Справа № 816/2517/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 р.Справа № 816/2517/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002" на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014р. по
справі № 816/2517/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002"

до Полтавської митниці Міндоходів
третя особа Головне управління
Державної казначейської служби
України в Полтавській області

про скасування рішення та картки
відмови,

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002"
звернулося до суду із позовом, у якому
просила визнати протиправними та
скасувати рішення Полтавської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 19.03.2014
№806020002/2014/000021/1 та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення №806020002/2014/00086.

Полтавський окружний адміністративний
суд постановою від 28.08.2014 року відмовив
у задоволенні позову.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002" подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема, на думку апелянта, суд
першої інстанції безпідставно, в
якості доказів оплати постачальнику по
договору поставки, вказав, що позивачем
не було надано доказів
оплатиекспедитору за перевезення
Товару, при тому, що вони митним органом
від позивача не вимагались, що свідчить
про невідповідність висновків суду
обставинам справи.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, для
здійснення митного оформлення товару
на виконання контракту №1315602 від 01.02.2013
(з урахуванням додатків до нього),
укладеного між Компанією "Langfang Meihua
Bio-Technology Co., Ltd.," та ТОВ "Тандем-2002" (а.с.
11-20), представником декларанта подано
до Полтавської митниці Міндоходів
декларацію №806020002/2014/002723 від 18.03.2014 (а.с.
43-44), в якій митна вартість товару -
L-лізин HCL 98.6%, являє собою L-лізину
моногідрохлорид, являється незамінною
амінокислотою, визначена за основним
методом, за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються на рівні 1,35
доларів США за кг. Заявлено товар за
ціною контракту.

В якості додатків до вказаної
декларації до митного органу були
надані: 1) 2730 - міжнародна автомобільна
накладна (СМR) - №716/1 та 716/2 від 14.03.2014; 2)
2761 - коносамент (Bill of Lading) - №MWTJODE14010352FD
від 20.01.2014; 3) 3001 - банківський платіжний
документ, що стосується товару -
платіжне доручення №3 від 06.02.2014; 4) 3007 -
документ, що підтверджує вартість
перевезення товару - довідки про
вартість транспортних витрат б/н від
12.03.2014 та від 18.03.2014; 5) 3105 -
рахунок-фактура - інвойс №3 від
13.01.2014; 6) 3141 - пакувальний лист - №б/н від
13.01.2014; 6) 4103 - доповнення до контракту
№1315602 від 01.02.2013 №1 від 25.02.2013, №2 від
20.05.2013, №3 від 22.11.2013, №4 від 04.12.2013, №5 від
31.12.2013, №11 від 19.12.2013; 7) 4104 - контракт
№1315602 від 01.02.2013; 8) 4207 - договір про
надання послуг митного брокера - №б/н
від 08.01.2014; 9) 4301 - договір про
перевезення №06.12.13/14ОД від 06.12.2013,
договір про
транспортно-експедиторське
обслуговування №19/12/14 від 19.02.2014,
договір про транспортне
експедирування №27.12.13/12 - 1ОД від 27.12.2013;
10) 5053 - ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) (використовуються
для підтвердження проведення
ветеринарно-санітарного контролю при
митному оформленні товару)
(Держветфітослужба України) - №027584 від
17.03.2014; 11) 5502 - інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу "Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено") - №2730 від 14.03.2014;
12) 5504 - інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару (для товарів і
транспортних засобів, що не підлягають
екологічному контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу "Радіологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено") - №2761 від 20.01.2014;
13) 5511 - СМR №185570; 14) 6018 - відомості про
включення товарів до державного
реєстру ветеринарних препаратів,
кормових добавок, преміксів та готових
кормів, а саме: номер реєстраційного
посвідчення та дата реєстрації
(Держветфітослужба України)
(використовується для проведення
попереднього документального
контролю) - №АА-03947-04-12 від 17.12.2012; 15) 7001 -
сертифікат про походження товару форми
А - №ССРІТ131145617 від 17.01.2014; 16) 9000 -
екологічна декларація №16650 від 07.03.2014,
сертифікат якості №00063 від 08.01.2014
(а.с. 45-92).

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
Полтавською митницею Міндоходів
доведено правомірність прийнятого
рішення про коригування митної
вартості товарів від 19.03.2014
№806020002/2014/000021/1 та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00086.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Загальні положення здійснення митного
контролю передбачені положеннями
статей 246, 248, 257, 318 Митного кодексу
України.

Ст. 49, ст. 50, ч.4 та ч.5 ст.58 Митного кодексу
України надають визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 52 Митного
кодексу України заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом. При цьому, декларант
зобов'язаний: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Положеннями ст. 53 Митного кодексу
України визначається перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, до якого згідно з
частиною 2 даної статті входять: 1)
декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

При цьому, враховуючи положення ч.5 ст.53
Митного кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Але, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини (ч.3 ст. 53 Митного
кодексу України).

Проаналізувавши вищевказані правові
норми, колегія суддів дійшла висновку,
що митний орган з метою забезпечення
здійснення митного контролю має право,
у разі виявлення розбіжностей у
поданих декларантом документах,
витребувати додаткові документи.

З матеріалів справи вбачається, що у
відповідності до пункту 1 частини 4
статті 54 Митного кодексу України
посадовими особами Полтавської
митниці Міндоходів здійснено контроль
наявності в поданих документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують заявлену митну вартість
на підставі яких проводиться
розрахунок митної вартості, не містять
всіх відомостей, а саме - до митого
оформлення не подано платіжні
документи, наявність яких передбачена
умовами поставки.

Під час консультацій, відповідно до
вимог частини 3 статті 53 Митного
кодексу України, декларанта
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) наступні
додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

- копії митної декларації країни
відправлення;

- інші документи за власним бажанням.

Згідно листа від 18.03.2014 (а.с. 93) до
митного оформлення ТОВ "Тандем-2002"
додатково подано: копію експортної
декларації №931045712 від 26.01.2014; платіжне
доручення №3 від 06.02.2014; експертний
висновок ТПП №В-1458 від 18.03.2014; прайс від
виробника від 25.12.2013; інвойс на
передоплату №3 від 13.01.2014;
специфікацію на L-Лізинг НСL (а.с. 94-95,
97-103, 150).

Розглянувши додаткові документи,
відповідач дійшов висновку про те, що в
поданих документах відомості, що
підтвердили б складові митної вартості
відсутні, так як вони носять
інформативний характер та не можуть
бути використані для підтвердження
заявленої митної вартості. В зв'язку з
цим, Полтавською митницею Міндоходів
19.03.2014 були прийняті картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00086
та рішення про коригування митної
вартості товарів №806020002/2014/000021/1, згідно
з яким митну вартість товару, що
імпортувався, скориговано із
застосування резервного методу (а.с.
104-107).

Згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу
України при визначенні митної вартості
до ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
додаються, зокрема, такі витрати
(складові митної вартості), якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: витрати
на транспортування оцінюваних товарів
до аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на страхування цих товарів.

В ч.3 ст. 54 Митного кодексу України
зазначено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачем митну вартість товару L-лізин
HCL визначено в сумі 712419,98 грн, що включає
в себе ціну товару (653315,32 грн) та
транспортні витрати /морський фрахт/
(59104,65 грн). Витрати на завантаження
товару на судно в Китаї згідно із
пунктом 2.2 додаткової угоди №2 від
20.05.2013 до контракту №1315602 від 01.02.2013
включено до ціни товару (а.с. 15).

Відповідно до пункту 3.1 додаткової
угоди №1 від 25.02.2013 до контракту №1315602
від 01.02.2013 поставка здійснюється на
умовах FOB - порт Даліан, Китай згідно
міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в
редакції 2010 року.

Однак, інформація, наведена в
сертифікаті про походження товару
форми ССРІТ 131145617 від 17.01.2014 (а.с. 88-89),
коносаменті №MWTJODE14010352FD від 20.01.2014 (а.с.
47) та інвойсі №03 від 13.01.2014 (а.с. 50)
свідчить, що перевезення здійснювалося
від порту, розташованого в іншому
населеному пункті, а саме - м. Хінганг.
Згідно інформації з мережі Інтернет
відстань між цими населеними пунктами
складає 367 км, відповідно, таке
перевезення впливає на загальну суму
витрат по доставці товару.

В коносаменті №MWTJODE14010352FD від 20.01.2014
зазначене судно КАRМЕN 144Е, а згідно із
даними, зазначеними у митній
декларації №806020002/2014/002723 від 18.03.2014 (а.с.
43-44) та екологічній декларації №16650 від
07.03.2014 (а.с. 90) товар на територію України
доставлено судном ZІМ GЕNOVA.

Згідно пункту 2.2.5 договору
транспортного експедирування
№27/12/2013/21-10 від 27.12.2013, укладеного між
позивачем (клієнт) та ТОВ "Таніт"
(експедитор), експедитор зобов'язаний
надавати послуги з охорони вантажів
під час їх перевезення, перевалки та
зберігання, організовувати експертизу
вантажів, здійснювати страхування
вантажів та оформлення
товарно-транспортної документації та
її розсилання за належністю (а.с. 72-79).

Декларантом до митного оформлення
подано лише довідки про
транспортування від 12.03.2014 та від 18.03.2014
(а.с. 48-49). Проте, дані документи не є
фінансовими та/або бухгалтерськими
документами. Позивач не підтвердив
витрати на транспортування товарів до
порту рахунком, виставленим йому для
оплати експедитором, актом
прийняття-передачі виконаних робіт
(наданих послуг), платіжним дорученням
та до митного оформлення їх не надав.
Крім того, зміст довідки від 18.03.2014
суперечить відомостям митної
декларації №806020002/2014/002723 від 18.03.2014 щодо
ваги поставленого товару (замість 54000
кг вказано 72288 кг).

Також судовим розглядом встановлено,
що виконуючи вимогу митного органу
щодо надання додаткових документів,
позивачем у листі від 18.03.2014 вказано про
неможливість надання інших документів,
окрім вже наданих.

Включення до ціни товару витрат на
страхування умовами поставки товару
FОВ у редакції ІНКОТЕРМС 2010 року не
передбачено. Проте, пряма вказівка на
таке включення до ціни товару
визначена умовами договору
транспортного експедирування
№27/12/2013/21-10 від 27.12.2013, укладеного між
ТОВ "Таніт" та ТОВ "Тандем-2002".
Представник позивача пояснив, що
страхування товару не здійснювалось.
Однак з огляду на умови вказаного
договору та відсутність прямої
вказівки на таке включення до ціни
товару у будь-якому документі та
відсутність відомостей у будь-якому
документі про те, що страхування товару
взагалі не здійснювалося, не дало
можливості розрахувати відповідачу
митну вартість товару основним методом
(за ціною угоди).

Отже, з огляду на викладене, надані
позивачем до митного органу відповідно
до статті 53 Митного кодексу України
транспортні документи не містили всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 58 Митного
кодексу України, позивач зобов'язаний
був надати митному органу документи,
які підтверджують вартість
перевезення (рахунок-фактуру, акт
виконаних робіт, банківські платіжні
документи, які підтверджують факт
оплати), оскільки умовами поставки не
передбачено включення до ціни товару
вартості морського фрахту.

Також слід зазначити, що митну вартість
товару, що імпортується, скориговано
відповідачем із застосуванням
резервного методу відповідно до статті
64 Митного кодексу України.

Крім того, митним органом надано
позивачу можливість, як під час митного
оформлення, так і протягом строку дії
гарантійних зобов'язань, підтвердити й
узгодити заявлену митну вартість, якою
позивач не скористався.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
діяв у межах та спосіб, передбачений
чинним законодавством України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що Полтавською
митницею Міндоходів доведено
правомірність прийнятого рішення про
коригування митної вартості товарів
від 19.03.2014 №806020002/2014/000021/1 та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00086.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тандем-2002"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014р. по
справі № 816/2517/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.