Справа № 2а-1276/11/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Справа № 89579/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Івано-Франківську на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 26.07.2011 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Регіональна торгова компанія» до
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про визнання
протиправними дій щодо встановлення
порушень в акті перевірки та дій щодо
прийняття податкових
повідомлень-рішень, визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень за №
та за № від 24 03.2011 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Регіональна торгова
компанія» звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про визнання
протиправними дій щодо встановлення
порушень в акті перевірки та дій щодо
прийняття податкових
повідомлень-рішень, визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень за №
та за № від 24 03.2011 року.

Позивач вважав оскаржувані податкові
повідомлення-рішення протиправними,
оскільки не погоджується із
зафіксованим в акті перевірки
висновками, вважає їх не підтвердженим
належними засобами доказування.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
26.07.2011 року позов задоволено частково.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ в м.
Івано-Франківську № від 24.03.2011
року, згідно якого товариству з
обмеженою відповідальністю
«Регіональна торгова компанія»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 561365 (п'ятсот
шістдесят одна тисяча триста шістдесят
п'ять ) грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 437562 (чотириста тридцять
сім тисяч п'ятсот шістдесят дві) грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 123803 (сто двадцять три тисячі
вісімсот три) грн.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ в м.
Івано-Франківську № від 24.03.2011
року в частині збільшення товариству з
обмеженою відповідальністю
«Регіональна торгова компанія» суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 576383 (п'ятсот
сімдесят шість тисяч триста вісімдесят
три) грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 461106 (чотириста
шістдесят одна тисяча сто шість) грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 115277 (сто п'ятнадцять тисяч двісті
сімдесят сім) грн.

Постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
оскаржила ДПІ в м. Івано-Франківську,
яка в апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що договір підряду від 1.07.2009 року
на будівництво багатоквартирного
житлового будинку по вул. Федорченко,1 в
м. Івано-Франківську, укладений між
позивачем та ТОВ «СК «Екос-Плюс» носить
фіктивний характер, оскільки не
підписаний директорами цих товариств
та не підтверджується документами,
встановленими законодавством.
Первинні документи податкового та
бухгалтерського обліку підписані не
директором «СК «Екос-Плюс», а іншою
особою. Розрахунки за підрядні роботи,
які ніби то проведені «СК «Екос-Плюс»,
позивач провів шляхом видачі простого
векселя на суму 2771075 грн., в зв'язку з чим
в нього не виникає права включення до
податкового кредиту суми ПДВ. Тому
включення до податкового кредиту
позивача суми ПДВ 461845,00 грн. є
протиправним. Підприємство
безпідставно не виключило зі складу
валових витрат суму 635917,00 грн. як
кредиторську заборгованість позивача
по господарських операціях з ТОВ
«Дантона» та ТОВ «Сантрейд-гроуп», по
якій минув строк позовної давності.
Позивач безпідставно завищив
амортизаційні відрахування в сумі 35028,0
грн., оскільки сума кредиторської
заборгованості перед ТзОВ
«Станіславська торгова компанія»
залишилася не стягненню по закінченню
строку позовної давності. Тому
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідають
вимогам законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, в судове
засідання не прибули, клопотань про
розгляд справи за їх участі на адресу
суду не надходило, що дає підстави для
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними в ній
матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню
підлягає частково з таких підстав.

В справі встановлено, що з 10.02.2011 року
по 02.03.2011 року посадовими особами
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську проведено планову
виїзну документальну перевірку ТОВ
«Регіональна торгова компанія» з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
та зборів, а також іншого законодавства
за період з 01.01.2008 року до 31.12.2010 року.

За результатами перевірки складено акт
за № 1253/23-1/32604887 від 11.03.2011 року, в якому
зафіксовані вчинені позивачем
порушення норм податкового
законодавства, які слугували підставою
для винесення оскаржуваних податкових
повідомлень рішень, зокрема:

пп. 1.22.1 п.1.22 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.
5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3, п.8.1 ст.8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток всього в сумі 437562,00
грн., у тому числі за рахунок завищення
за 2008 рік в сумі 2165,00 грн., та заниження
за 2009 рік в сумі 353414,00 грн., і за 2010 рік в
сумі 86313,00 грн.;

пп.7.2.1, пп. 7.2.6 п.7.2 ст.7, пп.7.4.1, п.7.4.5 п.7.4
ст.7, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
призвело до заниження податку на
додану вартість всього у сумі 462205,00
грн., у тому числі за серпень 2009 року в
сумі 215784,00 грн., за вересень 2009 року в
сумі 238171,00 грн., за січень 2010 року в сумі
7718,00 грн., за травень 2010 року в сумі 532,00
грн.

На підставі вказаного акту перевірки
ДПІ в м. Івано-Франківську винесено
податкові повідомлення-рішення №
від 24.03.2011 року, згідно якого
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 561365,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 437562,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
сумі 123803,00 грн., а також податкове
повідомлення-рішення № від 24.03.2011
року, згідно якого позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 577757,00 грн.,
в тому числі за основним платежем у
сумі 462205,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
сумі 115552,00 грн.

З акту перевірки від 11.03.2011 року №
1253/23-1/32604887 видно, що працівниками ГВМП
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську встановлено
здійснення позивачем господарських
операцій з проведення будівельних
робіт (штукатурки стін та виготовлення
металевих гаражних воріт) на
будівництві багатоквартирного
житлового будинку по вул. Федорченко, 1,
в м. Івано-Франківську. В процесі цього
залучав підрядну організацію -
товариство з обмеженою
відповідальністю «СК «Екос-Плюс»
згідно договору підряду б/н від 01.07.2009
року.

Сторонами договору підписано акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
за липень-серпень 2009 року від 30.08.2009
року, акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) за липень-серпень 2009
року від 30.09.2009 року та акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
за липень-вересень 2009 року від 30.09.2009
року, копії яких містяться в матеріалах
справи.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «СК «Екос-Плюс»
виписано податкові накладні за
виконані будівельні роботи за № 69501 і №
69600 від 30.08.2009 року на суму 459037,00 грн. (ПДВ
76501,17 грн.) та на суму 118956,00 грн. (ПДВ 19826,00
грн.) відповідно, а також податкові
накладні за № 69601 і № 79619 від 30.09.2009 року
на суму 719248,00 грн. (ПДВ 119874,60 грн.) та на
суму 1473834,00 грн. (ПДВ 44000,00 грн.)
відповідно.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про безпідставність доводів
податкового органу в частині
безтоварності господарських операцій
позивача з даним контрагентом та
нікчемності правочину.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції з такими висновками суду
погодитися не може.

З матеріалів справи видно, що 25.06.2011
року слідчим відділом податкової
міліції ДПА в Івано-Франківській
області порушено кримінальну справу
щодо директора ТзОВ «Регіональна
торгова компанія» ОСОБА_1, який, будучи
допитаним в якості свідка пояснив, що
ТзОВ «СК «Екос-Плюс» йому не відоме.
Жодного працівника цього товариства
він не знає, його директора ніколи не
бачив. Реальних господарських зв'язків
з цим підприємством він також не мав. В
липні 2009 року він випадково знайшов
поліетиленовий пакет з документами
ТзОВ «СК «Екос-Плюс» , які були
використані при виготовленні
фіктивних податкових накладних про
ніби то сплату ПДВ на суму 461845,77 грн. при
оплаті підрядних робіт на будівництві
будинку, які фактично не проводилися.
Зазначені суми ПДВ були включені до
податкового кредиту в деклараціях за
серпень-вересень 2009 року. Формуючи
валові витрати, він підписав ряд
локальних кошторисів, актів
здачі-приймання робіт, які за його
вказівкою в подальшому були проведені
по документах бухгалтерського та
податкового обліку, відповідні суми
були віднесені до валових витрат та
відображені в деклараціях з податку на
прибуток підприємства за три квартали
2009 року та 2009 рік наростаючим
підсумком.

Ці пояснення директора ТзОВ
«Регіональна торгова компанія» ОСОБА_1,
який згодом був звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі акту амністії, об'єктивно
підтверджується поясненнями директора
ТзОВ «СК «Екос-Плюс» ОСОБА_2
працівникам податкової міліції
Макіївської ОДПІ Донецької області,
який письмово підтвердив відсутність
жодного відношення до ТзОВ «СК
«Екос-Плюс» , зазначив, що цього
підприємства не реєстрував та не
засновував, жодних документів не
підписував, господарських договорів не
укладав, підприємницькою діяльністю не
займався.

Ці пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2
об'єктивно стверджуються висновком
почеркознавчої експертизи в
кримінальній справі від 26.09.2011 року,
згідно якого підписи від імені ОСОБА_2
на податкових накладних, актах прийому
виконаних робіт, локальних кошторисах,
договорі підряду на виконання
ремонтно-будівельних робіт від 1.07.2009
року, акті прийому передачі векселя від
13.04.2010 року, виконані не ОСОБА_2, а іншою
особою.

Ряд допитаних свідків підтвердили
виконання робіт по будівництву
багатоповерхового будинку по вул.
Федорченко,1 в м. Івано-Франківську
силами працівників ТзОВ «Регіональна
торгова компанія», а не ТзОВ «СК
«Екос-Плюс».

За таких обставин є всі підстави для
висновку про те, що жодних
фінансово-господарських операцій між
зазначеними контрагентами не
проводилося, а договір підряду від
1.07.2009 року на будівництво
багатоквартирного житлового будинку
по вул. Федорченко,1 в м.
Івано-Франківську, укладений між
позивачем та ТзОВ «СК «Екос-Плюс»,
носить фіктивний характер без намірів
створити реальні правові наслідки.

Тому висновок відповідача про
протиправне віднесення позивачем до
валових витрат в 3 та 4 кварталах 2009 року
суми 1710098,00 грн. по господарських
операціях з ТзОВ «СК «Екос-Плюс, а також
щодо включення до податкового кредиту
сум ПДВ в розмірі 461845,00 грн. є
обґрунтованим, чого не врахував суд
першої інстанції.

Крім того, з матеріалів справи видно, що
розрахунки за ніби то проведені роботи
між ТзОВ «Регіональна торгова
компанія», та ТзОВ «СК «Екос-Плюс»
проводилися шляхом видачі простого
векселя серії АА№ 1724106 на суму 2771075
грн., дата складання 13.04.2010 року, дата
погашення 13.04.2010 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на положення абз.3 п. 4.8 ст. 4 чинного на
час спірних правовідносин Закону
України «Про податок на додану
вартість», згідно якого для цілей
оподаткування векселя (крім податкових
векселів), видані або отримані, не
вважаються засобом платежу та не
змінюють суму податкового кредиту або
податкового зобов'язання з цього
податку, крім податкових векселів. З
цих підстав у позивача не виникає права
на включення до податкового кредиту
сум ПДВ, зазначених в податковій
декларації при розрахунку простим
векселем.

Щодо висновку податкового органу про
необхідність коригування валових
витрат на суму кредиторської
заборгованості, що виникла у зв'язку з
наявністю безоплатно наданих товарів
по операціях з ТзОВ «Дантона» та ТзОВ
«Сантрейд- Гроуп» та, відповідно,
зменшення валових витрат позивача в 4
кварталі 2009 року та в 3 кварталі 2010 року
в розмірі 635917,00 грн., суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 вказаного Закону до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Тобто вказана правова норма передбачає
включення до валових витрат не лише
суми фактично сплачених, але також і
нарахованих витрат. В свою чергу,
пунктами 5.3 - 5.7 статті 5 вказаного
Закону обмеження на віднесення витрат
по придбаних, але фактично неоплачених
товарах (робіт, послуг) до складу
валових не встановлені.

