Справа № 809/2029/-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.
Справа № 876/12622/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.09.2013 р. по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

04.07.2013 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП
ОСОБА_1.) звернувся в суд з позовом до
відповідача - Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.03.2013
року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства позивача за період з
01.01.2009р. по 31.12.2011р., оформлену Актом за
№1531/17-2/НОМЕР_1 від 28.02.2013 року.

За наслідками перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
18.03.2013 року № про визначення
податкового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на загальну суму
166 965,10 грн., в тому числі основного
платежу в сумі 146235,10 грн., та 20730 грн.,
штрафних санкцій.

Позивачем подавалися скарги на
зазначене податкове
повідомлення-рішення до ДПС в
Івано-Франківській області та
Міністерства доходів і зборів України
однак за наслідками розгляду скарг,
податкове повідомлення-рішення №
від 18.03.2013 року залишено без змін а
скарги без задоволення.

ФОП ОСОБА_1 вважає дане податкове
повідомлення-рішення безпідставним,
необґрунтованим та незаконним. Позивач
зазначає, що податковим органом
порушено вимоги п.102.1 ст.102 Податкового
кодексу України щодо періоду
проведення перевірки. На думку
позивача, оскільки перевірка
проводилась в 2013 року то перевіряємим
періодом 1095 днів має бути період з
01.01.2010 по 31.12.2012 року, а не з 01.01.2009 року по
31.12.2011 року, а тому встановлювати
будь-які порушення за 2009 рік податковий
орган не мав права.

З огляду на що, перевищення обсягу
виручки буде за наслідками звітного 2010
року, а не 2009 року.

Також позивач звертає увагу на невірне
застосування податковим органом п.п.4.2
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» при визначенні
зобов'язань за 2010 рік, оскільки дана
норма застосовується до суб'єкта
підприємницької діяльності, що
перебуває на загальній системі
оподаткування, а позивач в 2010 році
перебував на спрощеній системі.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.09.2013 р. в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив позивач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі (аналогічних тим, що
були наведені у позовній заяві).
Просить скасувати постанову та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін, з
наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, у відповідності до Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_2 (а.с.63), фізична
особа-підприємець - ОСОБА_1
зареєстрований 13.04.1995 року виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради. На момент проведення перевірки
позивач здійснював діяльність на
підставі сплати єдиного податку згідно
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року за
№727/98, вид діяльності - перевезення
пасажирів.

У період з 15.02.2013 року по 21.02.2013 року на
підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1
ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 та п.82.2 ст.82
глави 8 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року та відповідно до наказу ДПІ
у м.Івано-Франківську від 04.02.2013 року
№231 (а.с.7), головним державним
податковим ревізором-інспектором
відділу податкового контролю фізичних
осіб управління оподаткування
фізичних осіб Кердяк М.Й. проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009р. по
31.12.2011р. за результатами якої складено
акт № 1531/17-2/НОМЕР_1 від 28.02.2013 року.
(а.с.9-36).

За результатами проведеної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за
період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року,
встановлено порушення вимог п.44.1, п.44.3,
п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу
України; порушення ст.1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», ст.13, 14 Декрету КМУ
«Про прибутковий податок з громадян»,
ст.13, 14 Інструкції «Про прибутковий
податок з громадян», затвердженої
наказом ГАПІ України від 21.04.1993 року №12,
п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003 року
№889-IV «Про податок з доходів фізичних
осіб», в результаті чого донараховано
податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 2010-2011рр.,
в розмірі 176323,45 грн., а саме: за 2010р. в
розмірі 48969,45 грн., за 2011р. в розмірі
127354,00 грн.

До висновку про порушення ФОП ОСОБА_1
вимог податкового законодавства
відповідач дійшов виходячи з
наступного.

Так, з метою підтвердження
достовірності даних, наведених в
звітах фізичної особи-платника єдиного
податку за 2009-2011рр., фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, було
направлено запит про надання
інформації від 15.11.2012р. №20612/10/17-423/8202,
проте відповіді не отримано.

Для підтвердження відомостей стосовно
відносин з контрагентами податковим
органом направлено запити на
проведення зустрічних звірок:
№4258/7/17-422/7218 від 22.10.2012р. по ПРАТ «ВОПАС»
(код ЄДРПОУ 3113130), м.Луцьк.

Для проведення зустрічної звірки по
господарських відносинах ПРАТ «ВОПАС»
з ФОП ОСОБА_1, на запит органу Луцької
ОДПІ Волинської області від 01.11.2012р.
№14697/10/22-707 було надано розшифровку
наданих послуг за період з 01.01.2009р. по
31.12.2011р. Зокрема, на виконання
укладеного між ПРАТ «ВОПАС» та ФОП
ОСОБА_1, договору про надання послуг
№554/11 від 29.04.2011р., виписано накладні за
період з 2009 по 2011 рр.

Як відображено в акті перевірки, ДПІ в
Надвірнянському районі направлено
листом №4875/7/23-010 від 15.11.2012р., довідку
про результати зустрічної звірки ТзОВ
ТВФ «Нафтотранссервіс» по
взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1, за
період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. (а.с.94-95).

Згідно наданої відповіді №01/481 від
14.11.2012р., вбачається, що між ФОП ОСОБА_1,
та ТзОВ ТВФ «Нафтотранссервіс»
укладено договір №06/27 від 27.06.2008р., що
підтверджує проведені
взаєморозрахунки між ними згідно
банківських виписок № Тс-0000003 від
06.01.2009р., № Тс-0000013 від 16.01.2009р., № Тс-0000033
від 02.02.2009р., № Тс-0000048 від 16.02.2009р.

Також судом встановлено, що згідно
даних, відображених у звітах платника
єдиного податку, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1,
задекларований обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) за
2009р., в розмірі 462578,00грн., а фактично
отримано виручки в розмірі в розмірі
539185,40 грн., чим порушено ч.1 ст.1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» в редакції 03.07.1998р. за
№727/98.

Так, 18.03.2013 року на підставі
вищевказаного акту перевірки
відповідачем, винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються фізичними особами за
результатами річного декларування на
166965,10 грн., з них за основним платежем
146235,10 грн., та штрафні санкції - 20730,00 грн.
(а.с.52).

Колегією суддів встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 скористався можливістю
адміністративного оскарження
податкового повідомлення-рішення до
вищестоящого органу. Так, 27.05.2013 року
рішенням Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області №25/10/10-319/127/314 скаргу позивача
про перегляд та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.03.2013
року залишено без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін (а.с.53-56).
Згідно рішення Міністерства доходів і
зборів України №2326/13/99-99-10-01-03-14 від
25.06.2013 року скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1залишено без
задоволення.(а.с.57-61).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» в
редакції 03.07.1998р. за №727/98 (надалі Указу)
спрощена система оподаткування
запроваджується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис.грн., мають право
обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання
Свідоцтва про сплату єдиного податку.

Згідно ст.2 Указу, фізична особа -
платник єдиного податку сплачує єдиний
податок у фіксованому розмірі, який
встановлюється місцевими радами за
місцем державної реєстрації цього
платника залежно від виду діяльності в
межах від 20 до 200 грн. на місяць і розмір
єдиного податку не залежить від
результатів підприємницької
діяльності, тобто від розміру чистого
доходу при умові, що обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) не перевищує 500 тис. грн. на
календарний рік.

Відповідно до абз. 5 ст.1 Указу
встановлено, що виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок,
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

В звіті суб'єкта малого підприємництва
- фізичної особи - платника єдиного
податку обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) за звітний
квартал відображається наростаючим
підсумком з початку терміну дії
Свідоцтва про сплату єдиного податку в
календарному році.

В судовому засіданні встановлено, та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами (а.с.92-100 та а.с.106), що
фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
отримав у 2009р. виручку в розмірі понад
500 тис.грн., а саме в розмірі 539185,40 грн. (в
ІV кв.2009р. перевищив 500 тис.грн.).

З огляду на викладене, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
позивач повинен був з І кв. 2010р. перейти
на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності. Такий перехід
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
здійснений не був і до кінця 2009р. та у 2010
-2011рр. він перебував на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності.

Крім того, декларації про доходи до ДПІ
в м.Івано-Франківськ за ІV кв. 2009р., 2010р.,
2011р., фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, не подано, чим порушено п.19.1 ст.19
Закону України від 22.05.2003р. №889-IV «Про
податок з доходів фізичних осіб», п. 177.5
ст.177 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VІ.

Згідно ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" та ст.13 Інструкції Про
прибутковий податок з громадян ("Про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю"), затвердженої наказом ГДПІ
України від 21.04.1993р. №12, зареєстрованої
в Мін'юсті 09.06.1993р. зі №64 (із змінами та
доповненнями) оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручкою у грошовій та натуральній
формі) документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами
відсотках до валового доходу,
наведеними в додатку №6 до Інструкції.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 р. ІV
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VІ «Об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка грошовій та не грошовій формі)
і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця».

Згідно п. 177.4 ст.177 р. ІV Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI (із змінами та доповненнями) до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Витрати, понесені підприємцем при
здійсненні діяльності за 2009р. та 2010р.
документально не підтверджені та
враховані перевіркою згідно діючих
норм (45% від валового доходу),
затверджених наказом Головної
державної податкової інспекції
України 18.01.1993р. №36-32 та наведених у
додатку №6 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої Наказом ГДПІ України від
21.04.1993р. №12 та становлять за ІVкв.2009р. -
17633,43,0 грн., за 2010р.- 267106,05 грн.

Так, в ході перевірки податковим
органом встановлено, що чистий доход за
ІV кв. 2009р. становить 21551,97 грн., за 2010р.
становить 326515,28 грн., за 2011р. становить
762425,45 грн., чим порушено ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» №13-92
від 26.12.1992р. із змінами та доповненнями,
ст. 13 Інструкції Про прибутковий
податок з громадян ("Про оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю"),
затвердженої наказом ГДПІ України від
21.04.1993р. № 12, зареєстрованої в Мінюсті
09.06.1993р. за №64 із змінами та
доповненнями, п.19.1 ст.19 Закону України
від 22.05.2003р. №889-ІV «Про податок з
доходів фізичних осіб» зі змінами та
доповненнями, п.177.2 , п.177.4 ст.177 р. ІV
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VІ.

Згідно вимог IV розділу (ст.13-14) Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. №13-92, ст.13-ст.14 Інструкції «Про
прибутковий податок з громадян»,
затвердженої наказом ДПА України від
21.04.1993р. №12, зареєстрованої в Мінюсті
09.06.1993р. за №64, та за ставкою податку з
доходів вказаною в п.7.1 ст.7 Закону
України від 22.05.2003р. №889-ІV "Про податок з
доходів фізичних осіб" ст.177
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VІ - проведено
розрахунок податку з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності за 2009-2011рр.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1,
податковим органом правомірно
донараховано податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за період 2010-2011 рр., в сумі 146
235,10 грн., в т.ч. за 2010р. в розмірі 63315,40
грн., за 2011р. в розмірі 82919,70 грн., та
застосовано штрафні санкції в розмірі
25% в сумі - 20730,0 грн.

Щодо посилань апелянта про порушення
відповідачем при проведені перевірки
ст. 102 Податкового кодексу України,
колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 102.1 ст. 102 Податкового кодексу
України встановлено, що контролюючий
орган, крім випадків, визначених
пунктом 102.2 цієї статті, має право
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків у
випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Як наслідок, перебіг строку давності
(1095 днів) починається з наступного за
останнім днем граничного строку
подання податкової звітності. Оскільки
податкова звітність, позивачем не
подавалась, податковим органом
правомірно нараховано грошове
зобов'язання та штрафні санкції, так як
у відповідності до п. 102.2. ст. 102
Податкового кодексу України,
передбачено, що грошове зобов'язання
може бути нараховане або провадження у
справі про стягнення такого податку
може бути розпочате без дотримання
строку давності, якщо податкову
декларацію за період, протягом якого
виникло податкове зобов'язання, не було
подано.

Тому, колегією суддів не встановлено
порушень податкового законодавства
ДПІ у м. Івано-Франківську при
здійсненні перевірки позивача, які на
його думку мали місце. Висновки
викладені в акті перевірки
відповідають обставинам встановленим
під час здійснення перевірки.
Наявність порушень чинного
законодавства, які висвітлені в акті
перевірки, позивачем не спростовано.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В силу ч.ч.1-3 ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Так, суд апеляційної інстанції оцінив
наявні у матеріалах справи належні та
допустимі письмові докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні та прийшов до висновку, що
відповідач приймаючи податкове
повідомлення-рішення № від 18.03.2013
року діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та нормами
чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205,
ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 18.09.2013 р. по
справі № 809/2029/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик