Справа № 826/16093/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. при секретарі судового
засідання Берко А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України " в особі філії Черкаського
обласного управління АТ "Ощадбанк"до
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києвіпроскасування
постанови №ВП № 44820589 від 25.09.2014 та
зупинення виконавчого провадження. за
представника позивача: Котенка С.В.
(довіреність за реєстр. № 656 від 16.06.2014),
представника відповідача: Кузьмишина
Е.М. (довіреність № 000009 від 16.07.2014),
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 29.10.2014
проголосив вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" в
особі філії Черкаського обласного
управління АТ "Ощадбанк" звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві про скасування
постанови №ВП № 44820589 від 25.09.2014 та
зупинення виконавчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач прийнявши до виконання
виконавчий лист № 1-139/14 виданий 22.08.2014
Монастирищенським районним судом
Черкаської області та відкривши
виконавче провадження порушив вимоги
статей 16 та 26 Закону України "Про
виконавче провадження", оскільки
вказаний виконавчий лист не містив
індивідуального ідентифікаційного
номера або номер і серія паспорта
У судовому засіданні 29.10.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов у
Представник відповідача у судовому
засіданні 29.10.2014 заперечив проти
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представників
позивача та відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -
28.08.2014 Монастирищенським районним
судом Черкаської області видано
виконавчий лист у справі № 1-139/12 за
обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190.
ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 Кримінального
кодексу України, ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191
Кримінального кодексу України про :
"Стягнути на користь ОСОБА_5 4 718 (чотири
тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 00
коп. у відшкодування матеріальної
шкоди з ПАТ "Державний ощадний банк
В графі "Стягувач" зазначеного
виконавчого листа зазначено наступне:
"ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за
22.09.2014 ОСОБА_5 звернулась до начальника
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
м. Києві з заявою про відкриття
виконавчого провадження.
25.09.2014 державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 44820589, якою відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 1-139/12
виданого 28.08.2014 Монастирищенським
районним судом Черкаської області.
Публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України"
вважаючи постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 44820589 від
25.09.2014 такою, що підлягає скасуванню
звернулось з відповідним позовом до
суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
Частиною другою статті 32 Конституції
України встановлено, що не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.
Згідно з частиною першою статті 302
Цивільного кодексу України збирання,
зберігання, використання і поширення
інформації про особисте життя фізичної
особи без її згоди не допускаються,
крім випадків, визначених законом, і
лише в інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до пункту 1 рішення
Конституційного Суду України №2-рп/2012
від 20.01.2012 збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами є втручанням в її
особисте та сімейне життя, таке
втручання допускається винятково у
випадках, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.
Пунктом 3 частини першої статті 18
Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що у
виконавчому документі зазначаються
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.
Пунктом 6 частини першої статті 26
зазначеного Закону встановлено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 частини третьої
статті 11 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право з метою захисту
інтересів стягувача одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.
Таки чином, відсутність у виконавчому
листі ідентифікаційного номера
стягувача не є підставою для відмови
державним виконавцем у відкритті
виконавчого провадження.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Верховного Суду України від 25.06.2014 у
справі № 6-62цс14.
Частиною першою статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що,
як вбачається з наявної у матеріалах
справи копії матеріалів виконавчого
провадження, стягувачем до заяви про
відкриття виконавчого провадження
було додано копію паспорту та картки
фізичної особи - платника податків про
одержання ідентифікаційного номера.

Таким чином, державний виконавець, на
момент прийняття рішення щодо
відкриття виконавчого провадження, мав
у своєму розпорядженні інформацію на
відсутність якої у виконавчому листі,
як на підставу для відмови у відкритті
виконавчого провадження, вказує
позивач.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов

Постанова складена в повному обсязі
05.11.2014.