Справа № 2а/0370/2094/12
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Справа № 2а/0370/2094/12

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання -
Новак Л.О.,

за участю представника позивача
Шевчука В.В.,

представника відповідача Остапюка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства «Арабус» до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Арабус» (далі -
ПП «Арабус») звернулося з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби (далі -
Луцька ОДПІ Волинської області ДПС) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 17 квітня 2012 року, яким визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 8 536
595 грн., в тому числі 6 829 276 грн. основний
платіж та 1 707 319 грн. штрафна (фінансова)
санкція; № від 17 квітня 2012 року,
яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ в розмірі 3 338 574 грн.;
№ від 17 квітня 2012 року, якими
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ на 1 772 706 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач виніс оскаржувані
податкові повідомлення-рішення на
підставі акту від 4 квітня 2012 року
№526/15-3/35353601 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Арабус» у зв'язку з
поданням уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з ПДВ до
декларації за січень 2012 року, в якому
заявлено до бюджетного відшкодування
більше 100 тис. грн.». Перевіркою
встановлено: порушення частини першої,
другої статті 203, частини другої статті
215, статті 228 Цивільного кодексу України
в частині недодержання вимог
зазначених статтей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених ПП «Арабус»; порушення
пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду за листопад 2011 року на 3 338 574
грн., занижено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет в грудні
2011 року на суму 4 177 680 грн. та в січні 2012
року на суму 2 651 596 грн.; порушення
абзацу «а» пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, внаслідок
чого ПП «Арабус» завищено суму
бюджетного відшкодування ПДВ у січні
2012 року на 1 772 706 грн.

Позивач не погоджується з висновками
податкового органу про нікчемність
контракту від 22 лютого 2010 року №01/02,
оскільки сторони договору в повному
обсязі виконали свої зобов'язання, що
підтверджується відповідними
первинними бухгалтерськими
документами.

У зв'язку з чим вважає, що вищевказані
податкові повідомлення-рішення
винесені з порушенням норм
законодавства, а тому підлягають
визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 13 червня 2014
року у даній справі допущено
процесуальне правонаступництво та
замінено відповідача Луцьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Волинської області Державної
податкової служби її правонаступником
Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Луцька ОДПІ ГУ
Міндоходів).

Представник відповідача в поданому
письмовому запереченні від 19 липня 2012
року №809/10/10-007 пред'явленні позовні
вимоги заперечив, мотивуючи тим, що
контракт від 22 лютого 2010 року №01/02 між
ПП «Арабус» та фірмою «EUROPE CARS OY» не
спричинив реального настання
наслідків, що суперечить пункту 5
статті 203 Цивільного кодексу України
Враховуючи, що відповідно до статті 216
Цивільного кодексу України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю, то, відповідно,
здійснюються коригування показників
податкової декларації, пов'язаної з
обчисленням сум податкових зобов'язань
з ПДВ за операціями, що проведені на
підставі таких нікчемних правочинів.
Враховуючи наведене, просив в
задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених з позовній заяві,
просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 17 квітня 2012
року за №, №, №.

Представник відповідача в судовому
засіданні позову не визнав з мотивів,
викладених у письмових запереченнях
проти позову, просив в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов до задоволення не підлягає з
таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 20
березня 2012 року по 26 березня 2012 року
Луцькою ОДПІ Волинської області ДПС,
правонаступником якої є Луцька ОДПІ ГУ
Міндоходів, проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПП
«Арабус», у зв'язку з поданням
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з ПДВ до декларації за
січень 2012 року, в якому заявлено до
бюджетного відшкодування більше 100 тис.
грн., за результатами якої складено акт
від 4 квітня 2012 року №526/15-3/35353601.

Перевіркою встановлено: порушення
частини першої, другої статті 203,
частини другої статті 215, статті 228
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статтей
в момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ПП «Арабус»;
порушення пунктів 198.1, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, ПП
«Арабус» завищено суму податкового
кредиту за листопад 2011 року 4 818 730 грн.,
за грудень 2011 року на 5 114 313 грн., за
січень 2012 року на 3 072 523 грн., в
результаті чого завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
листопад 2011 року на 3 338 574 грн., занижено
суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет в грудні 2011 року на суму
4 177 680 грн. та в січні 2012 року на суму 2 651
596 грн.; порушення абзацу «а» пункту 200.4
статті 200 Податкового кодексу України,
внаслідок чого ПП «Арабус» завищено
суму бюджетного відшкодування ПДВ у
січні 2012 року на 1 772 706 грн.

За наслідками перевірки прийняті
наступні податкові
повідомлення-рішення: № від 17
квітня 2012 року, яким визначено суму
грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 8 536
595 грн., в тому числі 6 829 276 грн. основний
платіж та 1 707 319 грн. штрафна (фінансова)
санкція; № від 17 квітня 2012 року,
яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ в розмірі 3 338 574 грн.;
№ від 17 квітня 2012 року, яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ на 1 772 706 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14, пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу; податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника ПДВ на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, згідно із пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України,
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку із придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, між ПП
«Арабус» та фірмою «EUROPE CARS OY» укладено
контракт №01/02 від 22 лютого 2010 року за
умовами якого, продавець - фірма
нерезидент - «EUROPE CARS OY» зобов'язується
поставити, а ПП «Арабус» - покупець
прийняти і оплатити нові, бувші у
використанні автомобілі на умовах СІР
м. Іллічівськ, СІР м. Одеса згідно
інвойсу на кожну поставку. Згідно із
додатком №1 від 1 березня 2010 року до
контракту, предметом контракту можуть
бути також бувші в користуванні
автомобілі, нові та бувші в
користуванні трактори, комбайни,
автобуси, погрузчики, мотоцикли,
промислове виробниче обладнання,
автомобільні деталі, запчастини.
Загальна вартість контракту становить
10 млн. доларів США. Ціна товару
встановлюється в дол. США або в Євро та
визначається на умовах СІР-Київ,
СІР-Луцьк, СІР-Іллічіськ, СІР-Одеса.
Умови оплати - перерахування коштів у
валюті шляхом передоплати або оплати
по факту отримання товару. Договір
вступає в силу з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами зобов'язань по даному
договору.

Від УПМ ДПС у Волинській області 27
березня 2012 року надійшов службовий
лист №1310/7/07-309 від 27 березня 2012 року, в
якому зазначено, що під час проведення
перевірки легітимності нерезидента
«EUROPE CARS OY» через канали міжнародного
співробітництва отримано лист від
Податкової адміністрації Фінляндії
від 5 січня 2012 року №Т06982, зі змісту
якого вбачається, що фірма «EUROPE CARS OY»
здійснює оптову торгівлю автомобілями
та з ПП «Арабус» укладено контракт від
22 лютого 2010 року №01/02. Даний контракт не
виконаний так як ПП «Арабус»
повідомило фірму «EUROPE CARS OY» про
недостатність капіталу для купівлі
автомобілів. Фірма «EUROPE CARS OY»
автомобілів не поставляла та коштів
від ПП «Арабус» не отримувала. При
проходженні процедури розмитнення ПП
«Арабус» пред'являлись на митниці
документи (рахунки-фактури) оформлені
фірмою «EUROPE CARS OY» із значним заниженням
вартості імпортованих автомобілів,
середня ціна вантажного автомобіля 2005 -
2006 років випуску складала 1 500 євро, що
не відповідає загально-ринковим цінам
як в Україні, так і в країнах Європи.
Згідно наявних матеріалів, жоден
імпортований автомобіль не
реєструвався на нерезидента фірму «EUROPE
CARS OY», а стояли на обліку у різних
країнах Європи (Німеччина,
Великобританія, Бельгія, Франція,
Італія та інші).

Проаналізувавши наведене суд дійшов
висновку, що позивачем не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з фірмою «EUROPE CARS OY».

При цьому суд враховує, що наявність у
ПП «Арабус» первинних документів не
підтверджує реальність
фінансово-господарських
взаємовідносин із фірмою «EUROPE CARS OY».
Вважає, що позивачем не надано належних
доказів, що підтверджують реальність
здійснення господарських операцій з
фірмою «EUROPE CARS OY», а саме: можливостей
контрагента щодо виконання укладеного
контракту, зокрема, наявності
технічних та технологічних
можливостей; не надано доказів
фактичної оплати позивачем ПДВ в ціні
отриманого товару; не надано
документального підтвердження руху
активів у процесі здійснення
господарських операцій.

Відповідно до частини другої статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 травня 2014 року
встановлено, що фірма «EUROPE CARS OY» на ПП
«Арабус» автомобілів не поставляло,
коштів не отримувало. При проходженні
процедури розмитнення ПП «Арабус»
представлялись на митниці документи
(рахунки фактури) оформлені від «EUROPE CARS
OY» із значним заниженням вартості
імпортованих автомобілів, середня ціна
вантажного автомобіля 2005-2006 років
випуску складала 1500 Євро, що не
відповідає загально-ринковим цінам як
в Україні, так і в країнах Європи. Жоден
імпортований автомобіль не
реєструвався на нерезидента «EUROPE CARS OY»,
а стояли на обліку у різних країнах
Європи (Німеччина, Великобританія,
Бельгія, Франція, Італія та ін.).

Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (частина
перша статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача, викладені в акті
перевірки від 4 квітня 2012 року
№526/15-3/35353601, про відсутність реального
здійснення господарських операцій із
фірмою «EUROPE CARS OY» знайшли своє
підтвердження в ході з'ясування
обставин у справі по суті, а тому
прийняті на підставі матеріалів
перевірки податкові
повідомлення-рішення є правомірними.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивачем не спростовано належними
та допустимими доказами факти,
викладені в акті перевірки, не
підтверджено реальності здійснення
господарських операцій між ПП «Арабус»
та фірмою «EUROPE CARS OY» по контракту №01/02
від 22 лютого 2010 року, а тому у
задоволенні адміністративного позову
ПП «Арабус» слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтею 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
А.Я. Ксензюк