Справа № 802/3314/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3314/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представників позивача:
Абріна В.Г., Голодюка В.Л.

представника відповідача:
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного акціонерного
товариства "Літинський молочний завод"

до: Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
приватне акціонерне товариство
"Літинський молочний завод" (далі - ПрАТ
"Літинський молочний завод", позивач) з
адміністративним позовом до
Хмільницької об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Хмільницька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що за результатами
позапланової невиїзної документальної
перевірки ПрАТ "Літинський молочний
завод" з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
перерахування (своєчасності
перерахування) сум податку на додану
вартість на спеціальний рахунок
переробного підприємства для виплати
компенсації по податковій декларації з
податку на додану вартість
(спеціальний режим оподаткування
переробного підприємства) за квітень
2014 року податковим органом виявлено
порушення вимог податкового
законодавства, зокрема, положень
підпунктів 10, 13 пункту 1 підрозділу 2
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України.

На підставі виявлених порушень
Хмільницькою ОДПІ 01 вересня 2014 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким ПрАТ
"Літинський молочний завод" збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на додану вартість в розмірі 389209 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з висновками
податкового органу, викладеними у акті
перевірки та, відповідно, і з прийнятим
податковим повідомленням-рішенням,
вважає його протиправними та просить
скасувати.

Представники позивача у судовому
засіданні позов підтримали та,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, та пояснення, надані у
судових засіданнях, просили позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час,
дату та місце його проведення, як
слідує з матеріалів справи,
повідомлявся належним чином.

В матеріалах справи містяться письмові
заперечення представника відповідача
від 10.10.2014р. № 2413, в яких зазначено, що
Хмільницька ОДПІ, приймаючи
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення, діяла згідно із нормами
чинного законодавства на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому адміністративний позов
не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 15 серпня 2014 року
начальником відділу податкового
аудиту Хмільницької ОДПІ Попиком Р.Ю.
проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка ПрАТ
"Літинський молочний завод" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо перерахування
(своєчасності перерахування) сум
податку на додану вартість на
спеціальний рахунок переробного
підприємства для виплати компенсації
по податковій декларації з податку на
додану вартість (спеціальний режим
оподаткування переробного
підприємства) за квітень 2014 року. За
наслідками проведеної перевірки
складено акт №59-22-00424444 від 21.08.2014р.

В ході перевірки виявлено порушення
ПрАТ "Літинський молочний завод" вимог
підпунктів 10, 13 пункту 1 підрозділу 2
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України.

Суть виявлених порушень полягає у тому,
що ПрАТ "Літинський молочний завод"
перераховано суму податку на додану
вартість на спеціальний рахунок
переробного підприємства для виплати
компенсації по поданій 20.05.2014р. за №
до Літинського відділення
Хмільницької ОДПІ податковій
декларації з податку на вартість
(спеціальний режим оподаткування
переробного підприємства) за квітень
2014 року з порушенням терміну
перерахування в розмірі 389209 грн. Не
своєчасно перерахована сума в розмірі
389209 грн. вважається такою, що
використана не за призначенням і
підлягає стягненню до Державного
бюджету.

На підставі виявлених порушень
податковим органом 01 вересня 2014 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
ПрАТ "Літинський молочний завод"
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в розмірі
389209 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Позивач не погоджується з прийнятим
податковим повідомленням-рішенням, а
тому звернувся до суду з вимогою
визнати його протиправним та
скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Так, відповідно до підпункту 10 пункту 1
підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні
положення Податкового кодексу України
у період до 1 січня 2015 року податок на
додану вартість юридичними особами,
які зареєстровані платниками податку
на додану вартість, при здійсненні ними
операцій з постачання власної
виробленої продукції (молока, молочної
сировини, молочних продуктів, м'яса,
м'ясопродуктів, іншої продукції
переробки тварин (шкур, субпродуктів,
м'ясо-кісткового борошна), виготовленої
з поставлених молока або м'яса в живій
вазі сільськогосподарськими
підприємствами, визначеними розділом V
Кодексу, іншими юридичними і фізичними
особами, у тому числі фізичними особами
- підприємцями, які самостійно
вирощують, розводять, відгодовують
продукцію тваринництва, визначену
розділом V Кодексу, справляється з
урахуванням таких особливостей:

перерахування суми податку на додану
вартість на спеціальний рахунок
переробного підприємства для виплати
компенсації здійснюється переробним
підприємством до 15 числа місяця,
наступного за звітним (податковим)
періодом, до спеціального фонду
Державного бюджету України - у строки,
встановлені пунктом 203.2 статті 203
Кодексу.

Для підтвердження перерахування сум
податку на додану вартість на
спеціальний рахунок переробне
підприємство разом з податковою
декларацією з податку на додану
вартість щодо діяльності з постачання
продукції надає реєстр платіжних
доручень про фактично зараховані на
такий спеціальний рахунок кошти за
звітний (податковий) період і виписку
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів з
такого рахунка;

Згідно підпункту 12 пункту 1 підрозділу 2
розділу ХХ Перехідні положення
Податкового кодексу України виплата
компенсації сільськогосподарським
товаровиробникам (юридичним особам за
платіжними дорученнями шляхом
перерахування на їх окремі рахунки,
відкриті в обслуговуючих банках,
фізичним особам - готівкою
безпосередньо з каси переробного
підприємства або згідно з договорами
доручення) здійснюється переробним
підприємством до 20 числа місяця,
наступного за звітним (податковим)
періодом.

Підтвердженням виплати
сільськогосподарським
товаровиробникам компенсації є
Відомості про виплачені суми
компенсації сільськогосподарським
товаровиробникам.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1
підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні
положення Податкового кодексу України
суми податку на додану вартість, не
перераховані на спеціальний рахунок
або перераховані з порушенням терміну,
встановленого цим пунктом, а також суми
компенсації, не виплачені
сільськогосподарським
товаровиробникам або виплачені з
порушенням терміну, встановленого цим
пунктом, вважаються такими, що
використані не за призначенням і
підлягають стягненню до державного
бюджету.

Згідно ст. 203 Податкового кодексу
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Відповідно до п. 123.2 ст. 123 Податкового
кодексу України, використання
платником податків (посадовими особами
платника податків) сум, що не сплачені
до бюджету внаслідок отримання
(застосування) податкової пільги, не за
призначенням та/або всупереч умовам чи
цілям її надання згідно із законом з
питань відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу) додатково до
штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї
статті, - тягне за собою стягнення до
бюджету суми податків, зборів
(обов'язкових платежів), що підлягали
нарахуванню без застосування
податкової пільги. Сплата штрафу не
звільняє таких осіб від
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

Як встановлено актом перевірки та не
заперечується сторонами по справі,
відповідно до інтегрованої картки ПрАТ
"Літинський молочний завод" за 2014 рік
(вид бюджету 75 - "позабюджетний
спеціальний рахунок", платіж 14010110 - "ПДВ
на розвиток МТБ") станом на 01.05.2014р.
рахується переплата в сумі 253655 грн., яка
виникла в результаті перерахування
надлишкових сум податку на додану
вартість на спеціальний рахунок
переробного підприємства для виплати
компенсації ніж задекларованих
платником у декларації з податку на
додану вартість (спеціальний режим
оподаткування переробного
підприємства) за попередні податкові
(звітні) періоди.

Перерахування коштів на спеціальний
рахунок ГУ ДКСУ у Літинському районі №
4822 проведено згідно платіжних
доручень:

№ 2243 від 15.05.2014р. про перерахування
компенсації за молоко на загальну суму
150000 грн. (з поточного рахунку № 1001,
відкритого у Вінницькій філії ПАТ КБ
"ПриватБанк";

№ 1655 від 15.05.2014р. про перерахування
компенсації за молоко на загальну суму
400000 грн. (з поточного рахунку № 4211,
відкритого у АТ "Райффайзен банк
Аваль".

На підтвердження фактично зарахованих
на спеціальний рахунок коштів в сумі
550000 грн. за звітний (податковий) період,
ПрАТ "Літинський молочний завод" надано
копію виписки по рахунку ГУ ДКСУ у
Літинському районі № 4822 за
15.05.2014р., сформовану 07.08.2014р., яка
підтверджує перерахування коштів саме
15.05.2014р.

Тобто, з акту перевірки слідує, що
вказані кошти були виплачені
сільськогосподарським
товаровиробникам, на підтвердження
чого позивачем до матеріалів справи
долучено копії платіжних доручень,
виписку УДКСУ у Літинському району з
казначейського рахунку.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового
кодексу України, строком сплати
податку та збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий додаток чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством.

Таким чином, на виконання вимог пункту 1
підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні
положення Податкового кодексу України,
позивачем грошові кошти в сумі 550000 грн.
за квітень 2014 року були вчасно
перераховані на спеціальний рахунок та
в подальшому виплачено
сільськогосподарським
товаровиробникам, що підтверджується
первинними документами, що долучені до
матеріалів справи.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
від 04 лютого 2014 року (справа № К/800/49610/13).

Разом з тим, вказані обставини не були
враховані органом державної
податкової служби при прийнятті
оскарженого податкового
повідомлення-рішення та сплачені
позивачем суми податку на додану
вартість були включені до оскарженого
рішення для повторного стягнення їх до
Державного бюджету.

Зазначені дії були вчинені
відповідачем без урахування інтересів
товариства, зокрема органом державної
податкової служби не були враховані
негативні наслідки, які спричинить для
позивача подвійна сплата податку.

Пунктами 3, 8 частини 3 статті 2 КАС
України визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

Метою дотримання принципу
пропорційності є досягнення розумного
балансу між публічними інтересами, на
забезпечення яких спрямовані рішення
або дії суб'єкта владних повноважень,
та інтересами конкретної особи,
зокрема вказаний принцип передбачає,
що здійснення повноважень, як правило,
не має спричиняти будь-яких негативних
наслідків, що не відповідало б цілям,
яких заплановано досягти.

На необхідності дотримання принципу
пропорційності при прийнятті рішень
органами державної влади наголошує в
своїх рішеннях Європейський суд з прав
людини, зокрема у справах "Йорданова та
інші проти Болгарії" та "Ліндхайм та
інші проти Норвегії".

Підпунктом 13 пункту 1 підрозділу 2
розділу ХХ Перехідні положення
Податкового кодексу України визначено,
що суми податку на додану вартість, не
перераховані на спеціальний рахунок
або перераховані з порушенням терміну,
встановленого цим пунктом, а також суми
компенсації, не виплачені
сільськогосподарським
товаровиробникам або виплачені з
порушенням терміну, встановленого цим
пунктом, вважаються такими, що
використані не за призначенням і
підлягають стягненню до державного
бюджету.

Вказана норма спрямована на
дисциплінування платників податку на
додану вартість - переробних
підприємств, для яких передбачений
спеціальний режим оподаткування,
запобігає зловживанням платників
податків щодо використання такого
режиму оподаткування.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивачем вживались заходи щодо сплати
податку на додану вартість на
спеціальний рахунок з метою подальшого
його перерахування
сільськогосподарським
товаровиробникам, а також сплати
податку на додану вартість до
Державного бюджету в частині
невиплачених компенсацій.

Враховуючи здійснені позивачем заходи,
прийняття органом державної
податкової служби податкового
повідомлення-рішення щодо повторного
стягнення сум податку до бюджету
спричиняє для підприємства негативні
наслідки, які не відповідають меті, на
досягнення якої спрямована зазначена
норма.

Таким чином, суд вважає, що Хмільницька
ОДПІ, приймаючи оскаржене податкове
повідомлення-рішення діяла без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, та без
дотримання принципу пропорційності, а
тому його необхідно визнати
протиправним та скасувати.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем не доведено
правомірності прийняття оскаржуваного
рішення, відтак позовні вимоги знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню, суд
виходив із того, що відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд зауважує, що в ході судового
розгляду справи позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, в той час, як відповідач не
довів правомірності прийняття ним
рішення, а тому адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору, відповідно до
ст. 94 КАС України, у зв'язку із
задоволенням позову, підлягають
відшкодуванню із Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 01.09.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного акціонерного
товариства "Літинський молочний завод"
судові витраті по сплаті судового
збору в сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович