Справа № 872/12461/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2014 року

справа № 811/1610/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (Устинівське відділення)

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року у справі №811/1610/13-а за позовом Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№37)» до Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (Устинівське відділення) про скасування податкових повідомлень - рішень,-

в с т а н о в и в :

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№37)" податковим органом неправомірно, без належних на те підстав встановлено порушення позивачем приписів Закону України „Про податок на додану вартість", Закону України „Про фіксований сільськогосподарський податок", а також Податкового кодексу України та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року адміністративний позов задоволено:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Долинська міжрайонна державна податкова інспекція Кіровоградської області Державної податкової служби, відповідач, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перевіркою ДП "Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№37)" встановлено відсутність у позивача права на перебування у статусі платника фіксованого сільськогосподарського податку та суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, оскільки позивач у своїй діяльності використовує земельну ділянку, яка належить на праві постійного користування установі ІК 305/37. За таких умов відповідач вважає, що ним законно та обґрунтовано винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (а.с.78-80).

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 10.12.2012 року по 18.12.2012 року посадовими особами Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби було проведено виїзну позапланову документальну перевірку Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№37)» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 30.09.2012 року, за результатами якого складено акт №119/16-0/08680264 від 25.12.2012 року.

Перевіркою встановлено, зокрема, такі порушення:

п.4.1 пп. 4.1.1 п. 4.1. ст.. 4, п. 5.1 пп. 5.2.1 пп. 5.2.5 п. 5.2 пп. 5.6.1 п. 5.6, пп.5.7.1 п. 5.7 п. 5.9 ст. 5 пп.8.2. п. 8.2 п. 8.3 п. 8.6 ст. 8 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР» «Про оподаткування прибутку підприємств» ( в редакції Закону України №283/97 – ВР від 22.05.97) (із змінами та доповненнями), п. 135.1 ст. 135, ст.. 137, п. 135.2 ст. 135, пп. 138.1.1

п. 138.1 п. 138.8 пп. 138.8.5 п. 138.8 пп. 138.8.5 п. 138.8 п. 138.10 ст. 138 занижено податок на прибуток на загальну суму 26 295 грн., в т.ч. за рахунок:

заниження податку на прибуток на суму 158 881 грн., в т.ч. по періодах:

І квартал 2011 року на суму 26 295 грн.,

І квартал 2012 року на суму 71 821 грн.,

ІІ квартал 2012 року на суму 60 765 грн..

завищення податку на прибуток за ІІІ квартал 2012 року на суму 132 586 грн.,

ст.. 1, ст.. 3 Закону України від 17.12.1998 року №320-ХІУ «Про фіксований сільськогосподарський податок» (із змінами та доповненнями), п. 302. 1 ст. 302 податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого завищено фіксований сільськогосподарський податок за період з 01.01.10 р. по 30.09.2012 року на суму 70 679,32 грн., в т.ч. по періодах:

2010 р. на суму 25 995,50 грн.,

2011 р. на суму 25 995,50 грн.

9 місяців 2012 року на суму 18 688,32 грн..

Ст.. 8п. 11.21 ст. 11 пп. 3.1.1, п. 3.1 ст. 3, пп.7.3.1, п. 7.3 ст.7 пп. 7.4.1 пп. 74.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями), п. 187.1 ст. 187 п. 188.1 ст. 188, ст.. 192 п. 201.4 п. 201.6 ст. 201, п. 198.1 п. 198.2 п. 198. 3 п. 198.6 ст. 198 , ст.209 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІУ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 357 262 грн., в т.ч. за рахунок:

завищення податку на додану вартість у вересні 2010 року на суму 23 369 грн..

заниження податку на додану вартість на загальну суму 380 631 грн, в тому числі

жовтень 2009 року на суму 1 153 грн.,

листопад 2009 року на суму 778 грн.,

грудень 2009 року на суму 4 137 грн.,

лютий 2010 року на суму 1 219 грн.,

березень 2010 року на суму 531 грн.,

квітень 2010 року на суму 3 961 грн.,

травень 2010 року на суму 6 118 грн.,

червень 2010 року на суму 7 149 грн.,

липень 2010 року на суму 7 193 грн.,

серпень 2010 року на суму 31 848 грн.,

грудень 2010 року на суму 27 568 грн.,

вересень 2011 року на суму 1 611 грн.,

грудня 2011 року на суму 13 002 грн.,

січень 2012 року на суму 10 784 грн.,

лютий 2012 року на суму 49 120 грн..

березень 2012 року на суму 34 668 грн.,

серпень 2012 року на суму 123 756 грн.,

вересень 2012 року на суму 56 035 грн..

На підставі висновків акту перевірки, серед інших, податковим органом прийнято податкові повідомлення – рішення:

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано вимоги чинного податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності було правомірно оприбутковано суми податку на додану вартість та податку на прибуток за спеціальним режимом оподаткування. Отже, оскаржувану податкові повідомлення – рішення носять протиправний характер та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки, фактично, підставою для визначення грошових зобов’язань за основним платежем з податку на додану вартість та податку на прибутку стала відсутність, на думку податкового органу, належного підтвердження наявності у позивача власних земельних ділянок для здійснення сільськогосподарської діяльності.

За таких обставин, відповідач вважає безпідставним перебування ДП „Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 37)" у правовому статусі платника фіксованого сільськогосподарського податку та на спеціальному режимі оподаткування ПДВ у перевірений податковим органом період та наголошує, що з жовтня 2009 року позивач мав бути платником податку на прибуток та податку на додану вартість на загальних підставах.

Однак, з таким висновком податкового органу неможливо погодитись з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 1 Закону України „Про фіксований сільськогосподарський податок" особи можуть бути зареєстровані як платники вказаного податку, якщо вони є, зокрема, сільськогосподарськими підприємствами різних організаційно-правових форм, передбачених законами України, селянські та інші господарства, які займаються виробництвом (вирощуванням), переробкою та збутом сільськогосподарської продукції, у яких сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 3 вказаного Закону об'єктом оподаткування для платників фіксованого сільськогосподарського податку (далі - платники податку) є площа сільськогосподарських угідь, переданих сільськогосподарському товаровиробнику у власність або наданих йому у користування, в тому числі на умовах оренди, а також земель водного фонду, які використовуються рибницькими, рибальськими та риболовецькими господарствами для розведення, вирощування та вилову риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах).

При цьому, за змістом частини другої статті 1 зазначеного Закону фіксований сільськогосподарський податок сплачується в рахунок таких податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на прибуток підприємств; плати (податку) за землю; комунального податку; збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету; плати за придбання торгового патенту на здійснення торговельної діяльності; збору за спеціальне водокористування.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при визначені оподатковуваного прибутку, визначені ст.139 ПК України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського і лісового господарства та рибальства передбачений статтею 209 ПК України, відповідно до п. 209.1 якого резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Пунктом 209.6 ст. 209 ПК України передбачено, що сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 209.7 ст. 209 ПК України передбачено, що сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1-24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Згідно з пунктом 302.1 статті 302 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

При цьому, відповідно до пункту 307.1 статті 307 Податкового кодексу України платники податку не є платниками таких податків і зборів:

а) податку на прибуток підприємств;

б) земельного податку (крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення сільськогосподарського товаровиробництва);

в) збору за спеціальне використання води;

г) збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності (у частині провадження торговельної діяльності).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що право на формування податкових зобов’язань з податку на додану вартість та податку на прибуток при спеціальному сільськогосподарському режимі оподаткування та виникнення відповідних пільг щодо його плати та використання пов’язане з фактичним виробленням та обсягом виробленої сільськогосподарської продукції.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ДП „Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 37)" є юридичною особою, заснованою на державній власності, та входить до сфери управління Державного департаменту України з питань виконання покарань. Відповідно до Свідоцтва № 200059711 Підприємство є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

У відповідності до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України основними видами діяльності Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Устинівського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області" є, зокрема, вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (01.11), вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (01.13), розведення великої рогатої худоби молочних порід (01.41), допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), оптова торгівля молочними продуктами, яйцями і харчовими оліями та жирами (46.33), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

У відповідності до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов’язки переходять до правонаступників.

Правонаступництвом, в розумінні чинного законодавства, перехід майна та повного обсягу прав та обов’язків від юридичної особи, що припиняється до юридичної особи правонаступника.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснює свою сільськогосподарську діяльність, шляхом фактичного користування земельною ділянкою, що була надана у постійне користування установі ІК 309/37, правонаступником якої він є.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що частка сільськогосподарського товаровиробництва у позивача у перевірений період була нижчою за 75 відсотків.

Вказане, на думку суду першої інстанції, свідчить про достатність умов для здійснення оподаткування податку на додану вартість та податку на прибуток за спеціальним режимом оподаткування сільськогосподарських підприємств з використанням власних, а також на давальницьких умовах, в діяльності яких питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем необґрунтовано зроблено висновок про протиправне перебування позивача у статусі платника фіксованого сільськогосподарського податку у перевірений період та про донарахування йому у зв'язку з цим податкового зобов'язання і штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про правомірність формування позивачем власної податкової звітності з ПДВ та податку на прибуток при спеціальному режимі оподаткування за рахунок господарської діяльності з використанням земельної ділянки на постійній основі, як правонаступник припиненого державного підприємства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Долинської міжрайонної державної податкової інспекції в Кіровоградській області Державної податкової служби (Устинівське відділення) – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року у справі №811/1610/13-а – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим