Справа № 2а-4450/08/5
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/19610/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 17
грудня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим, третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України в Автономній Республіці Крим,
про визнання акту недійсним,
відшкодування моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання. В обґрунтування поважності
причин пропуску цього строку зазначив
зміни, що відбулись у законодавстві та
перебування справи на розгляді у суді
касаційної інстанції з 2011 року.
Уточнивши свої вимоги, просив суд
поновити пропущений строк пред'явлення
виконавчого листа №2а-4550/08/5 в частині
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 17
грудня 2012 року, яку залишено без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2013 року, у задоволенні
заяви відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування судових рішень
та ухвалення нового рішення про
задоволення заяви, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права. Вказує, що на момент ухвалення
судового рішення, діяли норми статті 21
Закону України «Про виконавче
провадження», які встановлювали
трирічний строк для пред'явлення
виконавчих документів, а тому, він не
вважав за необхідне поспішати отримати
виконавчий лист та пред'являти його до
виконання. Зазначає, що з 25 березня 2011
року до 01 лютого 2012 року перебував у
слідчому ізоляторі та не мав
можливості слідкувати за змінами у
законодавстві.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 12 січня 2009 року
Окружним адміністративним судом
Автономної Республіки Крим у справі
2а-4450/08/5 прийнято постанову, якою позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано наказ ГУ МВС
України в АР Крим від 02 жовтня 2008 року №
267-о/с в частині звільнення ОСОБА_4 зі
служби, поновлено позивача на службі в
органах внутрішніх справ та стягнуто
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, виходячи із заробітної плати у
розмірі 978,00 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 листопада 2009 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

01 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим із заявою
про видачу виконавчого листа у справі
2а-4450/08/5, який суд видав 22 листопада 2012
року, зазначивши, що виконавчий
документ може бути пред'явлений до
виконання протягом року з наступного
дня після набрання рішенням законної
сили (05 листопада 2009 року).

Порядок поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання, визначений статтею 261 КАС
України, відповідно до частин 1-2 якої,
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено. Заява про поновлення
пропущеного строку подається до
адміністративного суду, який видав
виконавчий лист, або до
адміністративного суду за місцем
виконання.

При цьому, вирішуючи таке питання, суд
повинен перевірити, чи справді
пропущено строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання, а якщо
є підстави так вважати, то чи були
поважні причини для цього. Зокрема,
поважними можна визнати ті причини, які
не залежали від волі стягувача. Між тим,
незнання закону не може вважатися
поважною причиною для поновлення
строку.

Вирішуючи спір та перевіряючи
обставини справи, суди з'ясували, що
позивач був присутній під час
оголошення рішення апеляційним судом 05
листопада 2009 року, отже був обізнаний
про набрання законної сили рішення
суду з цієї дати, у зв'язку з чим, у нього
виникло право на звернення до суду із
заявою про видачу виконавчого листа.

На виконання постанови Окружного
адміністративного суду АР Крим від 12
січня 2009 року, наказом ГУ МВС України в
АР Крим від 02 лютого 2011 року № 40 о/с
позивача поновлено на службі в органах
внутрішніх справ.

Враховуючи те, що зміни до Закону
України «Про виконавче провадження» в
частині строків пред'явлення
виконавчих документів до виконання,
набрали чинності з 09 березня 2011 року,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
обґрунтовано зазначив, що у період з 05
листопада 2009 року по 09 березня 2012 року
позивач мав достатньо часу для
звернення до суду із заявою про видачу
виконавчого листа.

При цьому, доводи ОСОБА_4 щодо
перебування його з 25 березня 2011 року по
01 лютого 2012 року у Київському слідчому
ізоляторі та тривалого лікування в
подальшому, судами визнано
неповажними, оскільки про невиконання
рішення суду в частині виплати
середнього заробітку позивач знав у
лютому 2011 року, проте до суду із заявою
про видачу виконавчого листа про
примусове виконання судового рішення в
цій частині не звернувся.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку щодо відсутності підстав для
поновлення строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання та
обгрунтовано відмовив у задоволенні
заяви.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 грудня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак