Справа № 872/12668/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014 року

справа № 804/5801/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року у справі №804/5801/13-а

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОТЕХЕКСПЕРТИЗА»

до:

про:

Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року відкрито адміністративне провадження у справі №804/5801/13-а. (а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що між ТОВ «ДНІПРОТЕХЕКСПЕРТИЗА» та ТОВ «Максметінвест», ТОВ «Голден-Вей», ТОВ «Абсолют-Бест», ТОВ «Сталь-Інвест-Гуп» було укладено договори та на їх виконання були виписані видаткові та податкові накладні, сторонами були фактично здійснені господарські операції, направлені на реальне настання правових наслідків та з метою отримання економічних і соціальних результатів, а тому висновки в акті перевірки не відповідають дійсності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року у справі №804/5801/13-а адміністративний позов задоволено. (суддя – Ніколайчук С.В.) (а.с.197-206)

Відповідач – Державна податкова інспекція у Кіровському районі м. Дніпропетровська, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року у справі №804/5801/13-а та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що господарські операції між позивачем та контрагентами носили безтоварний характер та насправді були здійснені для мінімізації сум податку на додану вартість.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в період з 14 березня 2013 року по 20 березня 2013 року посадовою особою Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОТЕХЕКСПЕРТИЗА» з питання дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ «Максметінвест» за період січень 2012 року, ТОВ «Голден-Вей» за період квітень, травень 2012 року, ТОВ «Абсолют-Бест» за період травень 2012 року, результати якої оформлені актом перевірки №623/224/36054071 від 26 березня 2013 року.

Відповідач в акті перевірки вказує, що операції між ТОВ «Максметінвест» у січні 2012 року, ТОВ «Голден-Вей» у квітні, травні 2012 року, ТОВ «Абсолют-Бест» у травні 2012 року, ТОВ «Сталь-Інвест-Груп» у травні 2012 року та ТОВ «Дніпротехекспертиза» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, які економічно необхідні для виконання таких видів послуг або здійснення дільяності. Про це свідчить відсутність у суб’єктів господарювання необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів.

З матеріалів справи вбачається, що в періоди, які підлягали перевірці, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Максметінвест», ТОВ «Голден-Вей», ТОВ «Абсолют-Бест», ТОВ «Сталь-Інвест-Груп».

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що первинні документи, зокрема, видаткові накладні та податкові накладні за господарськими операціями позивача з ТОВ «Максметінвест», ТОВ «Голден-Вей», ТОВ «Абсолют-Бест», ТОВ «Сталь-Інвест-Гуп» складені у відповідності до законодавства України.

Видані позивачу контрагентами податкові накладні відповідають вимогам діючого законодавства і є належним доказом правомірності формування податкового кредиту по ПДВ.

На момент видачі постачальники були зареєстровані платником ПДВ, а отже, мали право їх виписувати. В свою чергу, покупець мав правові підстави включити суму ПДВ по таким податковим накладним в податковий кредит. Реальність (дійсність) вказаних господарських операцій підтверджена, в тому числі видатковими накладними, податковими накладними.

Крім того, статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину.

Загальні вимоги чинності правочину передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, у разі порушення яких настають правові наслідки, передбачені параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів про умисність укладення правочину між позивачем та контрагентами з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а саме, рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження відсутності реального характеру здійснених позивачем господарських операцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 04 червня 2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року у справі №804/5801/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 20 жовтня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко