Справа № 161/17707/13-а, 6а-161/10/14
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
Справа № 876/3574/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Луцьку Волинської області
на ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 березня 2014
року про зміну способу та порядку
виконання рішення у адміністративній
справі № 161/17707/13-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку Волинської області про
стягнення виплат «дитині війни»,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням
про зміну способу виконання судового
рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12.03.2014 р. заяву
задоволено. Змінено спосіб виконання
постанови Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 28.02.2011р.,
стягнувши з управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області в користь ОСОБА_1 підвищення до
пенсії в розмірі 2438,00 грн.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції, Управлінням Пенсійного
фонду України в м.Луцьку подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що ухвала суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції заяву про зміну
способу виконання судового рішення
задовольнив з тих підстав, що сума
заборгованості нарахована позивачу,
однак не сплачена, що вказує на його
часткове виконання.

Проте колегія суддів апеляційного суду
не погоджується з висновками суду
першої інстанції та вважає їх
помилковими з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції задовольнив позовні
вимоги у тому числі й стосовно
зобов'язання відповідача здійснити
позивачу виплату підвищення до пенсії
як «дитині війни».

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Зобов'язання про нарахування та
виплату пенсії, покладені на
відповідача судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив, а вимога про стягнення
коштів не була предметом розгляду та
дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім цього, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

3 матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України, тобто
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, що
свідчить про відсутність підстави для
зміни способу виконання рішення суду
першої інстанції.

«Захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами), тому суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої
доплати до пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

З урахуванням того, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми процесуального права, відповідно
до повноважень, наданих статтею 202 КАС
України, колегія суддів вважає, що
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а підстав для задоволення
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду - немає.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 199, 202, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 березня 2014
року про зміну способу та порядку
виконання рішення у адміністративній
справі № 161/17707/13-а скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу виконання судового рішення -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І.Довга

А.М.Ліщинський