Справа № 377/878/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
377/878/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Малишенко Т.О.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління соціального захисту
населення Славутицької міської ради на
постанову Славутицького міського суду
Київської області від 26 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління соціального захисту
населення Славутицької міської ради
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління соціального захисту
населення Славутицької міської ради
Київської області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення
управління соціального захисту
населення Славутицької міської ради
Київської області від 25 липня 2014 року №
14/01-15 щодо відмови у наданні йому
статусу інваліда війни та у видачі
посвідчення «інваліда війни»;

- визнати його інвалідом війни та
зобов'язати управління соціального
захисту населення Славутицької
міської ради Київської області видати
посвідчення «інваліда війни»
встановленого зразка відповідно до п. 9
ст.7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Постановою Славутицького міського
суду Київської області від 26 серпня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 відповідно до наказу
Управління пожежної охорони УВС
Київської області № 37о/с від 16 вересня
1991 року був призначений на посаду
старшого пожежного 17- ВПЧ по охороні
Чорнобильської АЕС з 10 вересня 1991 року.

Згідно наказу №18о/с від 02 лютого 2000
року позивач був призначений на посаду
старшого пожежного 2 - ДПЧ по охороні ВП
«Чорнобильська АЕС» з 17 січня 2000 року.

Згідно з наказом № 55о/с від 25 листопада
2002 року ОСОБА_2 був звільнений з посади
старшого пожежного 2 - ДПЧ по охороні ВП
«Чорнобильська АЕС» з 21 листопада 2002
року за ст. 63 п.«Б» (через хворобу) з
постановкою на військовий облік.

На підтвердження роботи у зоні
відчуження Чорнобильської АЕС в період
з 10.09.1991 по 21.11.2002 позивачем надано копії
наказів про призначення на службу на
вказані вище посади у підрозділах
пожежної охорони, звільнення зі служби,
а також копію трудової книжки.

Вказані обставини підтверджуються
також листом ГУ в Київській області МНС
України та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи № 9/3/6323 від 28.11.2005 року,
довідкою форми № 122.

З наданих копій документів вбачається,
що ОСОБА_2 вийшов на пенсію та з 21
листопада 2002 року, отримав статус
пенсіонера Міністерства Внутрішніх
Справ (МВС) України, підтвердженням
чого є посвідчення № 3091, видане 18
грудня 2002 року.

20 лютого 2003 року обласною МСЕК позивачу
була призначена третя група
інвалідності.

Постановою Військово - лікарської
комісії УМВС України в Чернігівській
області від 05 травня 2003 року № 1014
встановлено що його захворювання:
«гіпертонична хвороба ІІст.,
міокардитичний кардіосклероз, ХНК 1 ст.
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи в період проходження служби
в органах внутрішніх справ.

За результатами огляду у Київській
обласній спеціалізованій медико -
соціальній експертній комісії 13 червня
2005 року ОСОБА_2 була встановлена друга
група інвалідності з 01 червня 2005 року
довічно.

Згідно з довідкою Київської обласної
СМСЕК серії КИО - 1 № 233906 причиною
інвалідності було визначено:
захворювання, пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

На підставі вищевикладених обставин
ОСОБА_2 як особі, постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, було надано статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, І
категорії, що підтверджується
посвідченням постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи НОМЕР_1.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Славутичі Київської області та
отримує пенсію по інвалідності,
захворювання якого пов'язане з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС.

ОСОБА_2 звернувся до управління
соціального захисту населення
Славутицької міської ради, в якій,
посилаючись на ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та ч. 7 Положення
«Про порядок видачі посвідчень і
нагрудних знаків ветеранів війни»,
просив встановити йому статус інваліда
війни та видати посвідчення
встановленого зразка.

Листом від 25.072014 року №14/01-15 управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради Київської області
позивача було повідомлено про відмову
у встановленні статусу інваліда війни.

Вважаючи вказану відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що право позивача на встановлення
статусу інваліда війни та видачу
відповідного посвідчення
підтверджується належними доказами, що
містяться в матеріалах справи

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана відмова відповідача
мотивована тим, що причина
інвалідності МСЕК вказана як
захворювання, пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ, що не відповідає
статусу ветерана війни, визначеного
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Перевіряючи законність та
обґрунтованість наведеного висновку
відповідача, колегія суддів виходить з
такого.

Питання регулювання правового статусу
ветеранів війни визначає Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (далі по тексту
- Закон № 3551-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 3551-ХІІ до
ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Відповідно до п.п. 1 та статті 7 Закону
№ 3551-ХІІ До інвалідів війни належать
також інваліди з числа:

1) військовослужбовців, осіб
вільнонайманого складу, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час захисту Батьківщини,
виконання інших обов'язків військової
служби, пов'язаних з перебуванням на
фронті в інші періоди, з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
ядерних аварій, ядерних випробувань, з
участю у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, іншим
ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового
складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету
державної безпеки колишнього Союзу
РСР, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших
військових формувань, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час виконання службових
обов'язків, ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, інших уражень ядерними
матеріалами.

Отже позивач, інвалідність якого
пов'язана з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, за
наявності документів, підтверджуючих
право на отримання статусу інваліда
війни, має отримати такий статус з
видачею відповідного посвідчення.

Відповідно до пункту 7 Положення про
порядок видачі посвідчень і нагрудних
знаків ветеранів війни, затвердженого
постановою КМ України від 12 травня 1994
року № 302, посвідчення інваліда війни
видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина.

Згідно цього ж Положення посвідчення
інваліда війни видається на підставі
довідки медико-соціальної експертної
комісії про групу та причину
інвалідності.

Колегією суддів встановлено, позивач
працював у зоні відчуження
Чорнобильської АЕС в період з 10.09.1991 по
21.11.2002.

Згідно з довідкою Київської обласної
СМСЕК серії КИО - 1 № 233906 причиною
інвалідності встановлено
захворювання, пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

Таким чином, право позивача на
встановлення статусу інваліда війни та
видачу відповідно посвідчення
підтверджується належними доказами, що
містяться в матеріалах справи, а тому в
суду наявні правові підстави для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 197, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Славутицької міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Славутицького міського суду
Київської області від 26 серпня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
О.О. Беспалов О.А.
Губська

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Беспалов О.О.

Губська О.А.