Справа № 401/4907/13-а(2а/401/85/14)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2014 рокусправа №
401/4907/13-а(2а/401/85/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 20 травня 2014 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Світловодської
міської ради Кіровоградської області
про визнання неправомірними дій, та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.10.2013 року звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Світловодської
міської ради Кіровоградської області
(далі - УПСЗН виконавчого комітету
Світловодської міської ради
Кіровоградської області) в якому
просив визнати незаконними дії
відповідача виконавчого комітету
Світловодської міської ради
Кіровоградської області по не
нарахуванню щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2011-2013 роки у
розмірі 3 мінімальних пенсій,
відповідно до вимог ст.14 ч.5 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
№3551-ХІІ від 22.10.1993 року, зобов'язати
здійснити нарахування та виплату
недоплаченої допомоги в сумі 7108 грн.

Постановою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 20 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
ОСОБА_1 через представника звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є ветераном війни, учасником
бойових дій, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.09.2000
року та користується пільгами,
встановленими Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993
року (а.с.7)

Відповідно до ст. 13 Закону України
№3551-Х11 від 22.10.1993 року, позивач має
право на виплату щорічної разової
допомоги до 5-го травня у розмірі 3
мінімальних пенсій за віком.

Відповідачем щорічну разову грошову
допомогу до 5-го травня позивачу, як
учаснику війни у квітні 2013 року було
виплачено у розмірі 135 грн. (а.с.29).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач у 2013 році
правомірно нарахував та виплатив
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня позивачеві у розмірі 135 грн., що
відповідає законодавству України,
діючому на час виплати.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, щорічно до 5 травня
учасникам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Конституційний Суд
України виходить з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Згідно прийнятого 25.01.2012 року рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2012,
яким встановлено, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються Законами України, а
також нормативно-правовими актами
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже, станом на час виплати позивачу
вказаної соціальної виплати Кабінет
Міністрів України мав право регулювати
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Згідно п.1 ч.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 13 березня 2013 року
№149 "Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань"
встановлено, що у 2013 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" (далі -
грошова допомога), проводиться до 5
травня Міністерством соціальної
політики шляхом спрямування коштів
Міністерству соціальної політики
Автономної Республіки Крим,
структурним підрозділам з питань
соціального захисту населення
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій (далі - органи
соціального захисту населення) для їх
перерахування через поштові
відділення зв'язку або банки на особові
рахунки громадян за місцем отримання
пенсії (особам, які не є пенсіонерами, -
за місцем їх проживання) у таких
розмірах:

5) учасникам війни та колишнім в'язням
концентраційних таборів, гетто, інших
місць примусового тримання, особам, які
були насильно вивезені на примусові
роботи, дітям партизанів, підпільників,
інших учасників боротьби з
націонал-соціалістським режимом у тилу
ворога - 135 гривень.

А тому, дії відповідача після 26.12.2011
року (відповідно до рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2011
від 26 грудня 2011 року) щодо проведення
виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня позивачу
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №1381 від 28 грудня 2011
року слід вважати правомірними,
оскільки вони відповідали діючому
законодавству, регулюючому спірні
правовідносини.

За таких обставин, суд вважає, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалене рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.199, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 20 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова