Справа № 667/1570/14-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/1570/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Майдан С.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 29 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області про
визнання рішень протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28.02.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати протокол №11 від 21.02.2014 року
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
здійснити перерахунок пенсії позивачу
відповідно до довідки №22/21-03-05 від
06.02.2014 року, яка видана ДПІ у м. Херсоні
ГУ Міндоходів Херсонської області з
урахуванням інших виплат, починаючи з
17.10.2013 року.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 29.05.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 13.06.2014 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Херсоні подано апеляційну скаргу
на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 29.05.2014 року та ухвалення
нової, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 17.10.2013 року перебуває на
обліку в УПФУ в м. Херсоні та отримує
пенсіє за віком на підставі Закону
України «Про державну службу».

19.02.2014 року позивач звернулась до УПФУ в
м. Херсоні із заявою про перерахунок
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» з врахуванням
інших виплат за довідкою про складові
заробітної плати №22/21-03-05 від 06.02.2014
року.

Протоколом №11 комісія Управління
Пенсійного фонду України в. м. Херсоні
по розгляду питань, пов'язаних з
призначення та виплатою пенсій
відмовила в проведенні перерахунку
пенсії позивачу, посилаючись на те, що
матеріальна допомога не є складовою
заробітної плати державного службовця
та відповідно не враховується при
обчисленні пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
з таких виплат, як допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань,
а також з премій та надбавок позивачу
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з
вищезазначеною позицією суду першої
інстанції на підставі наступного:

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до статті 37-1 вказаного
Закону у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону України «Про державну
службу» визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, а тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Задовольняючи позов про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
призначеної позивачу пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів приходить висновку, що
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні безпідставно відмовило
ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з
урахуванням інших виплат, на які
нараховані страхові внески.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення судових витрат, то колегія
суддів доходить висновку про їх
задоволення на підставі наступного.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено,
що якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підтвердження своїх витрат, ОСОБА_2
надано наступні докази: квитанцію про
сплату судового збору№3918518 від 26.02.2014
року на суму 73,08 грн., договір про
надання юридичних послуг №3/2014 від
27.02.2014 року з розрахунком витраченого
часу для надання правової допомоги на
суму 1200 грн.; квитанцію № 032634748 про
сплату 1200 грн. за надання юридичних
послуг.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 належними
доказами підтверджено здійснені
судові витрати, колегія суддів
доходить висновку про задоволення
позовних вимог позивача в частині
стягнення з Державного Бюджету України
суми судових витрат.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні залишити без задоволення, а
постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 29 травня 2014 року -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
Т.М. Танасогло

Суддя
О.В. Яковлєв