Справа № 826/13644/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 жовтня 2014 року 15 год. 30
хв. № 826/13644/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом державного підприємства
пансіонату "Русанівка" Національної
академії наук України до виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 08 вересня 2014 року надійшов
позов державного підприємства
пансіонату "Русанівка" Національної
академії наук України (далі - позивач)
до виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (далі -
відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо розгляду клопотання
позивача про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення із земель державної
власності земельної ділянки, площею 1,566
га, розташованої за адресою: місто Київ,
Дніпровський район, вулиця Садова, 17,
для реконструкції, експлуатації та
обслуговування пансіонату "Русанівка"
(далі - дозвіл);

- зобов'язання відповідача надати
позивачу дозвіл.

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню, оскільки бездіяльність
відповідача суперечить нормам
законодавства.

Ухвалою суду від 11 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримала позов
та просила задовольнити його повністю.

Представник відповідача у судові
засідання не прибув, хоча про дати, час
та місце судового розгляду справи
відповідач повідомлений належним
чином, заява про розгляд справи за
відсутності його представника до суду
не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 29 вересня 2014 року судом,
відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), прийнято рішення
про подальший розгляд та вирішення
справи у порядку письмового
провадження, про що відповідача
повідомлено письмово.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача із
письмовим клопотанням від 12 березня 2014
року № 12.03-1/2014ЮР про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою, у якому
просив надати позивачу дозвіл або ж
внести зміни до чинної згоди
Київського міського голови від 19
червня 2007 року № Д-2905 на розроблення
документації із землеустрою, де
замінити вид землекористування з
оренди строком на 5 років на постійне
користування у відповідності до п. "а" ч.
2 ст. 92, ч. 6 ст. 122, ст. 123 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України),
абзацу 2 пп. "а" п. 4 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності".

До вказаного клопотання позивачем
додано відповідний пакет документів.

Станом на час судового розгляду справи
будь-якої відповіді щодо розгляду
клопотання відповідачем позивачу не
надано.

Суд погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову в
частині, виходячи з оцінки наявних у
матеріалах справи доказів, а також
аналізу наступних норм та обставин.

Так, згідно з ч. 1, п. "а" ч. 2 ст. 92 ЗК
України, право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають:
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності.

Відповідно до п. 1.2 розділу 1 статуту
позивача, він є державним
підприємством.

Згідно з ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України
"Про особливості правового режиму
діяльності Національної академії наук
України, галузевих академій наук та
статусу їх майнового комплексу",
об'єкти майнового комплексу
Національної академії наук України та
об'єкти майнового комплексу галузевих
академій наук належать відповідно
Національній академії наук України та
галузевим академіям наук на праві
господарського відання і передаються
ними організаціям, що віднесені до
відання Національної академії наук
України та до відання галузевих
академій наук, на праві оперативного
управління з урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом.

Національна академія наук України,
здійснюючи повноваження з управління
об'єктами майнового комплексу
Національної академії наук України,
забезпечує реалізацію прав держави як
власника цих об'єктів, пов'язаних з
ефективним їх використанням та
розпорядженням у межах, визначених
законодавством України, з метою
задоволення державних та суспільних
потреб.

У матеріалах справи міститься копія
листа Національної академії наук
України від 23 вересня 2008 року №
16/739-40, відповідно до якого, об'єкти
(перераховані у вказаному листі),
розташовані за адресою: місто Київ,
Русанівські сади, Садова, 17, є державною
власністю, обліковуються на балансі
позивача, який розпоряджається ними у
межах наданого йому Національною
академією наук України права
оперативного управління.

Крім того, згідно з довідкою
Національної академії наук України від
30 травня 2013 року № 16/278-21-120, усі
матеріальні та нематеріальні активи,
що обліковуються на балансі
Національної академії наук України та
установ, організацій і підприємств,
віднесених до її відання, є державною
власністю та закріплені за
Національною академією наук України у
безстрокове користування. Національна
академія наук України, здійснюючи
повноваження з управління об'єктами
майнового комплексу Національної
академії наук України, забезпечує
реалізацію прав держави як власника
цих об'єктів.

Національна академія наук України
засвідчує, що будівлі та інженерні
споруди, розташовані за адресою: місто
Київ, Русанівські сади, Садова, 17,
передані на праві оперативного
управління позивачу та обліковуються
на його балансі.

Вказані відомості внесено до Єдиного
реєстру об'єктів державної власності.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12
Закону України "Про управління
об'єктами державної власності", Єдиний
реєстр об'єктів державної власності
(далі - Реєстр) є автоматизованою
системою збирання, обліку, накопичення,
оброблення, захисту та надання
інформації про нерухоме майно, у тому
числі передане в оренду (лізинг),
концесію або заставу, державних
підприємств, установ та організацій, а
також про корпоративні права держави
та державне майно, що не увійшло до
статутного капіталу господарських
структур.

Реєстр формується Фондом державного
майна України за участю центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері статистики,
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
Антимонопольного комітету України,
інших уповноважених органів
управління, а також Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку, на єдиних методологічних
засадах, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. "а" п. 4 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності", у державній
власності залишаються: а) розташовані в
межах населених пунктів земельні
ділянки: на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
державної власності; які перебувають у
постійному користуванні органів
державної влади, державних
підприємств, установ, організацій,
Національної академії наук України,
державних галузевих академій наук; які
належать до земель оборони.

Відповідно до ч. 6 ст. 122, ч.ч. 2, 3 ст. 123 ЗК
України, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації у межах
їхніх територій передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених ч.ч. 4 і 8 цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, передають у власність або
користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як з'ясовано судом у ході розгляду
справи та уже зазначено вище, будь-якої
відповіді щодо розгляду поданого
позивачем письмового клопотання разом
із доданими до нього необхідними
документами відповідачем позивачу не
надано, а саме не видано дозвіл та не
надано мотивовану відмову у його
наданні, що, у свою чергу, є порушенням
норм законодавства.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини,
враховуючи, що відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності своїх рішень, дій та
бездіяльності, не надав суду будь-яких
доказів на обґрунтування
правомірності своїх діянь, а також
будь-яких заперечень проти позову,
тобто не спростування відповідачем
обставин, якими позивач обґрунтовує
позовні вимоги, суд прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позову в частині визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
розгляду клопотання позивача про
надання дозволу.

Поряд з цим, заявлена позивачем вимога
про зобов'язання відповідача надати
позивачу дозвіл, за переконанням суду,
підлягає задоволенню шляхом
зобов'язання відповідача розглянути
клопотання позивача про надання
дозволу та прийняти відповідне
рішення, оскільки видачі дозволу
передує саме розгляд відповідного
клопотання.

При цьому, враховуючи, що вимогу про
зобов'язання відповідача розглянути
клопотання позивача про надання
дозволу та прийняти відповідне
рішення, а саме видати дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або
надати мотивовану відмову у його
наданні, позивачем не заявлено, суд,
керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає
за необхідне вийти за межі позовних
вимог.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України,
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов державного підприємства
пансіонату "Русанівка" Національної
академії наук України до виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню частково.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 267 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) щодо розгляду
клопотання державного підприємства
пансіонату "Русанівка" Національної
академії наук України про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення із земель
державної власності земельної ділянки,
площею 1,566 га, розташованої за адресою:
місто Київ, Дніпровський район, вулиця
Садова, 17, для реконструкції,
експлуатації та обслуговування
пансіонату "Русанівка".

3. Зобов'язати виконавчий орган
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
розглянути клопотання державного
підприємства пансіонату "Русанівка"
Національної академії наук України про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення із земель
державної власності земельної ділянки,
площею 1,566 га, розташованої за адресою:
місто Київ, Дніпровський район, вулиця
Садова, 17, для реконструкції,
експлуатації та обслуговування
пансіонату "Русанівка", та прийняти
відповідне рішення про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки або
надати мотивовану відмову у його
наданні.

4. Позов вимоги в іншій частині залишити
без задоволення.

5. Присудити на користь державного
підприємства пансіонату "Русанівка"
Національної академії наук України
(ідентифікаційний код 05417615) здійснений
ним судовий збір у розмірі 36,54 грн.
(Тридцять шість гривень п'ятдесят
чотири копійки) із Державного бюджету
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України,
зобов'язати виконавчий орган Київської
міської ради у місячний строк із
моменту набрання судовим рішенням
законної сили подати до суду письмовий
звіт про його виконання. Копію звіту
також направити державному
підприємству пансіонату "Русанівка"
Національної академії наук України
(ідентифікаційний код 05417615).

Копії постанови направити (вручити)
сторонам (їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин