Справа № 820/12550/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р. Справа №
820/12550/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройсервис-Плюс" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014р.
по справі № 820/12550/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройсервис-Плюс"

до Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стройсервис-Плюс"
(далі - ТОВ "Стройсервис-Плюс"),
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просив
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 22.05.2014
року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014р. по
справі № 820/12550/14 позов залишено без
задоволення.

Позивач, не погодившись з даним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
в повному обсязі з підстав та мотиві,
викладених в ній.

Відповідач в поясненнях
представника у судовому засіданні
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував, наполягаючи на законності
та обґрунтованості постанови суду
першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення, прийняте
контролюючим органом, є правомірним з
мотивів недоведеності позивачем
реальності здійснення господарських
операцій та неправомірності
формування податкового кредиту.

Колегія судів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що ТОВ
"Стройсервис-Плюс" пройшов передбачену
діючим законодавством процедуру
державної реєстрації, зареєстровано
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради 02.08.2007 р., ,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
(а.с. 34 том 1), довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с. 29-30 том 1),
перебуває на обліку як платник
податків в Індустріальній об'єднаній
державній податковій інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області та є
платником податку на додану вартість,
що не заперечується сторонами по
справі.

Вказані обставини сторонами
визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС
України не доказуються перед судом.

На підставі направлення від 28.04.2014 року
№747, наказу від 23.04.2014 року №649
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
"Стройсервис-Плюс" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ
"Будконструкція-2012" за період березень
2013р. та ТОВ "Асток-Інвест" за період
серпень 2013р.

Результати перевірки оформлені актом
№1178/20-36-22-03-07/35243565 від 07.05.2014 року (а.с. 14-28
том 1).

У висновках вказаного акту перевірки
контролюючим органом відображено
порушення позивачем приписів: п. 198.3 ст.
198 Податкового кодексу України, в
результаті чого платником занижено
податок на додану вартість за березень
2013р. - 69237,25 грн. та за серпень 2013р. - 89827,02
грн.

На підставі вищезазначеного акту,
Індустріальною ОДПІ м. Харкова
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 22.05.2014
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 238598,00 грн., у т.ч. за основним
платежем - 159065,00 грн., за штрафними
(фінансовими санкціями) - 79533,00 грн. (а.с.
12-13 том 1).

З дослідженого акту перевірки слідує,
що фактичною підставою для прийняття
контролюючим органом рішення, слугував
висновок контролюючого органу про
включення до складу податкового
кредиту у березні та у серпні 2013 року
сум податку на додану вартість на
підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ "Будконструкція-2012" та
"ТОВ "Асток-Інвест", за відсутності
факту реально вчинених господарських
операцій.

Вищевикладені обставини, на думку
відповідача, призвели до заниження
податку на додану вартість за березень
2013р. в сумі 69237,25 грн. та за серпень 2013р. в
сумі 89827,02 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного правового акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія
суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ
"Стройсервис-Плюс" та ТОВ "Асток-Інвест"
було укладено договір на виконання
субпідрядних робіт № 11/1-СП від 03 липня
2013 року (а.с. 49-52 том 1).

Відповідно до цього договору
субпідрядник в особі ТОВ "Асток-Інвест"
зобов'язався виконати капітальний
ремонт монументального комплексу по
пр. Леніна.

Матеріали для виконання ремонтних
робіт передавались субпідряднику ТОВ
"Стройсервис-Плюс" за актом
здачі-приймання матеріалів від 03.07.2013
року до договору на виконання
субпідрядних робіт № 11/1-СП (а.с. 75-76 том
1).

За приписами ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Колегія суддів зазначає, що вказаний
договір за своїм змістом є договором
підряду. Порядок укладання та
виконання договорів на будівельні та
будівельно-монтажні роботи
регулюються ЦК України, де встановлено,
що (ст. 875) за договором будівельного
підряду підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта. До договору
будівельного підряду застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

В ст. 877 ЦК України встановлено, що
підрядник зобов'язаний здійснювати
будівництво та пов'язані з ним
будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт. Підрядник
зобов'язаний виконати усі роботи,
визначені у проектній документації та
в кошторисі (проектно-кошторисній
документації), якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.
Договором будівельного підряду мають
бути визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію.

На підтвердження виконання
господарських операцій по проведенню
зазначених робіт позивачем надані акти
приймання виконаних будівельних робіт
за серпень 2013 року, складені та
підписані сторонами договору 15.08.2013
року (а.с. 79-81, 86-88, 93-95, 100-102, 107-109, 116-118,
124-126, 132-134, 139-141, 147-150 том 1).

До вказаного договору складено
договірні ціни на капітальний ремонт,
локальні кошториси, підсумкові
відомості ресурсів, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
(та витрат) (а.с. 53-74, 77-78, 82-85, 89-92, 96-99, 103-106,
110-115, 119-123, 127-131, 135-138, 142-146, 151-154 том 1).

Також були виписані податкові накладні
№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 15.08.2013 року на
загальну суму 538962,10 грн., в т.ч. ПДВ - 89827,01
грн. (а.с. 111-120 том 2).

На підтвердження проведення
розрахунків між ТОВ "Стройсервис-Плюс"
та субпідрядником у безготівковій
формі позивачем надано до суду витяг з
реєстру розрахункових документів (а.с.
126 том 2), з якого вбачається, що на час
проведення перевірки сума розрахунку
склала - 333883,75 грн.

Також, між ТОВ "Стройсервис-Плюс" та ТОВ
"Будконструкція-2012" було укладено
субпідрядний договір № 85/1-С від 12
лютого 2013 року (а.с. 155-158 том 1).

Відповідно до цього договору
субпідрядник в особі ТОВ
"Будконструкція-2012" зобов'язався
виконати капітальний ремонт скверу по
вул. 23-го Серпня.

Матеріали для виконання ремонтних
робіт передавались субпідряднику ТОВ
"Стройсервис-Плюс" за актом
здачі-приймання матеріалів від 12.02.2013
року до договору на виконання
субпідрядних робіт № 85/1-С (а.с. 48-50 том 2).

В підтвердження виконання робіт
позивачем надано до суду акти
приймання виконаних будівельних робіт
за березень 2013 року, складені та
підписані сторонами договору 14.03.2013
року (а.с. 53-57 том 2, а.с. 66-69, 75-81, 93-96, 102-105
том 2).

До вказаного договору було складено
договірні ціни на капітальний ремонт,
локальні кошториси, підсумкові
відомості ресурсів, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
(та витрат) (а.с. 159-200 том 1, а.с. 1-47, 51-52, 58-65,
70-74, 82-92, 97-101, 106-110 том 2).

Також були виписані податкові накладні
№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 15.08.2013 року на
загальну суму 538962,10 грн., в т.ч. ПДВ - 89827,01
грн. (а.с. 111-120 том 2).

Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено позивачем до складу
податкового кредиту за відповідний
період, що не заперечується сторонами
по справі.

Окремо колегія суддів відзначає, що
позивачем також надані відомості про
наявність у сторін по договору підряду
проектної документації, а саме надано
робочий проект, який конкретизує, які
саме роботи повинні проводитись, їх
перелік та об'єми.

Також колегія суддів, враховуючи
обов'язковість перевірки наявності
ділової мети при укладенні та
виконанні договору, виходить з
наступного.

Необхідність укладення
вищезазначеного договору позивач
обґрунтовує потребою виконання умов
договорів № 11 від 06.02.2013 року та № 85 від
16.09.2010 року, укладених між ТОВ
"Стройсервис-Плюс" (Підрядник) та
Департаментом комунального
господарства Харківської міської ради
(Замовник), який виступає по відношенню
до Договорів позивача з контрагентами,
як генеральні договори.

Відповідно до умов договорів № 11 від
06.02.2013 року та № 85 від 16.09.2010 року ТОВ
"Стройсервис-Плюс" зобов`язується
виконати Департаменту комунального
господарства Харківської міської ради
(Замовнику) роботи, визначені в
договірній ціні, а замовник - прийняти і
оплатити роботи.

Відповідно до положень п.6.4.4.1 Договору
№ 11 від 06.02.2013року, підрядник має право
залучати, при необхідності, для
виконання окремих видів робіт
спеціалізовані організації, погодивши
це питання з Замовником.

Питання залучення для виконання робіт
субпідрядними організаціями: ТОВ
«Асток-Інвест» і ТОВ «Будконструкція
-2012» було погоджено з Департаментом
комунального господарства Харківської
міської ради, що підтверджується
відповідними листами (а.с. 32, 33, т. 4)

Також на підтвердження виконання
господарських операцій по проведенню
зазначених робіт позивачем надано
локальні кошториси на роботи за
договорами; довідки про вартість
виконаних будівельних робіт; акти
приймання-передачі виконаних
будівельних робіт та договірні ціни на
проведення капітального ремонту
об`єкта.

Окрім того, враховуючи, що договір
підряду, укладений з органом місцевого
самоврядування, як замовником послуг,
позивачем надано документацію
конкурсних торгів, яка свідчить про
виконання при укладенні наведеного
договору вимог Закону України «Про
здійснення державних закупівель» (а.с.
233-234, т.3).

При цьому, позивачем також надано
відомості про наявність у сторін
проектної документації (робочого
проекту), яка в подальшому передана
позивачем для виконання договору
залученій субпідрядній організації
(а.с. 37-215, т.4).

Судом першої інстанції в постанові
зроблено висновок про те, що згідно
актів приймання виконаних будівельних
робіт субпідрядні роботи ТОВ
"Будконструкція-2012" та "ТОВ
"Асток-Інвест" виконані у березні та
серпні 2013 року, акти приймання
виконаних будівельних робіт підписані
14.03.2013 року та 15.08.2013 року відповідно
(а.с. 79-81, 86-88, 93-95, 100-102, 107-109, 116-118, 124-126,
132-134, 139-141, 147-150 том 1, а.с. 53-57 том 2, а.с. 66-69,
75-81, 93-96, 102-105 том 2).

Між тім, акти приймання виконаних
будівельних робіт з генеральним
підрядчиком складені та підписані за
липень 2013 року та грудень 2012 року, тобто
раніше ніж виконані субпідрядні роботи
(а.с. 238-243 том 2, а.с. 1-4, 12-16, 44-50 том 3).

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції та відмічає, що він
здійснений при неповному дослідженні
фактичних обставин та наданих до
матеріалів справи доказів, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи слідує, що
будівельні роботи субпідрядником "ТОВ
"Асток-Інвест" виконані у серпні 2013
року, про що 15.08.2013 року підписані акти
приймання виконаних будівельних робіт
(а.с. 79-81, 86-88, 93-95, 100-102, 107-109, 116-118, 124-126,
132-134, 139-141, 147-150 том 1).

Будівельні роботи субпідрядником ТОВ
"Будконструкція-2012" виконані у березні
2013 року, про що 14.03.2013 року підписані
акти приймання виконаних будівельних
робіт (а.с. 53-57, а.с. 66-69, 75-81, 93-96, 102-105 том 2)

Акти приймання виконаних будівельних
робіт з генеральним підрядчиком
складені та підписані відповідно 15.08.2013
року та 14.03.2013 року, тобто у день
підписання актів про виконання
субпідрядних робіт (а.с. 238-243 том 2, а.с.
1-4, 12-16, 44-50 том 3).

Окрім того, колегія суддів відмічає, що
наведені строки виконання робіт
відповідають визначеним строкам у
затвердженому графіку виконання робіт.

Погодження з Генпідрядником вартості
матеріалів та устаткування
підтверджується наданим до матеріалів
справи робочим проектом, у якому,
зокрема визначено вихідні дані,
технічні характеристики об'єкту та
матеріалів, які необхідно
використовувати, а відповідальність
Субпідрядника за якість наданих
матеріалів та устаткування
передбачена договором.

Як слідує з матеріалів справи,
необхідні матеріали для здійснення
ремонтних робіт були поставлені саме
позивачем та придбані у його
контрагентів за відповідними
договорами поставки, а саме: у ФОП
ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП
ОСОБА_4

Поставка товарно-матеріальних
цінностей підтверджується наданими
позивачем копіями: видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних (а.с. 103-115, 175-216, 223-225а том 3).

Щодо наданих локальних кошторисів за
договорами підряду колегія суддів
вважає за потрібне відзначити
наступне.

Первинними кошторисами в
інвесторській кошторисній
документації є локальні кошториси.
Основою для їх складення є обсяг робіт,
визначений в складі проекту (робочого
проекту).

Розподіл робіт за локальними
кошторисами повинен забезпечувати
можливість визначення кошторисної
вартості пускових комплексів,
технологічних вузлів і етапів робіт,
виділених у проекті організації
будівництва, і кошторисної вартості
робіт і витрат по реконструкції діючих
цехів і об'єктів, що передбачається в
проектній документації на розширення
діючих підприємств. Для врахування
витрат на технологічне устаткування
вбудованих приміщень, господарський
інвентар і пристосування приміщень для
експлуатаційних потреб підприємств
складається окремий кошторис .

Як слідує з матеріалів справи,
позивачем надано докази передачі
контрагенту робочого проекту за
договором підряду, отже за наявності
основи для складання кошторису, було
визначено обсяг та види робіт і
матеріалів, які враховувались при його
складанні.

Передання робіт субпідрядником і
прийняття їх Генпідрядником
оформлюється актом, підписаним обома
сторонами.

Також колегія суддів відмічає, що
спільним Наказом Державного Комітету
Статистики України та Державного
комітету України з будівництва та
Архітектури № 237/5 від 21.06.02 р. «Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві»,
затверджені типові форми № КБ-2в «Акт
приймання виконаних підрядних робіт»
та № КБ-3 «Довідка про вартість
виконаних підрядних робіт».

Дані типові форми розповсюджуються на
будівельні організації, будівельні
структурні підрозділи підприємств
всіх видів економічної діяльності
незалежно від форм власності, які
виконують будівельні та монтажні
роботи, роботи по капітальному та
поточному ремонту споруд та будівель
та інші підрядні роботи незалежно від
форм власності даного підприємства.