Таким чином, Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не передбачена норма, яка зобов'язує
платника податків зменшувати валові
витрати на суму безоплатно отриманого
товару, віднесену до валових витрат за
першою подією (оприбутковування
товару).

Крім того, слід зазначити, що пункт 5.1
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не встановлює порядок ведення
податкового обліку, а лише визначає
поняття валових витрат і їх склад.
Безпосередньо правила ведення
податкового обліку встановлені
статтею 11 вказаного Закону, відповідно
до якої валові витрати і валові доходи
формуються за правилом першої події.

Отже, твердження відповідача про
порушення позивачем пункту 5.1 статті 5
цього Закону через те, що останній не
відкоригував валові витрати при
списанні кредиторської заборгованості
не відповідає приписам цієї норми.
Вказані обставини судом першої
інстанції досліджено вірно.

Далі, як видно з матеріалів справи, за
позивачем згідно даних аналітичного
обліку розрахунків з постачальниками,
існує кредиторська заборгованість
перед ТзОВ «Станіславська торгова
компанія», розмір якої станом на 1.02.2007
року та на 1.02.2010 року є незмінним - 300000,00
грн., в т.ч. ПДВ 50000 грн. (нежитлові
приміщення).

Амортизаційні відрахування основних
фондів підприємство в сумі 35028,0 грн. в 2
кварталі 2010 року віднесло до складу
валових витрат, з чим не погоджується
податковий орган, оскільки вважає, що
підприємство не здійснило компенсацію
вартості основних фондів, тому не має
підстав для нарахування амортизації та
віднесення її суми до валових витрат.

З такою позицією податкового органу
погодитися не можна, оскільки
відповідач не навів правової підстави
зняття з валових витрат позивача
зазначеної суми в 2 кварталі 2010 року та
не послався на відповідні норми закону.

Положення п.8.1 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
на які зроблено посилання в акті
перевірки, визначає тільки поняття
амортизації та не регулює
правовідносин в частині правомірності
нарахування амортизаційних
відрахувань на основні фонди, з приводу
придбання яких має місце кредиторська
заборгованість.

Отже, податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 24.03.2011 року,
згідно якого позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню на суму 10037 грн., тобто на
суму різниці між загальною сумою 437562,00
грн. та сумою податку по господарських
операціях з ТзОВ «СК «Екос-Плюс» - 427525,00
грн. основного платежу та штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 5018,50
грн. , а всього - на суму 15055, 5 грн.
відповідно до поданого суду
апеляційної інстанції розрахунку
податкового зобов'язання та штрафних
(фінансових) санкцій .

Вимоги позивача щодо скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 24.03.2011 року, згідно якого йому
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
577757,00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 462205,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у сумі 115552,00 грн. задоволенню
не підлягають, оскільки оскаржувана
сума складається з визначеного
позивачу податку на додану вартість в
сумі 461845,00 грн., штрафних (фінансових)
санкцій 115552,0 грн. по операціях з ТзОВ
«Екос-Плюс» та 360,00 грн. по операціях з
ЗАТ «Зірниця», яку позивач визнав, не
оскарживши висновків суду з цього
приводу.

Податковий кредит по господарських
операціях з ТзОВ «Екос-Плюс», в силу
викладеного вище, сформований
позивачем неправомірно, а решта суми -
360,00 грн., була правомірно донарахована
податковим органом, чого не спорює
позивач.

За таких обставин суд першої інстанції
справу розглянув з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям нової
про часткове задоволення позову з
викладених підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
26.07.2011 року в справі № 2а-1276/11/0970
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську № від 24.03.2011
року, згідно якого ТзОВ «Регіональна
торгова компанія» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
суму 10037 грн. основного платежу,
штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 5018,50 грн. , а всього - на суму 15055,
5 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський