Справа № 804/5336/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 р. Справа № 804/5336/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді судді
суддіБарановського Р. А. Потолової Г.В.
Лозицької І.О. при секретаріПетьковій
В.С. за участю: представника позивача
представника відповідача 1
представника відповідача 2 ОСОБА_5
Полівчука Д.П. Гончаренко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_8 до
Міністерства внутрішніх справ України;
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ про
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до
Міністерства внутрішніх справ України,
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ, у якому
у відповідності до уточнень до
адміністративного позову від 07.07.2014р.,
просить зобов'язати відповідачів
виплатити позивачу одноразову грошову
допомогу у розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний календарний рік служби (вихідну
допомогу) у розмірі 166 228, 02 грн.

Представник позивача, позовні вимоги
підтримала і надавши пояснення,
аналогічні доводам викладеним у
уточненому позові.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що ОСОБА_8 було звільнено за
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 11.01.2011р. № 13 о/с з органів
внутрішніх справ у відставку (зі
зняттям військового обліку) згідно п. 65
«а» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ - у зв'язку з
досягненням віку. Так, у відповідності
до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів
України, враховуючи наявну у позивача
вислугу років, відповідача при
звільненні повинні були сплатити
ОСОБА_8 одноразову грошову допомогу у
розмірі 166 228, 02 грн., однак при зверненні
ОСОБА_8 до Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ та Міністерства внутрішніх справ
України позивачу було протиправно
відмовлено у здійсненні виплати
вказаної вихідної допомоги.

Представники відповідача 1 та
відповідача 2 проти задоволення позову
заперечували.

Відповідач 1 вважає, що Міністерство
внутрішніх справ України є неналежним
відповідачем в частині позовних вимог
щодо зобов'язання виплатити одноразову
грошову допомогу ОСОБА_8 Так,
відповідно до п.3.1 Статуту
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 06.02.2006р.
№116, Дніпропетровський державний
університет внутрішніх справ є
юридичною особою, має самостійний
баланс і згідно зі ст. 80 Цивільного
кодексу України може виступати від
власного імені в суді. Позиція
Міністерства внутрішніх справ України
аргументована тим, що Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №114 від 29.07.1991р. -
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України
одержують грошове забезпечення за
місцем проходження служби, у зв'язку з
чим виплату одноразової грошової
допомоги при звільненні ОСОБА_8 має
здійснювати Дніпропетровський
державний університет внутрішніх
справ за погодженням із Міністерством
внутрішніх справ України.

Позиція відповідача 2 полягає у
наступному.

Дніпропетровський державний
університет внутрішніх справ вважає,
що не є належним співвідповідачем по
справі, оскільки, на думку відповідача
2, питання виплати одноразової грошової
допомоги повинно вирішуватись під час
звільнення особи з органів внутрішніх
справ шляхом видачі відповідного
наказу. Так, Дніпропетровський
державний університет внутрішніх
справ, згідно із його Статутом,
затвердженим наказом МВС України від
06.02.2006р. №116, підпорядковується
Міністерству внутрішніх справ України,
яке організовує конкурс, затверджує
результати, призначає на посаду та
звільняє з посади ректора
університету. Крім того, відповідач 2
наголошує, що у відповідності до п. 1.2
накзу Міністерства внутрішніх справ
України від 08.06.2012р. №519 - встановлення
посадових окладів, надбавок, доплат,
підвищень, преміювання та надання
матеріальної допомоги здійснюється
наказами міністра. Пунктом 14 постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393 передбачено, що одноразова
грошова допомога, передбачена п. 10 цієї
постанови, виплачується Міністерством
внутрішніх справ за рахунок коштів,
виділених у державному бюджеті для їх
утримання. Таким чином, відповідач 2
вважає, що питання виплати грошової
допомоги ОСОБА_8 повинно вирішуватись у
відповідності до ч. 1 п. 14 постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позововні вимоги ОСОБА_8 підлягають
частковому задоволенню, мотивуючи це
наступним.

ОСОБА_8 із 01.10.1976р. по 11.01.2011р. проходив
службу в органах внутрішніх справ
України.

У відповідності до наказу №806 О/С від
04.11.2005р. позивач обіймав посаду ректора
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду.

20 грудня 2010 року у зв'язку з досягненням
граничного віку перебування на службі,
наявної вислуги років для призначення
пенсії, ОСОБА_8 надіслав поштою рапорт
на ім'я Міністра внутрішніх справ
генерал - лейтенанта міліції Могильова
А.В. про своє звільнення з органів
внутрішніх справ у відставку за віком,
повідомивши міністерство внутрішніх
справ про свою госпіталізацію до
лікарні.

