Справа № 826/9039/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9039/14
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів і картки
відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» (далі
- позивач, ТОВ «Т.Б.М.-Україна»)
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів (далі - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача про коригування
митної вартості від 25.02.2014 року
№100270001/2014/300049/2 та визнання
протиправною і скасування картки
відмови в прийняті митної декларації,
митному оформленні випуску товару від
25.02.2014 року №100270001/2014/00156.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
липня 2014 року адміністративний позов
було задоволено в частині позовних
вимог про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача про
коригування митної вартості від 25.02.2014
року №100270001/2014/300049/2.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, вважаючи, що судом неповно
з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального права.

У відповідності до ч.1 ст.195 КАС України,
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Т.Б.М.-Україна» та фірмою «J.C.Grand
Corporation» (Тайвань) укладено
зовнішньоекономічний контракт від
26.09.2012 року №15/2012, відповідно до умов
якого суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності здійснює на користь
позивача поставку крепіжних
матеріалів для метало-пластикових
вікон.

Для розмитнення товару, який ввозився
на територію України на підставі
вказаного контракту, позивачем було
надано відповідачу декларацію митної
вартості від 25.02.2014 року №100270001/2014/202710.
Митна вартість товару у зазначеній
деклараціях була визначена ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» за основним методом (за
ціною договору) у розмірі 2,26 дол. США за
кг.

Для підтвердження митної вартості
товару, заявленої товариством у
вказаній декларації, позивачем
контролюючому митному органу надано:
зовнішньоекономічний контракт від
26.09.2012 року №15/2012, додаткову угоду від
27.05.2013 року №1, додаткову угоду від
02.09.2013 року №2, додаткову угоду від
25.12.2013 року №3, додаток до контракту
(специфікація) №4, платіжне доручення
про сплату партії товару від 23.12.2013
року, довідку про транспорті витрати
від 24.02.2014 року, прайс-лист виробника
від 01.10.2013 року, коносамент KAKHHODS13120120 від
05.01.2014 року, рахунок-фактуру (інвойс)
90016278, пакувальний лист.

За результатами розгляду вказаних
документів, поданих до митного
оформлення товару, відповідачем було
складено картку відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
випуску товару від 25.02.2014 року
№100270001/2014/00156 та прийнято рішення про
корегування митної вартості товарів
від 25.02.2014 року №100270001/2014/300049/2,
відповідно до якого митну вартість
товару змінено за другорядним методом
шляхом збільшення до 2,7817 дол. США за кг.

Задовольняючи даний адміністративний
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що документи, які були надані
позивачем контролюючому митному
органу під здійснення митного
оформлення товару, підтверджують
заявлену ним митну вартість товару та
містять всю необхідну інформацію,
включаючи реквізити, необхідні для
ідентифікації товару.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України та нормами
Митного кодексу України (далі - МК
України).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дослідження вимог митного
законодавства, а саме положень статей
49, 51, 53, 57, 58 МК України, надає підстави
стверджувати про те, що митна вартість
товарів, які ввозяться на митну
територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у ч.2 ст.53 МК України
визначено перелік документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення. До таких
документів належать: декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності, рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачено, що в
разі якщо документи, зазначені у
частині 2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, з наведених законодавчих норм
вбачається, що єдиною правовою
підставою для прийняття митними
органами рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товару та винесення картки відмови у
митному оформленні товару є наявність
сукупності наступних умов: 1) подання
суб'єктом господарювання до митного
оформлення не повного пакету
документів, перелік яких закріплено у
статті 53 МК України; 2) ненадання на
вимогу контролюючого органу
додаткової уточнюючої документації; 3)
виявлення митним органом розбіжностей
у поданій документації, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару за основним методом (за
ціною договору).

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що як було правильно встановлено
судом першої інстанції, позивачем на
виконання вимог ст.53 МК України для
здійснення митного оформлення вантажу
до контролюючого митного органу було
подано повний пакет документів,
підтверджуючих митну вартість товару,
заявлену ним у відповідній декларації.

Посилання апелянта на те, що документи,
які були подані позивачем до митних
органів для оформлення товару, не
містять всіх відомостей,
підтверджуючих заявлену ним митну
вартість товару, колегія суддів вважає
такими, що не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Так, у доводах апеляційної скарги
відповідач посилається на неточності у
довідці про транспортні витрати, в
платіжному дорученні та в інвойсі, у
прайс-листі товаровиробника, а також на
підроблення підпису директора
контрагента.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що як вбачається зі
спірного рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів,
коригування митної вартості товару
здійснено у зв'язку з тим, що в наданій
заявником декларації митної вартості
та довідці про транспортні витрати не
вказано витрат, понесених покупцем до
перетину митного кордону України.
Неточностей в інших документах
позивача у вказаному рішенні митними
органами зазначено не було.

При цьому, судова колегія зазначає, що
відповідно до зовнішньоекономічного
контракту від 26.09.2012 року №15/2012, на
підставі якого товариство здійснювало
ввезення товару на територію України
та екземпляр якого був поданий
позивачем до контролюючого митного
органу разом із декларацією митної
вартості, поставка товару
здійснювалася за правилами ІНКОТЕРМС
2000 на умовах FOB, що означає доставку
товару постачальником в порт
призначення, а в даному випадку - за
рахунок контрагента позивача до
митного кордону України.

Однак, зазначені умови вказаного
зовнішньоекономічного контракту були
безпідставно не прийняті до уваги
відповідачем під час перевірки
заявленої товариством митної вартості
товару, у зв'язку з чим ним помилково
було зроблено висновок щодо
відсутності документального
підтвердження витрат ТОВ
«Т.Б.М.-Україна» на доставку товару до
митного кордону України та взято під
сумнів правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
першим методом (ціною договору).

Окрім цього, колегія суддів також
вважає необхідним зазначити, що
викладені в апеляційній скарзі сумніви
відповідача стосовно недостовірності
підпису директора фірми - контрагента
позивача, є безпідставними, оскільки
митні органи не є спеціалізованою
експертною установою з проведення
почеркознавчої експертизи, а рішення
суду в жодному разі не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи у порушення
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не довів
правомірності оскаржуваного рішення
про корегування митної вартості та не
переконав судову колегію у своїй
правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 05.11.2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.