Справа № 700/840/14-а
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/840/14-а
Номер провадження 2-а/700/78/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді
Бесараб Н.В.

за участю секретаря
Кравець І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Лисянка в залі суду
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління
укртрансінспекції у Черкаській
області про скасування постанови про
застосування
адміністративно-господарського
штрафу,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 26 липня 2014 року
він отримав поштою лист з постановою
№039041 від 07.07.2014 р., в якій зазначалося,
що на нього накладено
адміністративно-господарський штраф в
сумі 1700 грн. за порушення ст..48 Закону
України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до цієї постанови 25.06.2014
року о 15.25 год. на 215 км а/д Київ-Одеса
Черкаської області за допомогою водія
ОСОБА_2, який керував транспортним
засобом МАN р.н. НОМЕР_1, надавав послуги
з перевезення вантажу з повною масою
понад 12 тон на договірних умовах
(смт.Лисянка-м.Ізмаїл) без оформлення
документів, а саме: протокол повірки та
адаптації транспортного засобу, чим
порушено ст..48 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги та вказав, що з
постановою він не згідний, оскільки
вона не відповідає обставинам справи,
вимогам закону та винесена з
порушенням вимог Кодексу України про
адміністративні правопорушення без
участі особи, яка притягується до
відповідальності та не зазначено
порядок та строк оскарження цієї
постанови, що грубо порушує вимоги
чинного законодавства.

Відповідач будучи повідомленим в
установленому чинним законодавством
порядку про дату, час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
заяв про розгляд справи за його
відсутності не надавав.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши докази по справі суд вважає,
що вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову
по справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу. Оскаржувана
позивачем постанова винесена 07 липня
2014 року, а дата реєстрації
адміністративної позовної заяви
позивача канцелярією суду - 04 серпня 2014
року, що свідчить про недотримання
позивачем вказаного процесуального
строку. Але позивачем подано заяву про
поновлення строку на оскарження і він
має бути поновлений, оскільки про
існування даної постанови позивач
дізнався з листа, який отримав 26.07.2014
року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 цього
Положення Укртрансінспекція входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію, міському
електричному, залізничному транспорті,
експлуатації автомобільних доріг
загального користування.

Згідно з підпунктом 7 пункту 4 Положення
№ 387 Укртрансінспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
контроль за дотриманням ліцензійних
умов при здійсненні господарської
діяльності з перевезення пасажирів,
небезпечних вантажів, багажу
автомобільним транспортом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.2008 року за № 1567 затверджено
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті.

Згідно п. 3 Порядку органами державного
контролю на автомобільному транспорті
є Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Відповідно до п. 15 Порядку під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, 07.07.2014
року в.о.начальника управління
Укртрансінспекції у Черкаській
області прийнято постанову про
застосування фінансових санкцій за
№039041, якою застосовано до ОСОБА_1
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке
передбачена абзацом 3 частини 1 ст. 60 ЗУ
«Про автомобільний транспорт».

Зі змісту вказаної постанови
вбачається, що ОСОБА_1 25.06.2014 року о 15:25
год. на 215 км а/д Київ-Одеса в Черкаській
області допущено порушення ст. 48 ЗУ
«Про автомобільний транспорт».

Відповідно до преамбули ЗУ «Про
автомобільний транспорт» - цей Закон
визначає засади організації та
діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з абзацом третім ч.1 ст.60 Закону
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції, зокрема, за
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Водночас ст. 48 вказаного Закону
визначає документи, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом. Нормою ст.71 ч.2
КАС України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України
передбачено, якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. Стосовно цієї
вимоги необхідно зазначити, що
відповідач повідомлявся про час, дату
та місце розгляду справи належним
чином, однак до суду не з'явився.
Враховуючи, що відповідач у судовій
повістці-виклику повідомлявся про свій
статус відповідача, а отже обізнаний із
необхідністю відповідно до ст. 71 ч. 6 КАС
України про надання доказів по справі
щодо обґрунтованості оскаржуваної
позивачем постанови, суд вважає за
можливе розцінювати таку неявку і
фактичне ненадання доказів
відповідачем як належну підставу для
прийняття рішення по справі на
підставі наявних в ній доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних засобів, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В постанові не вказано кому, куди і в
який строк може бути її оскаржено.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Натомість в оскаржуваній постанові
відповідача від 07 липня 2014 року не
тільки не наведено аналіз наявних
доказів у справі, такі докази навіть не
перелічені, що ставить під сумнів їх
наявність, відсутнє і зазначення
мотивів відхилення висловленої
позивачем думки щодо незгоди з
висновком відповідача щодо вчинення
адміністративного правопорушення. В
контексті викладеного слід навести
норму ст. 62 ч. 3 Конституції України, яка
є нормою прямої дії і визначає, що усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які
були досліджені в судовому засіданні, у
їх сукупності та враховуючи
відсутність у постанові належних
доказів наявності в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 48 ЗУ
«Про автомобільний транспорт», що, в
свою чергу, тягне за собою
неправомірність дії, вчиненої
посадовою особою при розгляді справи
про адміністративне правопорушення,
суд вважає, що спірну постанову по
справі про адміністративне
правопорушення про накладення
адміністративного стягнення на
позивача за абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» на підставі
ст. 162 КАС України, ст. 293 КУпАП слід
скасувати, а провадження в
адміністративній справі - закрити.

Що стосується клопотання відповідача
про передачу справи за підсудністю до
Черкаського окружного
адміністративного суду, то воно не
підлягає задоволенню оскільки
посилання відповідача на порушення
правил предметної підсудності не
відповідають вимогам п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС
України, згідно якої усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача є обґрунтованими, а
тому позовна заява підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до до
Управління укртрансінспекції у
Черкаській області про скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
- задовольнити повністю.

Визнати постанову від 07.07.2014 року №039041
про накладення на ОСОБА_1
адміністративного-господарського
стягнення по абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» в розмірі
1700,00 грн. незаконною, скасувати дану
постанову і провадження по справі про
адміністративне правопорушення
закрити у зв'язку з відсутністю в діях
позивача складу адміністративного
правопорушення.

Постанова суду відповідно до ст. 171-2 КАС
України є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Н. В. Бесараб