Справа № 804/9097/13-а
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/9097/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
серпня 2013 року

у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віват" до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Віват" (далі - ТОВ
"Віват") звернувся до суду з позовом до
відповідача Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі - ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська), в якому просив суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" №000035152 від 22.03.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість у
загальному розмірі 81770 грн., з яких 65416
грн. основного платежу, 16354 грн.
штрафних санкцій.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
серпня 2013 року позов задоволено,
визнане протиправним та скасоване
прийняте відповідачем податкове
повідомлення - рішення форми "Р" №000035152
від 22.03.2013 року, на користь позивача
стягнено судовий збір в сумі 817,71 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ "Віват" зареєстрований в ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська як платник податку
на додану вартість.

Відповідачем ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська проведено камеральну
перевірку ТОВ "Віват" з питань
податкової декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2012 року, про
що складено акт №4993/15-2 від 04.12.2012 року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в
результаті чого підприємством
завищено суму податкового кредиту , що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість в розмірі 65416 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 19.12.2012
року форми "Р" про збільшення суми
грошового зобов'язання по ПДВ на суму
65416,00 грн. та сплату штрафної санкції у
сумі 32708,00 грн.

Оскаржене в адміністративному порядку
податкове повідомлення-рішення №
від 19.12.2012 року, скасоване в частині
визначення штрафних санкцій, та
податковим органом винесене податкове
повідомлення-рішення №000035152 від 22.03.2013
року про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на суму 65416 грн. та штрафні
санкції на суму 16354 грн.

Скарга на зазначене податкове
повідомлення-рішення №000035152 від 22.03.2013
року залишена без задоволення, а
податкове повідомлення-рішення
залишене без змін.

Позивач оскаржив зазначене податкове
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.6 ст. 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

При цьому, п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Статтею 201 ПК України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну , складену за
вибором покупця (отримувача).

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Відповідно пункту 201.10 статті 201
Податкового Кодексу податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
після її реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми ПДВ вказаної в
податковій накладній, до суми
податкових зобов'язань за відповідний
звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 року № 996-ХІУ, що
підтверджують факт отримання таких
товарів/послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ "Віват" та контрагентом ТОВ
"Юність" укладено угоду з придбання
товарів/послуг.

Із матеріалів справи видно, що
вищезазначений договір був
спрямований на реальне настання
правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, оскільки виконання
контрагентом ТОВ "Юність" за
вищезазначеним договором передбачених
договором поставки
товарно-матеріальних цінностей та
послуг та здійснення позивачем оплати
цих послуг підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими у відповідності із Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, а саме: податковими та
видатковими накладними.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за жовтень 2012 року віднесено
суми ПДВ по виписаним ТОВ "Юність"
податковими накладним на загальну суму
65416 грн.

В ході проведення перевірки посадовим
особам відповідача зазначені
податкові накладні були надані та
досліджені, їх невідповідність вимогам
чинного законодавства не встановлена,
що підтверджується змістом Акту
перевірки.

Суми ПДВ за зазначеними податковими
накладними позивачем правомірно
включені до складу податкового кредиту
перевіреного періоду, та відображені у
реєстрі отриманих податкових
накладних, оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб, а також наявності та
змісту правових взаємовідносин цих
осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт
дійсного виконання позивачем та його
контрагентом господарської угоди,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначеного контрагента
ТОВ "Юність" протиправною, так як на час
дії угоди контрагент позивача був
зареєстрований в установленому
порядку як платник ПДВ, мав право
виписувати та надавати податкові
накладні, не був виключений із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операціям з
контрагентом ТОВ "Юність", а тому
висновки податкового органу щодо
завищення бюджетного відшкодування за
жовтень 2012 року з податку на додану
вартість згідно податкового
повідомлення - рішення форми "Р" №000035152
від 22.03.2013 року в сумі 65416 грн. є
неправомірними.

Неправомірність визначення
відповідачем суми грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування штрафних санкцій у
розмірі 16354 грн.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
судового збору в сумі 817,71 грн.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова