Справа № 2а-3365/12/0970
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.

Справа № 13/13/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Будівельник» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року в справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області до
Приватного акціонерного товариства
«Будівельник» про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О
В И В :

В жовтні 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області
(далі - УПФ) звернулося до суду з позовом
до Приватного акціонерного товариства
«Будівельник» (далі - ПАТ) про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
01.07.2012 по 26.09.2012, покликаючись на те, що
підприємством підлягають
відшкодуванню вказані витрати
Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) у
відповідності до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-IV) та
«Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженою постановою
правління ПФУ від 19.12.2003 №21-1 (далі -
Інструкція).

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2012 року в справі №2а-3365/12/0970
заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило ПАТ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
якою відмовити у задоволенні позову. У
поданій апеляційній скарзі вказує, що
немає обов'язку щодо відшкодування
позивачу витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії призначеної ОСОБА_1,
оскільки не являється
правонаступником підприємств на якому
такий працював.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
підприємство зобов'язане згідно
чинного законодавства відшкодовувати
УПФ його витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, отримало від
позивача необхідні розрахунки, однак
вказаного не вчинило та доказів сплати
суду не надало, то вимоги УПФ є
підставними.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
ПАТ є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому у
відповідності до Закону №1058-IV, Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №400/97-ВР), УПФ надсилались
відповідачу розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених відповідно до п.«б-з» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ),
зокрема ОСОБА_1 за період з 01.07.2012 по
26.09.2012 на суму 2905,71грн.

Відповідачем заперечується наявна
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій та залишається ним не
сплаченою.

Не погодившись із такими діями ПАТ,
позивач звернувся до суду із цим
адміністративним позовом.

Обов'язок з відшкодування відповідних
витрат УПФ встановлено Законом
№400/97-ВР.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого ст.12 цього ж Закону.

Абзацом 3 п.1 ст.4 Закону №400/97-ВР
встановлено ставка збору у розмірі 100
відсотків від об'єкта оподаткування,
визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.

Обов'язок відшкодування витрат з
виплати пенсій, призначених за ст.13
Закону №1788-ХІІ передбачений п.2
Прикінцевих положень Закону №1058-IV, за
правилами якого пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком №1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону №1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом №1788-ХІІ. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст.27 та з урахуванням
норм ст.28 Закону №1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV
діяв Закон №400/97-ВР, абз.4 п.1 ст.2 якого
передбачалось, що для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього
Закону, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до абз.4 пп.1 цього ж пункту
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абз.4 п.2
прикінцевих положень Закону №1058-IV є
спеціальними щодо абз.3 п.2 прикінцевих
положень цього ж Закону, апеляційний
суд приходить до висновку про
існування у відповідача обов'язку
відшкодовувати органам ПФУ суми
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до пунктів «а»,
«б»-«з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону (згідно
з додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно п.6.8 Інструкції підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як вбачається із матеріалів справи,
надіслані УПФ розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно ч.2 Прикінцевих
положень Закону №1058-IV, в частині
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ за
липень-вересень 2012 року ПАТ отримано
(а.с.16), однак у встановлений строк не
сплачено.

Пунктом 6.3 Інструкції передбачено, що у
разі ліквідації або зміни власника
підприємства суми зазначених витрат
Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

Крім того, відповідно ч.1 ст.72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ухвалами Вищого адміністративного
суду України від 29 серпня 2013 року в
справі 2а-4014/11/0970 та від 03 червня 2014 року
в справі №2а-1123/12/0970, встановлено, що в
березні 1976 року ОСОБА_1 прийнятий в
Городенківську пересувну механізовану
колону №255 (далі - ПМК)
електрозварювальником. 17.10.1994 рішенням
зборів трудового колективу та Ради
народних депутатів Івано-Франківської
області на базі ПМК ліквідованого
тресту «Прикарпатсільбуд» створено
Державне підприємство Городенківську
міжрайонну пересувну механізовану
колону №1 (далі - ПМК-1), засновником якої
є Головне управління (департамент) Ради
народних депутатів Івано-Франківської
області.

12.01.1996 ПМК-1 перетворено у Відкрите
акціонерне товариство «Будівельник»
(далі - ВАТ) згідно наказу
представництва Фонду державного майна
України в Городенківському районі від
12.02.1996 №96. Відповідно до даного наказу,
з моменту державної реєстрації ВАТ
діяльність ПМК-1 припиняється з
переходом активів та пасивів ПМК-1 до
ВАТ, який в свою чергу стає
правонаступником прав і обов'язків
державного підприємства.

Згідно довідок від 06.06.2008 №8 та від
23.04.2011 №39 відповідачем підтверджено, що
ВАТ є правонаступником ПМК (а.с.11).

Підприємство отримало розрахунки УПФ
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які з моменту
отримання є узгодженими і
обов'язковими для виконання, а оскільки
розрахунки відповідач не оскаржив
(доказів протилежного не надано), вони є
обов'язковими для виконання.

За таких обставин, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо підставності позовних
вимог УПФ про стягнення заборгованості
з ПАТ по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за липень-вересень 2012
року в сумі 2905,71грн.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Будівельник»
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін