Справа № 825/2768/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2768/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Києві апеляційну
скаргу Чернігівської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів
Чернігівської області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Чернігівської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів
Чернігівської області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі - Позивач) звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Чернігівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів Чернігівської
області (далі - Відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.06.2014 року
№.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з»явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду повідомлені належним чином
відповідно до вимог ст.35 КАС України.

Відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Позивач є фізичною особою-підприємцем
та перебуває на податковому обліку у
Відповідача.

Відповідачем проведено камеральну
перевірку податкової декларації
Позивача з питань своєчасності сплати
єдиного податку протягом 2013 року, за
результатами якої складено акт від
10.04.2014 року №124/17-121.

В ході перевірки контролюючим органом
виявлено порушення Позивачем вимог
п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України
(далі - Кодекс), а саме: сума єдиного
податку за жовтень 2013 року (строк
сплати 20.10.2013 року) сплачена 21.10.2013 року,
а сума єдиного податку за грудень 2013
року (строк сплати 20.12.2013 року) не
сплачена.

13.06.2014 року податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення
№1, яким до Позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
розмірі 229,40 грн.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Кодексу
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Відповідно положень ст.75 Кодексу
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Пунктами 76.1, 76.2 статті 76 Кодексу
встановлено, що камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

За правилами п.296.2 ст.296 Кодексу
платники єдиного податку першої та
другої груп подають до контролюючого
органу податкову декларацію платника
єдиного податку у строк, встановлений
для річного податкового (звітного)
періоду, в якій відображаються обсяг
отриманого доходу, щомісячні авансові
внески, визначені пунктом 295.1 статті 295
цього Кодексу.

Така податкова декларація
подається, якщо платник єдиного
податку не допустив перевищення
протягом року обсягу доходу,
визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього
Кодексу, та/або самостійно не перейшов
на сплату єдиного податку за ставками,
встановленими для платників єдиного
податку другої, третьої або п'ятої
групи.

Згідно визначення п.46.1 ст.46
Кодексу податкова декларація
(розрахунок) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається
наростаючим підсумком з урахуванням
норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті (п.296.7
ст.296 Кодексу).

Відповідно п.п.293.1, 293.2 ст.293
Кодексу ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Приписами п.295.1 ст.295 Кодексу
встановлено, що платники єдиного
податку першої та другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Несплата (неперерахування) фізичною
особою - платником єдиного податку
авансових внесків єдиного податку в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом, тягне за собою накладення
штрафу в розмірі 50 відсотків ставки
єдиного податку, обраної платником
єдиного податку відповідно до цього
Кодексу (п.122.1 ст.122 Кодексу).

В матеріалах справи містяться
квитанції №Р24А73735 від 19.10.2013 року
та №Р24А44801 від 19.12.2013 року про
сплату Позивачем єдиного податку в
сумі 240,00 грн кожна.

Проте, під час оформлення вказаних
квитанцій допущено помилку в графі
щодо призначення платежу та зазначено
про сплату єдиного внеску «за листопад
2013».

Як зазначає суд першої інстанції, в
судовому засіданні Відповідач
підтвердив, що зарахування відбулось
за зобов'язаннями Позивача за жовтень
та грудень 2013 року та жодних претензій
до такої помилки не висунув.

Також судом першої інстанції
встановлено, що за даними картки обліку
платника податків за платежем єдиний
податок з фізичних осіб, починаючи з
30.09.2013 року, єдиний податок за жовтень
2013 року Позивачем сплачено 19.10.2013 року,
проте, вказаний платіж надійшов до
Відповідача 21.10.2013 року.

Згідно визначення пп.14.1.175 п.14.1 ст.14
Кодексу України податковий борг - це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно п.38.1 ст.38 Кодексу виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

За правилами п.8.1 ст.8 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в розрахунковому документі,
який надійшов протягом операційного
часу банку, в день його надходження.

Пунктом 24.3 статті 24 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» закріплено, що при
використанні документа на переказ
готівки ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття до виконання банком або
іншою установою - учасником платіжної
системи документа на переказ готівки
разом із сумою коштів у готівковій
формі. Прийняття документа на переказ
готівки до виконання засвідчується
підписом уповноваженої особи банку або
іншої установи - учасника платіжної
системи чи відповідним чином
оформленою квитанцією.

Таким чином, платник податку не несе
відповідальності за несвоєчасне або
перерахування не в повному обсязі
податків, зборів та інших платежів до
бюджетів та державних цільових фондів.

Як вже зазначалося вище, суму єдиного
податку за жовтень 2013 року сплачено
19.10.2013 року, тобто у встановлений
положеннями п.295.1 ст.295 Кодексу термін, а
тому колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що застосування до нього штрафних
санкцій в цій частині є безпідставними.

Згідно п.295.5 ст.295 Кодексу платники
єдиного податку першої і другої груп,
які не використовують працю найманих
осіб, звільняються від сплати єдиного
податку протягом одного календарного
місяця на рік на час відпустки, а також
за період хвороби, підтвердженої
копією листка (листків)
непрацездатності, якщо вона триває 30 і
більше календарних днів.

28.10.2013 року Позивач подав Відповідачу
заяву про надання відпустки з 01.11.2013
року по 30.11.2013 року.

Отже, у листопаді 2013 року Позивач був
звільнений від сплати єдиного податку.

Суд першої інстанції зазначає, що факт
сплати Позивачем єдиного податку за
квитанцією від 19.12.2013 року податковий
орган не заперечував, в той час як
картка обліку платника не містить
жодних відомостей про таке
зарахування.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає обґрунтованим та законним
рішення суду першої інстанції про
задоволення заявлених позовних вимог
та скасування оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів Чернігівської області
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.