Справа № 2а-2054/11/0311
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа №
74787/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Маневицької районної
державної адміністрації Волинської
області на постанову Маневицького
районного суду від 18 липня 2011 року за
позовом ОСОБА_1 до управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Маневицької
районної державної адміністрації
Волинської області, про проведення
перерахунку та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», -

ВСТАНОВИЛА

28 жовтня 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом, в якому
просив про перерахунок та виплату
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2011 рік з врахуванням виплаченої
суми.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 18 липня 2011
року у справі №2-а-2054/11/0311
адміністративний позов
задоволено.Зобов'язано управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Маневицької
районної державної адміністрації
Волинської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2011 рік в розмірі 5
мінімальних заробітних плат на час
проведення виплати, з врахуванням
виплачених сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що зазначена
постанова не відповідає вимогам
чинного законодавства та прийнята з
порушенням матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.Зазначає, що розмір пенсії
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
встановлювався постановами Кабінету
Міністрів України. Відповідно до
Бюджетного кодексу України,
розпорядники бюджетних коштів мають
право брати бюджетні зобов'язання лише
в межах виділених їм асигнувань. Тому,
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Маневицької районної державної
адміністрації Волинської області
займає найнижчу ланку і не є
уповноваженим приводити нормативні
акти держави у відповідність
Конституції України.

Колегія суддів, у відповідності до ст.
197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого КАС України або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, відповідно до посвідчення
НОМЕР_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
( а.с. 3).

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Віденської
Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року, зобов'язує кожну країну,
яка підписала Конвенцію, забезпечити
можливість особам, яким завдана ядерна
шкода, реалізувати свої права на
відшкодування ядерної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Віденської
Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року відповідальність за
ядерну шкоду є абсолютною.

Відповідно до ч. 4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії
передбачена компенсація в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вірним є висновок
суду першої інстанції, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
слід застосовувати не постанову
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, оскільки остання істотно
звужує обсяг встановлених законом прав
позивача, а ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Дія норм ст.48 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на 2011 рік не була зупинена
чи обмежена іншими нормативними
актами. Таким чином, нарахування та
виплата у 2011 році щорічної допомоги на
оздоровлення, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів, вважає за потрібне
наголосити, що покликання відповідача
на те, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, тому
виплата додаткової пенсії у збільшених
розмірах буде можливою тільки після
виділення відповідних коштів з
Державного бюджету України є
безпідставними, оскільки відсутність
бюджетних асигнувань для задоволення
вимог позивача до уваги взяти не можна,
так як невиконання чи неналежне
виконання законів про виплати через
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для виправдання недоплати
додаткової пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі наведеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що позов щодо
зобов'язання нарахувати та виплатити
недоплачену щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
ст.48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" задоволено правомірно.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. У разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає (ч.9, 10 ст.183-2 КАС
України).

Керуючись ст.ст. 11, 99, ч. 9, 10, 183-2, 185, 186, 195,
196, 197, 199, 200, 205, 206, 254, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Маневицької
районної державної адміністрації
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Маневицького
районного суду від 18 липня 2011 року у
справі №2-а-2054/11/0311 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук