Справа № 2270/1901/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/51914/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.03.2012р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Державної пенітенціарної служби
України в Хмельницькій області про
визнання дій неправомірними, стягнення
моральної шкоди та зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про:

- визнання неправомірними дій
управління Державної пенітенціарної
служби України в Хмельницькій області
щодо відмови у здійсненні перерахунку
вислуги років та відмови зарахування
строку навчання у Хмельницькому
педагогічному училищі з 01.09.1986р. по
30.06.1990р. до вислуги років;

- зобов'язання відповідача внести
відповідні зміни до наказу про його
звільнення з урахуванням часу навчання
у Хмельницькому педагогічному училищі;

- зобов'язання відповідача направити
відповідні документи до Хмельницького
обласного управління Пенсійного фонду
України для перерахунку призначеної
пенсії із врахуванням нового
перерахунку вислуги років,
зобов'язання відповідача виплатити
одноразову грошову допомогу при
звільненні з розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за 9 років
дійсної строкової служби у Збройних
Сила України та органах внутрішніх
справ;

- зобов'язання відповідача виплатити
недоплачену грошову допомогу на
оздоровлення у розмірі місячного
грошового забезпечення за 2007 - 2011 роки в
розмірі п'яти місячних грошових
забезпечень;

- зобов'язання відповідача виплатити
немайнову (моральну) шкоду в розмірі 10000
грн;

- зобов'язання відповідача зазначені
виплати провести з урахуванням
індексації заробітної плати в Україні.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.03.2012р., яка
залишена без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2012р., в задоволенні позову
відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом начальника
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Хмельницькій області від 27.09.2011р. №43о/с
позивач звільнений зі служби з посади
старшого інспектора Деражнянського
міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Хмельницькій області.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» від
17.07.1992р. № 393 до вислуги років особам
офіцерського складу Збройних Сил,
Державної прикордонної служби,
Управління державної охорони,
Цивільної оборони України та інших
військових формувань, створених
Верховною Радою України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки, Державної спеціальної служби
транспорту, а також особам середнього,
старшого і вищого начальницького
складу органів внутрішніх справ та
Державної кримінально-виконавчої
служби України при призначенні пенсій
згідно з пунктом «а» статті 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» додатково
зараховується час їхнього навчання (у
тому числі заочно) у цивільних вищих
навчальних закладах, а також у інших
навчальних закладах, після закінчення
яких присвоюється офіцерське звання,
до вступу на військову службу або
призначення на відповідну посаду в
межах до п'яти років із розрахунку -
один рік за шість місяців.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позовна вимога в частині
зарахування навчання позивача у
Хмельницькому педагогічному училищі
до вислуги років не підлягають
задоволенню, оскільки на момент
навчання позивача вказаний навчальний
заклад не був вищим навчальним
закладом, а також іншим навчальним
закладом, після закінчення якого
присвоюється офіцерське звання, а тому
Постанова №393 не може застосовуватись
в даному випадку.

У зв'язку з тим, що позовна вимога щодо
зарахування навчання позивача у
Хмельницькому педагогічному училищі
до вислуги років не підлягають
задоволенню, то і вимоги щодо
зобов'язання управління Державної
пенітенціарної служби України в
Хмельницькій області внести
відповідні зміни до наказу про
звільнення з врахуванням часу навчання
у Хмельницькому педагогічному училищі
та зобов'язання відповідача направити
відповідні документи до Хмельницького
обласного управління пенсійного фонду
України для перерахунку призначеної
пенсії із врахуванням нового
перерахунку вислуги років не
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 10 Постанови №393
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби: які
звільняються із служби за станом
здоров'я виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому пункту 10
Постанови №393 військовослужбовцям і
особам рядового і начальницького
складу які звільняються із служби
повторно, одноразова грошова допомога
виплачується за період їх календарної
служби з дня останнього зарахування на
службу без урахування періоду
попередньої служби, за винятком тих
осіб, що при попередньому звільненні не
набули право на отримання такої
допомоги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що при звільненні з
органів внутрішніх справ 13 червня 2006
року позивач мав право на отримання
відповідної допомоги, а тому при
звільненні з органів Державної
кримінально виконавчої служби
одноразова грошова допомога виплачена
позивачу за період з 19.07.2006р. по 29.09.2011р.,
тобто за п'ять повних календарних років
служби.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення матеріальної
допомоги на оздоровлення, суд першої
інстанції, з чим погодився апеляційний
суд, виходив із того, що відповідно до
п.п. 3 п. 5 та п. 9 Постанови «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» позовні вимоги в цій частині є
необґрунтованими, оскільки відповідні
виплати здійснюються в межах
асигнувань Державного бюджету України
на щомісячне грошове забезпечення.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
19.03.2012р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2012р. у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Державної
пенітенціарної служби України в
Хмельницькій області про визнання дій
неправомірними, стягнення моральної
шкоди та зобов'язання вчинити дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман