Справа № 2а-9814/11/0170/13
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/61121/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівШведа Е.Ю. Єрьоміна
А.В. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - Кримське РВФСЗІ) до
Публічного акціонерного товариства
"Крименерго" (далі - ПАТ "Крименерго") про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Кримського
РВФСЗІ на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 24 травня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року Кримське РВФСЗІ в
Окружному адміністративному суді
Автономної Республіки Крим пред'явило
позов до ПАТ "Крименерго" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що ПАТ "Крименерго" у 2010 році
не виконано встановлених чинним
законодавством вимог щодо нормативу
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, зокрема,
із створення

58-ми робочих місць з працевлаштування
інвалідів, внаслідок чого йому були
нараховані
адміністративно-господарські санкції
за не створення робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів у 2010 році у сумі 1 899 848,00 грн. У
добровільному порядку сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, у 2010 році в
сумі 1 899 848,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 24 травня 2012 року,
залишеною без зміни ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року, у задоволенні позовних вимог
Кримського РВФСЗІ відмовлено.

У касаційній скарзі Кримське РВФСЗІ,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить їх
рішення скасувати та постановити у
справі нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
Кримського РВФСЗІ не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що ПАТ "Крименерго" були вчинені
усі необхідні дії для працевлаштування
інвалідів, а саме: створено робочі
місця для працевлаштування інвалідів,
до центру зайнятості щомісячно
подавалися звіти форми 3-ПН про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Колегія суддів вважає, що така правова
позиція судів попередніх інстанцій є
правильною з огляду на таке.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року) працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні доповнено статтею
18-1, за змістом якої пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 вказаного
Закону для підприємств, установ і
організацій, незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі

4-ох відсотків від загальної
чисельності працюючих, а якщо працює
від 8 до 25 чоловік - у кількості 1
робочого місця.

Частинами першою, другою, третьою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства
(об'єднання), установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів, незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднані), в установі, організації за
кожне робоче місце, незайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій цієї ж статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, до обов'язків роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування, крім створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відноситься також надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Як встановлено судами, на виконання
вимог законодавства ПАТ "Крименерго"
щомісячно направляло до центру
зайнятості звітність з інформацією
щодо можливості працевлаштування
відповідної кількості інвалідів.

За таких обставин, у зв'язку з
відсутністю складу правопорушення на
нього не може бути покладена
відповідальність за не направлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, які бажають
працевлаштуватися.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди не допустили порушень
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кримського
республіканського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 24
травня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року в адміністративній справі за
позовом Кримського республіканського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства "Крименерго" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Єрьомін А.В.

Швед Е.Ю.