Однак, під час його хвороби наказом
Міністерства внутрішніх справ від
11.01.2011р. № 13ос позивача було звільнено з
органів внутрішніх справ у запас (із
поставленням на військовий облік) за п.
64 «д» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ через
службову невідповідність.

22.12.2010р. наказом Міністерства
внутрішніх справ № 1842 «Про скоєння
надзвичайної події та притягнення
винних до дисциплінарної
відповідальності» ОСОБА_8 було
попереджено про неповну посадову
відповідність.

25.12.2010 р. наказом Міністерства
внутрішніх справ № 1849 «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
працівників ДДУВС» відповідно до п. 6
ст. 12 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України - позивача
було звільнено з посади.

Не погодившись із діями Міністерства
внутрішніх справ України та винесеними
наказами, ОСОБА_8 звернувся до суду щодо
їх оскарження.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.04.2014р., залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012р., по
справі №2а/0470/3425/12 вказаний позов було
задоволено частково, а саме: визнано
протиправними та скасовано накази МВС
України від 22 грудня 2010 року №1842 та від
25 грудня 2010 року №1849 в частині
притягнення ОСОБА_8 до дисциплінарної
відповідальності; визнано
протиправним та скасовано наказ МВС
України від 11 січня 2011 року №13 о/с в
частині звільнення ОСОБА_8 з органів
внутрішніх справ за пунктом 64 «д»
Положення №114 через службову
невідповідність; зобов'язано МВС
України звільнити ОСОБА_8 з органів
внутрішніх справ з підстав,
передбачених в пункті 65 «а» Положення
№114 на підставі рапорту від 20 грудня 2010
року; зобов'язано МВС України виплатити
ОСОБА_8 вихідну допомогу в розмірі 166 228,
02 грн.

Ухвалою від 13.03.2014р., Вищий
адміністративний суд України скасував
вищевказані судові рішення в частині
задоволення позовних вимог щодо
виплати ОСОБА_8 вихідної допомоги та
направив справу у цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції, в
іншій частині постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012р. та
ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2012р. - залишені без змін.

На виконання постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2012
р. Міністерством внутрішніх справ
України було видано наказ № 989о/с від
19.11.2012 р. про скасування:

- пунктів наказів МВС від 22.12.2010 р.
№ 1842 та від 25.12.2010 № 1849 у частині
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності;

- наказу МВС від 11.01.2011 № 13 о/с у
частині звільнення позивача з органів
внутрішніх справ за п. 64 «д» (через
службову невідповідність) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Визначено вважати
звільненим позивача з органів
внутрішніх справ у відставку (зі
зняттям військового обліку) за п. 65 «а»
(за віком) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

З урахуванням положень даного наказу,
ОСОБА_8 було звільнено за наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11.01.2011р. № 13 о/с з органів внутрішніх
справ у відставку (зі зняттям
військового обліку) згідно п. 65 «а»
Положення у зв'язку з досягненням віку.

У зв'язку з тим, що позивач до
звільнення працював у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ, він
звернувся до ректора
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
генерал-майора міліції Алфьорова С.М. з
заявою від 14 березня 2014 року про
виплату йому вихідної допомоги.

Дніпропетровський державний
університет внутрішніх справ в своєму
листі за вих. №1045 від 26.03.2014 року
відмовив позивачу в задоволені його
прохання з посиланням на те, що вихідну
допомогу повинне сплачувати
Міністерство внутрішніх справ України.

27 березня 2014 року позивач звернувся до
Міністра внутрішніх справ України
Авакова А.В. з проханням виконати
вимоги чинного законодавства стосовно
виплати йому вихідної допомоги.

Листом від 07.05.2014р. за вих. № 15/2-Н-186
Міністерство внутрішніх справ України
відмовило ОСОБА_8 в задоволенні його
прохання, посилаючись на відсутність
правових підстав для виплати позивачу
вихідної допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_8 у період із 01.10.1976р. по 11.01.2011р.
проходив службу в органах внутрішніх
справ України, а з 04.11.2005р. працював на
посаді ректора Дніропетровського
державного університету внутрішніх
справ.

Позивач має спеціальне звання -
генерал-лейтенант міліції.

Статтею 18 Закону України "Про міліцію"
встановлює, що порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджене
постановою Кабінету Міністрів УРСР N 114
від 29.07.1991р. (далі - Постанова №114)
визначає порядок проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки.

Згідно положень пункту 1, 2 Постанови
№114 - до рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ
належать особи, які перебувають у
кадрах Міністерства внутрішніх справ і
яким присвоєно спеціальні звання,
встановлені законодавством. До вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, зокрема, належить
генерал-лейтинант міліції.

Згідно п. 10 Постанови №114, особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
України та іншими законодавчими
актами, а їх права, обов'язки і
відповідальність, що випливають з умов
служби, визначаються законодавством,
Присягою, статутами органів внутрішніх
справ і цим Положенням.

Пунктом 12 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
завтердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991р.
визначено, що особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ одержують грошове і
речове забезпечення за нормами,
встановленими законодавством.

Порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей визначений
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (далі -
Постанова № 393).

Відповідно до положень пункту 10
Постанови №393, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби за віком, станом здоров'я чи у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
після закінчення строку контракту, у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту командуванням,
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Згідно із положеннями ст. 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» N 2262-XII від 09.04.1992р.
- особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Особам офіцерського складу, особам
середнього, старшого та вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ, звільненим зі служби
безпосередньо з посад, займаних в
органах державної влади, органах
місцевого самоврядування або у
сформованих ними органах, на
підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на службі в
органах внутрішніх справ, виплата
одноразової грошової допомоги з
підстав, передбачених частинами першою
та другою цієї статті, здійснюється за
рахунок коштів органів, у яких вони
працювали.

У матеріалах справи наявний розрахунок
грошового забезпечення ректора
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ ОСОБА_8

Згідно даного розрахунку, грошове
забезпечення складається з:

посадового окладу в сумі 2000, 00 грн.;
окладу за звання - 145, 00 грн.; вислуги
років - 858, 00 грн.; надбавки за ВОВЗ - 1051, 50
грн.; доплати за науковий ступінь - 500, 00
грн.; доплати за вчене звання - 660, 00 грн.;
надбавки за звання заслуженого юриста
України - 400, 00 грн.; надбавки за
таємність - 300, 00 грн.; премія - 2 870, 39 грн.

Загальна сума грошового забезпечення
складає 9 234, 89 грн.

Отже, враховуючи те, що позивач має
вислугу 36 років, загальний розмір
вихідної допомоги у вигляді 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби становить 166 228,
02 грн.

Представники відповідача 1 та
відповідача 2 не заперечували проти
правомірності здійснення ОСОБА_8
виплати одноразової грошової допомоги
у розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби, а також
щодо правильності обчислення розміру
вказаної вихідної допомоги, що
підлягає виплаті.

Відповідно до п. 1.3 Наказу Міністерства
внутрішніх справ України «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» N 499 від 31.12.2007р. -
грошове забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ визначається залежно
від посади, спеціального звання,
наукового ступеня і вченого звання,
тривалості та умов служби.

При цьому у відповідності до п. 1.6
Наказу Міністерства внутрішніх справ
України «Про впорядкування структури
та умов грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ» N 499 від
31.12.2007р., грошове забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ виплачується
за місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

За умовами пункту 14 Постанови № 339
одноразова грошова допомога,
передбачена пунктом 10 цієї постанови,
виплачується Міністерством внутрішніх
справ за рахунок коштів, виділених у
державному бюджеті для їх утримання (за
винятком випадків, передбачених
абзацом другим цього пункту).

При цьому згідно положень абз. 2 п. 14
Постанови №339, особам середнього,
старшого та вищого начальницького
складу органів внутрішніх справ,
звільненим із служби безпосередньо з
посад, які вони займали в органах
державної влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на службі в
органах внутрішніх справ виплата
одноразової грошової допомоги у
випадках, передбачених пунктом 10 цієї
постанови, здійснюється за рахунок
коштів органів, у зазначені особи
працювали.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_8 до
Міністерства внутрішніх справ України
та Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ про
зобов'язання відповідачів вчинити
певні дії - підлягає задоволенню в
частині зобов'язання
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
виплатити позивачу одноразову грошову
допомогу у розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
(вихідну допомогу) у розмірі 166 228, 02 грн.
Позовні вимоги до Міністерства
внутрішніх справ України з наведених
підстав задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобо'язати Дніпропетровський
державний університет внутрішніх
справ виплатити ОСОБА_8 одноразову
грошову допомогу у розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
(вихідну допомогу) у розмірі 166 228, 02 грн.
(сто шістдесят шість тисяч двісти
двадцять вісім гривень дві копійки).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
24 вересня 2014 року

Головуючий суддя Суддя Суддя
Р.А. Барановський Г.В. Потолова І.О.
Лозицька