Справа № 761/24865/14-а
Суддя: Кравець Д. І.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/575/2014
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві Михайлюка Руслана Івановича про
скасування постанови та закриття
провадження в справі про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звертаючись з
адміністративним позовом до суду,
просить скасувати постанову Серія ПС1
№ 105093 від 12 серпня 2014 року (надалі -
постанова) по справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(надалі - КУпАП), винесену відносно
нього інспектором ДПС ДАІ
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві Михайлюком Р.І., а провадження в
справі про адміністративне
правопорушення закрити.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12
серпня 2014 року відносно нього
відповідачем була винесена постанова,
згідно якої він начебто порушив вимоги
п.п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху
(надалі - ПДР), а саме - начебто допустив
зупинку транспортного засобу ближче 10
метрів від краю перехрещуваних
проїзних частин. Проте, позивач
зазначає, що винних дій він не вчиняв,
оскільки зупинка транспортного засобу
у нього була вимушена, з невідомих для
нього причин, а саме, двигун автомобіля
несподівано вимкнувся і відповідно
автомобіль зупинився. При цьому, всі
дії позивача завести двигун були
марними, а тому, для уникнення
аварійної ситуації на дорозі, позивач
прийняв рішення здійснити вимушену
зупинку на боковій частині дороги, щоб
не заважати іншим учасникам дорожнього
руху.

Разом з тим, при винесені оскаржуваної
постанови інспектором не було
враховано дані обставини, як і
положення п.п. 9.9 «а» та 15.4 ПДР, де
передбачається можливість вимушеної
зупинки, зокрема, положення п.п. 15.14 ПДР
зобов'язують водія у разі вимушеної
зупинки в місці, де зупинку заборонено,
вжити всіх заходів, щоб прибрати
транспортний засіб, а за неможливістю
це зробити - діяти згідно з вимогами п.п.
9.9-9.11 ПДР. Крім того, відповідачем не
було проведено вимірювання відстані
від автомобіля позивача до краю
перехрещуваних проїзних частин, а отже
стверджувати, що там було менше 10
метрів відповідач не мав права.

На підставі зазначеного, позивач
вважає, що ним не було вчинено
адміністративне правопорушення, а
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є
незаконним.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав до суду заяву, в якій просить
справу розглядати у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За вказаних обставин, враховуючи те, що
позивач подав до суду заяву, в якій
просить справу розглядати у його
відсутність, а відповідач в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 22 липня 2014 року
інспектором ДПС ДАІ Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві Михайлюком
Русланом Івановичем складено протокол
серії АВ2 № 494786 про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП, відносно ОСОБА_1, згідно якого
позивач близько 17 годин 00 хвилин,
керуючи автомобілем «Кіа», державний
номерний знак НОМЕР_1, по вул. Уборевича,
3, в м. Києві, здійснив зупинку
транспортного засобу ближче 10 метрів
від краю перехрещуваної проїзної
частини, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР (а.с. 4).

На підставі даного протоколу 12 серпня
2014 року інспектором ДПС ДАІ
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві Михайлюком Р.І. винесено
постанову серії ПС1 № 105093 від 12 серпня
2014 року по справі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1, згідно
якої останнього визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 5).

Виходячи зі змісту адміністративного
позову, позивач вважає, що постанова
серії ПС1 № 105093 від 12 серпня 2014 року, яка
була винесена відповідачем, є
незаконною, оскільки він правил
дорожнього руху не порушував і тому
позивач просить дану постанову
скасувати, а провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно нього закрити.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
постанови про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності, до
неї додається тільки протокол по
справі про адміністративне
правопорушення. Тому, суд, враховуючи
письмові пояснення позивача, приходить
до висновку, що вчинення позивачем
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення не підтверджується
жодним доказом, окрім протоколу про
адміністративне правопорушення,
складеного відповідачем.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
протоколі про адміністративне
правопорушення позивач в графі «по
суті порушення пояснюю» вину у
вчиненні правопорушення не визнавав та
зазначив «з порушенням не згоден,
пояснення дам при розгляді справи».

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП
доказами по справі є також пояснення
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, у
постанові винесеній відповідачем не
наведено будь-якої оцінки вказаних
пояснень, не наведено доказів, які б їх
спростовували.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Як
вбачається з матеріалів справи,
відповідач проти позову заперечень не
надав.

Згідно з ч. 6 ст. 71 КАС України, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надає докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні матеріали, суд вважає, що з боку
ОСОБА_1 порушень, передбачених ч. 1 ст. 122
КУпАП, не вбачається, а тому в його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю за
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 КУпАП
орган (посадова особа) при розгляді
скарги на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: залишає
постанову без зміни, а скаргу без
задоволення; скасовує постанову і
надсилає справу на новий розгляд;
скасовує постанову і закриває справу;
змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 162 КАС України, діючи в
межах наданих адміністративному суду
повноважень, проаналізувавши наведені
позивачем доводи, оцінивши наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що оскільки відповідачем не
надано до суду жодного доказу, яки й би
підтверджував правомірність його
рішення та спростовував доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС
ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в
м. Києві Михайлюка Руслана Івановича
про скасування постанови та закриття
провадження в справі про
адміністративне правопорушення
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 122, 247, 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2,
10, 11, 70, 71, 128, 159-163, 167, 1712 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Постанову серії ПС1 № 105093 від 12 серпня
2014 року по справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1
інспектором ДПС ДАІ Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві Михайлюком
Русланом Івановичем, - визнати
протиправною та скасувати.

Провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно
ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя: