Справа № 2-а-1060/11/2107
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-1060/11/2107

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Хоменко В.Г. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги Виконавчого комітету
Генічеської міської ради, ОСОБА_3 на
постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 04 липня 2011 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Генічеської міської ради, ОСОБА_3,
Генічеського державного бюро
технічної інвентаризації про визнання
недійсним акту державної комісії про
прийняття до експлуатації
індивідуального житлового будинку від
10 грудня 2008 року, визнання незаконними
рішень Виконавчого комітету
Генічеської міської ради № 304 від 21
жовтня 2004 року, № 117 від 20 березня 2008
року, № 545 від 18 грудня 2008 року, № 81 від 18
лютого 2009 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради, ОСОБА_3, Генічеського
державного бюро технічної
інвентаризації про визнання недійсним
акту державної комісії про прийняття
до експлуатації індивідуального
житлового будинку від 10 грудня 2008 року,
визнання незаконними рішень
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради № 304 від 21 жовтня 2004 року,
№ 117 від 20 березня 2008 року, № 545 від
18 грудня 2008 року, № 81 від 18 лютого 2009
року.

Постановою Генічеського районного
суду Херсонської області від 04 липня
2011 року позов задоволено. Визнано
незаконними та скасовані рішення
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради № 304 від 21 жовтня 2004 року,
№ 117 від 20 березня 2008 року, № 545 від 18
грудня 2008 року, № 81 від 18 лютого 2009 року.
Визнано недійсним акт державної
комісії від 10 грудня 2008 року про
прийняття до експлуатації
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1, вчинений на ім'я ОСОБА_3

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції,
Виконавчий комітет Генічеської
міської ради та ОСОБА_3 подали
апеляційні скарги, в яких просили
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_4,
наголошуючи, зокрема, на правомірності
прийнятих оскаржуваних рішень.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня
2012 року постанову Генічеського
районного суду Херсонської області від
04 липня 2011 року скасовано. Прийнято
нове рішення, яким позовну заяву
залишено без розгляду, оскільки
позивачем пропущено річний строк
звернення до суду передбачений ст. 99
КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17 липня 2014 року зазначену
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В судове засідання сторони та/або їх
представники не прибули, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
були повідомлені належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявними
в матеріалах справи повідомленнями про
вручення повісток про виклик до суду
(а.с.170-173 т.2).

Від Генічеського державного бюро
технічної інвентаризації надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника (а.с.174
т.2).

Також, від представника позивача
надійшло клопотання про перенесення
розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути у судове
засідання позивача особисто, проте у
заявленому клопотанні не зазначено
жодних об'єктивних обставин щодо
неможливості особистого прибуття
позивача до судового засідання та не
надано жодних підтверджуючих доказів
таким обставинам (а.с.206 т.2).

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Крім того, відповідно до приписів п. 2 ч.
1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що неприбуття у судове засідання
сторін, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає апеляційному
розгляду справи, а також враховуючи, що
представником позивача не зазначено
жодних об'єктивних обставин щодо
неможливості особистого прибуття
позивача до судового засідання та не
надано жодних підтверджуючих доказів
таким обставинам, при наявності
можливості завчасно повідомити суд про
такі обставини та надати відповідні
підтверджуючи докази, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, згідно договору
купівлі-продажу від 01 березня 1990 року
ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 частку
домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.72-73 т.1).

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 11 липня
1997 року встановлений порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 (а.с.7 т.1).

Рішенням Генічеської міської ради від
04 жовтня 2004 року № 475 ОСОБА_3 надано
дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на про
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка) за адресою
АДРЕСА_2, у спільну часткову власність
(а.с.52 т.1).

21 жовтня 2004 року рішенням Виконавчого
комітету Генічеської міської ради
№ 304 ОСОБА_3 погоджено будівництво
житлового будинку розміром 9,5 х 6,5 м
замість старого непридатного до
експлуатації по АДРЕСА_1 (а.с.9 т.1).

22 грудня 2004 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Генічеська видала дозвіл ОСОБА_3 на
виконання будівельних робіт № 15,
відповідно до якого визначена дата
початку будівельних робіт - І квартал
2004 року та дата закінчення - І квартал
2007 року (а.с.11 т.1).

Рішенням Виконавчого комітету
Генічеської міської ради від 20 березня
2008 року № 117 ОСОБА_3 було
продовжено дію дозволу на будівництво
на один рік (а.с.12 т.1).

Рішенням Виконавчого комітету
Генічеської міської ради від 18 грудня
2008 року № 545 затверджено акт державної
комісії про прийняття в експлуатацію
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с.14 т.1).

Рішенням Виконавчого комітету
Генічеської міської ради від 18 лютого
2009 року № 81 затверджені ідеальні
частки та оформлено право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1, відповідно
до якого частка ОСОБА_3 після
перерозподілу була встановлена, як 22/25
частки (а.с.15 т.1).

27 лютого 2009 року МБТІ було
зареєстровано право власності ОСОБА_3
на нерухоме майно - 22/25 частки
домоволодіння по АДРЕСА_1 з формою
власності - приватна спільна часткова
(а.с.17 т.1).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради позивач звернулась до
суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи вимоги ОСОБА_4, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
при прийнятті оскаржуваних рішень
відповідачем не було додержано порядку
встановленого законом щодо проведення
добудови (прибудови) в частині
отримання згоди іншого співвласника
домоволодіння.

При цьому, доходячи вказаного висновку
суд першої інстанції послався на
положення ч. 4 ст. 357 Цивільного кодексу
України.

Колегія суддів не погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до вимог пп. 10 п. б ч. 1 ст. 30,
пп. 9 п. а, пп. 1 п. б ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать, зокрема, надання відповідно
до законодавства дозволу на
спорудження об'єктів містобудування
незалежно від форм власності, видача
забудовникам
архітектурно-планувальних завдань та
технічних умов на проектування,
будівництво, реконструкцію будинків і
споруд, благоустрій територій та
надання дозволу на проведення цих
робіт, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів у
порядку, встановленому законодавством,
облік та реєстрація відповідно до
закону об'єктів нерухомого майна
незалежно від форм власності.

При цьому, згідно вимог п. 1 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2004 року № 1243, чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів полягає у підтвердженні
державними приймальними комісіями
готовності до експлуатації об'єктів
нового будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
будівель і споруд як
житлово-громадського, так і
виробничого призначення, інженерних
мереж та споруд, транспортних
магістралей, окремих черг пускових
комплексів (далі - закінчені
будівництвом об'єкти), їх
інженерно-технічного оснащення
відповідно до затвердженої в
установленому порядку проектної
документації, нормативних вимог,
вихідних даних на проектування.

За результатами роботи державної
приймальної комісії складається акт
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта, який
підлягає затвердженню у 15-денний строк
органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування (п. 27
вказаного Порядку).

Відповідно до п. 29 зазначеного Порядку
датою введення в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата затвердження акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію цього об'єкта органом
виконавчої влади чи органом місцевого
самоврядування, що утворив комісію.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуване позивачем рішення
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради № 304 від 21 жовтня 2004 року
щодо погодження ОСОБА_3 будівництва
житлового будинку розміром 9,5 х 6,5 м
замість старого непридатного
експлуатації по АДРЕСА_1 було прийнято
на підставі акту обстеження вказаного
житлового будинку, яким встановлено, що
зазначений житловий будинок не
відповідає сучасним вимогам і не
придатний до експлуатації (а.с.79 т.1).

Також, з матеріалів справи вбачається,
що будівництво спірного житлового
будинку було здійснено ОСОБА_3 на
підставі дозволу на виконання
будівельних робіт № 15 від 22 грудня 2004
року, виданого Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Генічеська (а.с.11 т.1).

З акту державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта від 10
грудня 2008 року (а.с.109-112 т.1) та
оскаржуваного рішення Виконавчого
комітету Генічеської міської ради від
18 грудня 2008 року № 545, яким був
затверджений вказаний акт, поданий
державною приймальною комісією
вищезазначений акт по формі, змісту і
складу самої комісії відповідає
чинному на той час законодавству,
підписаний головою та усіма членами
комісії, будь-яких заперечень членів
державної приймальної комісії щодо
прийняття в експлуатацію об'єкту в
цілому або в частині не містить, а тому
обґрунтовано був затверджений спірним
рішенням Виконавчого комітету
Генічеської міської ради. Підстав для
відмови в його затвердженні у
відповідача не було.

Як під час розгляду справи в суді
першої інстанції, так і під час
апеляційного розгляду, позивачем не
зазначено, а судом не встановлено
порушень державних будівельних норм,
які були припущені під час будівництва,
а також не зроблено висновків щодо
невідповідності висновків акту
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта від 10 грудня 2008
року державним будівельним нормам.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що в результаті проведення вказаних
робіт працівниками БТІ встановлено, що
тепер спірне домоволодіння
збільшилось та оскільки ОСОБА_3
користується значно більшою частиною
спірного домоволодіння, було здійснено
перерахунок часток у праві власності
на це домоволодіння.

В зв'язку з чим Генічеське БТІ склало
висновок про зміну ідеальних часток у
праві власності на спірне
домоволодіння: ОСОБА_3 - з 1/4 на 22/25, а
ОСОБА_4 - з 3/4 на 3/25, і передало зазначені
документи Виконавчому комітету
Генічеської міської ради, який своїм
рішенням від 18 лютого 2009 року встановив
нові ідеальні частки співвласників
спірного домоволодіння.

Зазначені дії Генічеського БТІ та
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради відповідають Тимчасовому
положенню про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року, та
Інструкції щодо проведення поділу,
виділу та розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального майна України від
18 червня 2007 року.

З вищенаведеного вбачається, що при
прийнятті оскаржуваних рішень
відповідачами було дотримано порядок
прийняття такого роду рішень, вчинено
дії у межах наданих їм повноважень та у
спосіб, що передбачений чинним на той
час законодавством, а тому колегія
суддів вважає, що доводи позивача щодо
неправомірності прийнятих рішень є
необґрунтованими та безпідставними, а
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи.

Також, вирішуючи спірне питання,
колегія суддів наголошує, що згідно із
ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Однак, доходячи висновку щодо
наявності підстав для задоволення
заявлених позивачем вимог, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, що
оскаржувані рішення порушують права
позивача.

Так, колегія суддів вважає, що
апелянтом вірно наголошено, що
рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 11 липня 1997 року
встановлено між колишніми
співвласниками порядок користування
земельною ділянкою.

Доказів, що колишні співвласники
спірного домоволодіння проти
зазначеного порядку заперечували,
позивач суду не надала, що виключає
необхідність її згоди, як нового
власника з 2004 року, на проведення
перебудов і добудов.

Також, як вірно наголошено
відповідачем, кожен із співвласників
мав на праві власності окреме
індивідуально визначене майно,
оскільки попередні власники майна
здійснювали роздільно будівництво та
набували окремо право власності на
кожен із двох житлових будинків та на
окремо відведеній земельній ділянці,
тобто був проведений реальний поділ
майна ще при будівництві, що
підтверджується копіями матеріалів з
інвентаризаційної справи (а.с.31-69 т.2).

Крім того, колегія суддів зазначає, що
зміна розміру часток позивача у
спільній частковій власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1, не означає
фактичного зменшення розміру
належного їй майна, оскільки частка
іншого співвласника збільшилась за
рахунок погоджених прибудов шляхом
збільшення площі майна.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції при розгляді справи
порушено норми матеріального права, не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, що в свою чергу
призвело до неправильного вирішення
справи, колегія суддів вважає, що
судове рішення, відповідно до вимог п. 4
ч. 1 ст. 202 КАС України, підлягає
скасуванню з прийняттям по справі
нової постанови про відмову у
задоволенні позивних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Виконавчого
комітету Генічеської міської ради,
ОСОБА_3 на постанову Генічеського
районного суду Херсонської області від
04 липня 2011 року - задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 04 липня
2011 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Генічеської міської ради, ОСОБА_3,
Генічеського державного бюро
технічної інвентаризації про визнання
недійсним акту державної комісії про
прийняття до експлуатації
індивідуального житлового будинку від
10 грудня 2008 року, визнання незаконними
рішень Виконавчого комітету
Генічеської міської ради № 304 від 21
жовтня 2004 року, № 117 від 20 березня 2008
року, № 545 від 18 грудня 2008 року,
№ 81 від 18 лютого 2009 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради, ОСОБА_3, Генічеського
державного бюро технічної
інвентаризації про визнання недійсним
акту державної комісії про прийняття
до експлуатації індивідуального
житлового будинку від 10 грудня 2008 року,
визнання незаконними рішень
Виконавчого комітету Генічеської
міської ради № 304 від 21 жовтня 2004 року,
№ 117 від 20 березня 2008 року, № 545 від 18
грудня 2008 року, № 81 від 18 лютого 2009 року
- залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/