Справа № 2а-1457/11
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Справа № 876/10901/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова на
постанову Залізничного районного суду
м.Львова від 26 грудня 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О
В И Л А:

14 липня 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
в якому просив визнати протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
в частині не донарахування та
недоплати додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю з 01 січня 2011 року
згідно законодавства в розмірах,
менших ніж установлених ст.49, 51, ч.3 ст.67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова провести
донарахування та доплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з 01
січня 2011 року та проводити її згідно
чинного законодавства, виходячи із
розмірів мінімальної пенсії за віком з
01 січня 2011 року, з урахуванням вимог
ст.49, 51, ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» відповідно
до збільшення розміру прожиткового
мінімуму, встановленого Законом.

28 липня 2011 року, суд першої інстанції
залишив без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_2 за період з 01 січня 2011 року до 14
січня 2011 року.

Постановою Залізничного районного
суду м.Львова від 26 грудня 2011 року
позовні вимоги задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Залізничному районі міста Львова щодо
не нарахування і невиплати ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю з 14 січня 2011 року відповідно до
ст.49, ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у
Залізничному районі міста Львова
провести перерахунок та виплату ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров`ю з 14 січня 2011 року відповідно до
ст.49, ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова подало
апеляційну скаргу на неї, в якій
просило постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволені позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт по справі зазначає, що при
ухвалені даної постанови судом першої
інстанції неповністю з'ясовано
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального права.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
ч.8 ст.183-2 та п.3 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційний розгляд даної справи
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач по справі є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи 2-ї категорії осіб, у
відповідності до ст.ст. 49 та 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (тут та
далі в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 2 призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону
визначено, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст. 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Враховуючи викладені положення Закону,
суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на отримання додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Із матеріалів справи суд апеляційної
інстанції вбачає, що відповідач дані
виплати позивачу здійснював у значно
меншому розмірі, а тому суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача та
зобов'язання його здійснити
нарахування та виплату позивачу
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком в межах
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду.

Також, суд першої інстанції правильно
вказав, що нарахування та виплату
позивачу додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, відповідачу слід
проводи з урахуванням положень ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством України розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, в системі національного
законодавства немає. Відсутність
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на додаткову пенсію
за шкоду заподіяну здоров'ю виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дана правова позиція суду,
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини, який
у своєму рішенні від 08 листопада 2005
року в справі «Кечко проти України»
зазначив, що держава самостійно
визначає, які надбавки виплачувати
своїм працівникам з бюджету. Держава
може вводити, припиняти або
закінчувати виплату цих надбавок.
Проте, якщо правове положення, що діє,
передбачає виплату певних надбавок, і
дотримані всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди при розгляді справ,
практику Європейського Суду з прав
людини, застосовують як джерело права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов правильного
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування оскарженої постанови,
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст.
199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС
України, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова - залишити
без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду
м.Львова від 26 грудня 2011 року по справі
№2-а-1457/11 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
Д.М. Старунський

Суддя
А.І. Рибачук