Справа № 2а-0301/40/12, 0301/1802/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/128117/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області на постанову
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 19 червня 2012 року
по справі № 0301/1802/12 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області про визнання
незаконним рішення та зобов'язання
здійснити виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області, в якому просила
визнати незаконним рішення комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням (перерахунком) та
виплатою пенсій управління Пенсійного
фонду України в м.
Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області від 13 квітня 2012 року
№ 9 щодо припинення їй виплати пенсії
за вислугу років згідно з пунктом «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», зобов'язати відповідача
поновити їй виплату пенсії за вислугу
років починаючи з 01 травня 2012 років.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідачем безпідставно припинено
виплату їй пенсії за вислугу років у
зв'язку з невідповідністю назви
фармацевтичних закладів, в яких вона
працювала, переліку закладів і установ
охорони здоров'я, та відсутністю
акредиційних сертифікатів, оскільки
вказані обставини не є перешкодою для
зарахування стажу її роботи до
спеціального, який дає право на пенсію
на пільгових умовах.

Постановою Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 19
червня 2012 року вказаний позов
задоволено, визнано протиправним
рішення комісії з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
управління Пенсійного фонду України в
м. Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області від 13 квітня 2012 року
№ 9 щодо припинення позивачу виплати
пенсії за вислугу років, зобов'язано
відповідача поновити з 01 травня 2012 року
виплату позивачу пенсії за вислугою
років на підставі пункту «е» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції не враховано, що
позивачу правомірно припинено виплату
пенсії за вислугу років, так як в неї
відсутній необхідний 25-річний
спеціальний стаж роботи на відповідних
посадах та у закладах охорони здоров'я
для виплати такої пенсії.

Позивача в судовому засіданні
заперечила проти вимог апеляційної
скарги, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча відповідача
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач з 14 вересня 2010 року отримувала
пенсію за вислугу років як працівник
закладів охорони здоров'я відповідно
до статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

23 квітня 2012 року комісією з розгляду
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
управління Пенсійного фонду України в
м. Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області прийнято рішення №
9 про припинення виплати позивачу
пенсії за вислугу років.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що
періоди роботи позивача на посаді
замісника завідуючого аптекою ПП «ДІП»
з 21 грудня 1999 року по 31 жовтня 2002 року,
замісника завідуючого аптекою ПП
ОСОБА_2 з 01 листопада 2002 року по 28 лютого
2004 року, замісника завідуючого аптекою
ПП «ДІП» з 20 жовтня 2004 року по 13 вересня
2010 року не повинні включатись до
спеціального стажу роботи, який дає
право на призначення пенсії за вислугу
років працівникам охорони здоров'я,
оскільки назва цих фармацевтичних
закладів не відповідає Переліку
закладів охорони здоров'я,
затвердженому наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 28 лютого
2002 року № 385, та відсутні їх
акредитаційні сертифікати.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що лише вид
діяльності установи або закладу, а не
його назва, визначає його
приналежність до установ охорони
здоров'я, а оскільки видами діяльності
ПП «ДІП» та ПП ОСОБА_2 є роздрібна
торгівля лікарськими засобами, стаж
роботи позивача в даних закладах
підлягає зарахуванню до спеціального
стажу, який дає право на призначення
пільгової пенсії.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Пункт «е» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначає, що
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1995
року № 909, чітко окреслено коло осіб,
які мають право на пенсію за вислугу
років, та коло закладів та установ
охорони здоров'я, робота в яких дає
право на пенсію за вислугу років, та,
зокрема, передбачає право на таку
пенсію для провізорів, фармацевтів
(незалежно від найменування посад),
лаборантів аптек, аптечних кіосків,
аптечних магазинів,
контрольно-аналітичних лабораторій.
Разом з тим відповідно до примітки 2
Переліку робота за спеціальністю в
закладах, установах і на посадах,
передбачених цим Переліком, дає право
на пенсію незалежно від форми
власності та відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Згідно з статтею 16 Основ законодавства
України про охорону здоров'я
безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я. Заклади охорони
здоров'я створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної
практики, виробництва лікарських
засобів, оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами визначаються
актами законодавства України.

На виконання зазначеної вище норми
Основ законодавства України про
охорону здоров'я та з метою підвищення
якості надання медичної допомоги
населенню України, постановою Кабінету
Міністрів України від 15 липня 1997 року №
765 затверджено Порядок державної
акредитації закладу охорони здоров'я
(далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку державна
акредитація закладу охорони здоров'я -
це офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в ньому
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 Порядку акредитації
підлягають незалежно від форми
власності усі заклади охорони здоров'я.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що аптека
офіційно набуває статусу закладу
охорони здоров'я на підставі державної
акредитації.

Таким чином, до стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років на
підставі пункту «е» статті 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
зараховується, зокрема, робота на
посадах провізорів, фармацевтів
(незалежно від найменування посад),
лаборантів аптек, аптечних кіосків,
аптечних магазинів, які офіційно
набули статусу закладу охорони
здоров'я на підставі державної
акредитації.

В матеріалах справи відсутні документи
в підтвердження того, що аптека ПП
«ДІП», у якій ОСОБА_1 працювала з 21
грудня 1999 року по 31 жовтня 2002 року та з 20
жовтня 2004 року по 13 вересня 2010 року, та
аптека ПП ОСОБА_2, у якій вона працювала
з 01 листопада 2002 року по 28
лютого 2004 року, проходили державну
акредитацію. На письмовий запит суду
про надання позивачем вказаних
документів, нею надано лише копії
ліцензій на право здійснення
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами ПП «ДІП».

Відсутність в ПП «ДІП» та ПП ОСОБА_2
акредитаційних сертифікатів свідчить
про відсутність в них офіційного
визнання статусу закладу охорони
здоров'я, а відтак, робота позивача в
цих закладах не може бути зарахована до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років.

Вказані обставини суд першої інстанції
не врахував, а тому прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Такий висновок суду апеляційної
інстанції узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною, зокрема, у постанові від 17
вересня 2013 року по справі № 21-241а13.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області задовольнити.

Постанову Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 19
червня 2012 року по справі № 0301/1802/12 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Володимир-Волинському та
Володимир-Волинському районі
Волинської області про визнання
незаконним рішення та зобов'язання
здійснити виплату пенсії.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 03
листопада 2014 року.