Акти Форми № КБ-2в є актами приймання
виконаних підрядних робіт підрядчиком
та в яких відображаються всі витрати
підрядника: прямі (вартість матеріалів,
виробів та конструкцій, заробітна
плата, вартість експлуатації машин),
загальновиробничі витрати, додаткові
витрати, тощо, а також акти Форми №КБ-3,
які складаються для визначення
вартості виконаних об'ємів будівельних
робіт і відображаються понесені
витрати підрядника по будові, тобто
акти, які підтверджували фактичні
обсяги виконаних робіт не відповідають
вимогам наведеного наказу та не
містять інформації про витрати,
понесені тим чи іншим підрядником при
виконанні будівельно-монтажних робіт,
перелік використаних
матеріально-технічних ресурсів, тощо,
відповідачем був зроблений висновок
про відсутність доказів їх
пов'язаності з господарською
діяльністю підприємства, а тому
фактичне отримання позивачем
будівельних робіт від контрагента не
підтверджено належним чином
оформленими первинними та іншими
документами.

Відповідно приписам ст. 882 ЦК України
замовник, який одержав повідомлення
підрядника про готовність до передання
робіт, виконаних за договором
будівельного підряду, або, якщо це
передбачено договором, - етапу робіт,
зобов'язаний негайно розпочати їх
прийняття. Передання робіт підрядником
і прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами.
Оскільки спеціальним нормативним
документом для уніфікації звітних
документів була затверджена форма акту
Форми № КБ-2в, то позивач та його
контрагент повинні були дотримуватися
порядку оформлення звітної
документації по виконанню договорів
будівельного підряду (підряду).

Як вбачається з матеріалів справи,
вказані акти Форми № КБ-2в були
заповнені з дотриманням законодавчо
встановлених приписів.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку про те, що зміст оглянутих
документів містить назву документа
(форми), дату та місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, особистий підпис особи, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції, первинні
документи виписані реально існуючими
суб'єктами права.

Оглянуті документи не мають дефектів
форми, змісту або походження, котрі в
силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704; далі за текстом -
Положення №88) спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Таким чином, надаючи оцінку всім
наявним в матеріалах справи договорам,
податковим накладним, накладним,
платіжним дорученням,
товарно-транспортним накладним та
іншим первинним документам, якими
позивач доводить перед судом
реальність здійснення господарської
операції, суд, досліджуючи їх,
встановлює наявність обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку.

У ході розгляду справи судом
встановлено, що жодних зауважень чи
претензій до правоздатності і
дієздатності юридичних осіб, які є
сторонами спірних правочинів, до
правового статусу сторін договорів як
платників ПДВ, відповідності спірних
правочинів вимогам закону, належності
складання первинних документів за
спірними правочинами ДПІ ані при
проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не має. Судом також
встановлено, що мотиви фізичної
відсутності товару у спірних
правовідносинах, невикористання
товару в господарській діяльності
позивача, способу, порядку та стану
розрахунків не були покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень.

Викладене в акті судження податкового
органу про вчинення платником податків
порушень закону ґрунтується лише на
мотивах складеного ДПІ за наслідками
перевірки діяльності контрагента
позивача акту.

Втім, з цьому приводу суд зазначає, що
належними та допустимими в розумінні
ст.124 Конституції України, ст.70 КАС
України доказами факту вчинення
платником податків нікчемного
правочину або факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України), або рішення суду у справі про
стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави та суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду
жодних доказів порушення кримінальної
справи відносно посадових (службових)
осіб позивача або за викладеними у акті
фактами діяльності платника податків,
наявності обвинувального вироку суду,
рішення суду про стягнення одержаного
за нікчемним правочином, наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним.

Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Висновок про те, що платник не несе
відповідальності за порушення,
допущені його контрагентом
узгоджується з практикою
Європейського Суду (Рішення
Європейського Суду від 22 січня 2009 року
у справі «Булвес» АД проти Болгарії
(заява № 3991/03), відповідно до п. 714 якого,
визначено, що компанія-заявник не
повинна нести відповідальність за
наслідки невиконання постачальником
його обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Окрім того, колегія суддів приходить до
висновку про те, що зазначені операції
містять у своїй суті розумні
економічні причини (ділову мету),
оскільки платник податку мав намір та
одержав економічний ефект у результаті
підприємницької діяльності, про що
свідчить отриманий прибуток.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, рішення якого
оскаржується не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
його правомірності.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови порушені норми
матеріального та процесуального права,
постанова підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стройсервис-Плюс" задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.09.2014р. по
справі № 820/12550/14 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стройсервис-Плюс" до Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 22.05.2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Подобайло З.Г. Старостін В.В. Повний
текст постанови виготовлений 11.11.2014 р.