Справа № 816/3417/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 р.Справа № 816/3417/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
01.10.2014р. по справі № 816/3417/14

за позовом Приватного підприємства
"Світло-Енерго"

до Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Світло-Енерго"
(далі за текстом - ПП "Світло-Енерго",
позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (далі за текстом -
ДПІ у м. Полтаві, відповідач), в якому
просив суд визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 24.07.2014 р. №№ , .

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
24.07.2014 р. №№ , .

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на ненадання судом належної оцінки
поданим ДПІ у м. Полтаві доказам,
порушення судом норм матеріального
права, а саме вимог п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п.
200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, заслухавши доводи
сторін, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПП "Світло-Енерго", ідентифікаційний
код 35360095, є юридичною особою,
зареєстроване виконавчим комітетом
Полтавської міської ради 27.08.2007 р., що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 № 712626, та взято на податковий
облік у ДПІ у м. Полтаві.

У період з 18.06.2014 р. по 02.07.2014 р. ДПІ у м.
Полтаві проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПП
"Світло-Енерго" з питань правомірності
нарахування від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість в рахунок
майбутніх платежів за лютий 2014 року.

За результатами перевірки складено акт
від 09.07.2014 р. №4217/16-01-15-02/35360095, в якому
зафіксовано порушення пунктів 198.1, 198.3
статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
податкового кредиту січня 2014 року в
розмірі 11240,08 грн., що призвело до
завищення суми від'ємного значення
січня 2014 року в розмірі 8874 грн.,
заниження суми позитивного значення
січня 2014 року в розмірі 2366,08 грн.,
заниження суми ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет січня 2014
року в розмірі 2366,08 грн.; завищення суми
бюджетного відшкодування ПДВ
відшкодування лютого 2014 року в розмірі
8874 грн.

На підставі акту перевірки від 09.07.2014 р.
№4217/16-01-15-02/35360095 ДПІ у м. Полтаві
винесено податкові
повідомлення-рішення від 24.07.2014 р. №
002919502, яким ПП "Світло-Енерго" зменшено
суму бюджетного відшкодування з ПДВ на
8874 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції - 2218,50 грн., №
про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на суму 3549 грн., з них: основний
платіж - 2 366 грн., штрафні санкції - 1 183
грн.

Не погоджуючись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся до суду із позовом
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень від 24.07.2014 р. №№ , .

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того що,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, винесені ДПІ у м.
Полтаві необґрунтовано та прийняті
всупереч положенням Податкового
кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
наступних підстав.

У відповідності з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

В свою чергу згідно з п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
бюджетне відшкодування - це
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу;

Відповідно до п.п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності з п.п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що
передумовою для віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту в у грудні 2013 року
- січні 2014 року стали господарські
операції позивача з ТОВ "Готіка ЛТД" та
ТОВ "Дівілон" на підставі укладених
договорів постачання від 01.06.2013 р. №
СЕ-06-13 та від 20.01.2014 р. № СЕ-01-14
відповідно.

На підтвердження реальності виконання
зазначених договорів позивачем надано
суду податкові та видаткові накладні,
квитанції до прибуткових касових
ордерів, платіжні доручення, копії яких
наявні в матеріалах справи.

Транспортування придбаного товару
відбувалось із залученням ТОВ
"Делівері", який надавав позивачу
транспортно-експедиційні послуги, що
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) .

В подальшому придбаний у ТОВ "Готика
ЛТД" та ТОВ "Дівілон" товар був
реалізований позивачем іншим
підприємствам, що підтверджується
договорами поставки та видатковими
накладними, копії яких містяться у
матеріалах справи.

Таким чином, позивачем підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з його контрагентами та
використання придбаних товарів у
власній господарській діяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач, маючи від
постачальника належно оформлені
податкові накладні, з урахуванням
підтвердження реального здійснення
господарських операцій, правомірно
відніс до податкового кредиту суми ПДВ
за ними у відповідний звітній період.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

У відповідності до п. 200.6, п. 200.7 статті 200
Податкового кодексу України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах. Платник податку,
який має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

При цьому, відповідно до п. 200.8 статті 200
Податкового кодексу України до
декларації обов'язково додається
Розрахунок суми бюджетного
відшкодування.

Перелік платників ПДВ, які не мають
права на отримання бюджетного
відшкодування ПДВ та відповідно не
подають Розрахунок суми бюджетного
відшкодування, визначено в пункті 200.5
статті 200 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
"Енерго-Світло" за січень 2014 року подано
до ДПІ у м. Полтаві податкову
декларацію з податку на додану
вартість з додатками та реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних.

В реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних відображені
податкові накладні, отримані, зокрема,
від ТОВ "Готика ЛТД" та ТОВ "Дівілон", які
формують податковий кредит з ПДВ, а
також сплата якого надає право
позивачу на бюджетне відшкодування з
ПДВ в наступному податковому періоді, а
саме: в лютому 2014 року.

Задекларовані показники розділу III
"Розрахунки за звітний період"
Декларації з ПДВ відображають від'ємне
значення в розмірі 8874 грн.

Отже, у позивача виникло право на
бюджетне відшкодування на підставі
підпункту а) пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України у позивача
виникло право на бюджетне
відшкодування.

Скориставшись цим правом у наступному
періоді, а саме: у лютому 2014 року разом з
наданням декларації з ПДВ ПП
"Енерго-Світло" надав розрахунок суми
бюджетного відшкодування - Додаток №3
на суму 8874 грн.

Таким чином, позивач, який фактично
сплатив контрагентам ТОВ "Готіка ЛТД"
та ТОВ "Дівілон" у попередньому
податковому періоді (січні 2014 року)
суму ПДВ у розмірі 8414,35 грн. та 2825,73 грн.
відповідно, що підтверджується
наявними у справі копіями платіжних
документів, з урахуванням реального
характеру господарських операцій, за
наявності у попередньому та наступному
податковому періоді від'ємного
значення різниці між податковим
зобов'язанням та податковим кредитом,
правомірно включив до суми бюджетного
відшкодування ПДВ у лютому 2014 року суму
ПДВ в розмірі 8874 грн.

При цьому, колегія суддів відхиляє
доводи відповідача про завищення
податкового кредиту в результаті
фінансово-господарських
взаємовідносин позивача з ТОВ "Готіка
ЛТД" та ТОВ "Дівілон" та неправомірність
включення позивачем заявленої до
відшкодування суми ПДВ у зв'язку з
придбанням товарів у зазначених
контрагентів лише з тих підстав, що за
результатами зустрічних звірок
контрагентів ТОВ "Готіка ЛТД" та ТОВ
"Дівілон" по ланцюгу постачання
встановлено ознаки нереальності
здійснення господарських операцій.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому
невиконання контрагентами позивача по
ланцюгу постачання своїх обов'язків по
сплаті податку до бюджету чи порушення
ними правил ведення господарської
діяльності не може впливати на
результати діяльності підприємства -
позивача і не може бути підставою для
притягнення позивача до
відповідальності у вигляді
донарахування податкових зобов'язань
та зменшення бюджетного відшкодування
з ПДВ.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що доводи відповідача про
завищення суми податкового кредиту
січня 2014 року в розмірі 11240,08 грн.,
завищення суми бюджетного
відшкодування лютого 2014 року в розмірі
8874 грн. не ґрунтується на приписах
Податкового кодексу України та
встановлених обставинах справи, а тому
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем безпідставно,
необґрунтовано та без урахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення в силу приписів ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не доведено правомірність прийнятих
ним податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, колегія суддів,
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014р.
по справі № 816/3417/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Мінаєва О.М.