Справа № 754/5957/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/5957/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Мальченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Деснянського районного
суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач - ОСОБА_2
звернулась до Деснянського районного
суду м. Києва з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 3
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 51
розміру мінімальних заробітних плат;
зобов'язання в подальшому нараховувати
та виплачувати щорічну грошову
допомогу на оздоровлення у розмірі 3
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року позовні
вимоги про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії за
період з 1996 року по 15.10.2013 року залишено
без розгляду.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 04 вересня 2014 року та
задовольнити позовні вимоги. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції неповно та
неправильно досліджено докази і
встановлено обставини у справі,
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 04 вересня 2014 року - без змін,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, позивач є інвалідом ІІІ
групи і має категорію 1 як особа, що
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС у
1986 року (а. с. 6 ).

27.03.2014 року позивач звернулася до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянського району
м. Києва із заявою про перерахунок та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1996 року по 2013
року включно (а. с. 3).

Листом від 02.04.2014 року № 34-592/1
відповідач відмовив представнику
позивача у проведенні вищезазначеного
перерахунку ( а.с. 4).

Вважаючи вказані дії відповідача
протиправними, позивач звернулась до
суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Статтею 48 Закону передбачена щорічна
допомога на оздоровлення, в тому числі
інвалідам 3 групи - три мінімальні
заробітні плати. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень законів України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначення
порядку та розмірів соціальних виплат
віднесено до відання Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Вказані положення
неконституційними не визнавались.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що при виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення відповідач
правомірно керувався Постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою встановлений розмір
допомоги на оздоровлення.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 04 вересня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254, 255 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 04 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.