіб, зазначених у пункті 2 статті
8 цього Закону), у тому числі
добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.
Вказана правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 23.03.2010 року, прийнятій у порядку
провадження за винятковими
обставинами у справі аналогічної
категорії, яка відповідно до ч.1 ст. 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.
Відповідно до ст.13 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у ст.14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та
Згідно з ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
Доказами в адміністративному
судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
за №16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.
Відповідно до статті 4 вищенаведених
Основ, залежно від страхового випадку є
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
Як передбачено статтею 12 зазначених
Основ, спори, що виникають із
правовідносин за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вирішуються в судовому порядку, якщо
законом не встановлено досудовий
порядок їх розгляду.
За пенсійним страхуванням, у
відповідності до ст.25 даних Основ,
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення,
зокрема, пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи
та допомога на поховання пенсіонерів.
Пунктом 4 цієї ж статті визначено, що за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року за
№1105-XIV, з наступними змінами та
доповненнями, закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
За змістом наведеної норми обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров`я
Згідно з абзацом 7 наведеного вище
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.
Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.
Отже страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
Водночас обраний позивачем спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
суд вважає таким, що не відповідає
змісту прав Управління Пенсійного
фонду щодо відшкодування понесених ним
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697, не врегульовує
спірних правовідносин, що виникли в
цьому випадку, оскільки встановлене
ним правило підписання актів звірки
розрахунків має застосовуватися за
У разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на підписання
актів звірки, в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватися вимоги
про стягнення витрат, а не вимоги про
зобов'язання приймати до відшкодування
витрати на виплату пенсій.
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних із виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(крім осіб, зазначених у пункті 2 статті
8 цього Закону), у тому числі
добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.
Вказана правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 23.03.2010 року, прийнятій у порядку
провадження за винятковими
обставинами у справі аналогічної
категорії, яка відповідно до ч.1 ст. 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.
Оскільки орган Пенсійного фонду вимог
про стягнення спірної суми не заявив,
суд немає правових підстав для
зобов'язання Фонду соціального
страхування прийняти до відшкодування
суми пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, виплачену
управлінням ПФУ в Личаківському районі
м Львова гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 за
період з 01.01.2014 по 30.06.2014 рік на загальну
Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м
Львові обрало невірний спосіб захисту
порушеного, на його думку, права, а тому
у задоволенні позовних вимог слід
Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
п о с т а н о в и в :
1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
2. Судові витрати зі сторін не
Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Суддя
Грень Н.М.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 11.11.2014 року.