Справа № 809/3374/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р.
справа № 809/3374/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Коломийської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області - Саранчук І.В.,

представника відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українські лісові ресурси - Коломия" -
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські лісові
ресурси - Коломия" про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 6
236,12 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 21.10.2014 року
відкрито провадження за
адміністративним позовом Коломийської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області (надалі по тексту також -
позивач, Коломийська об'єднана
державна податкова інспекція) до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські лісові
ресурси - Коломия" (надалі по тексту
також - відповідач) про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 6
236,12 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення вимог частини
1 статті 67 Конституції України, статті
36, пункту 57.3 статті 57, пункту 203.1 статті
203 Податкового кодексу України, не
сплачено в повному обсязі зобов'язання
по штрафних санкціях із податку на
додану вартість застосованого
податковими повідомлення-рішеннями
від 19.05.2014 року № в розмірі 170,00
гривень, 03.06.2014 року № в розмірі 3
060,00 гривень та від 03.09.2014 року № в
розмірі 3 060,00 гривень, за неподання
податкової звітності з податку на
додану вартість за грудень 2013 року і
січень-червень 2014 року. Вказані
нараховані грошові зобов'язання є
податковим боргом відповідача, які
сплачені відповідачем частково в сумі
53,88 гривень. Станом на день звернення до
адміністративного суду така
заборгованість в загальному становить
6 236,12 гривень, яка
несплачена товариством з обмеженою
відповідальністю "Українські лісові
ресурси - Коломия" до бюджету.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю. Суду додатково повідомила, що
на момент розгляду справи відповідачем
не сплачені в повному обсязі грошові
зобов'язання по штрафних санкціях по
податкових повідомлення-рішеннях від
19.05.2014 року, 03.06.2014 року і 03.09.2014 року в
загальному розмірі 6 236,12
гривень.

Представник відповідача у судове
засідання, призначене на 05.11.2014 року, не
з'явився. Поштове повідомлення-виклик
27.10.2014 року відділенням поштового
зв'язку повернуто на адресу суду із
відміткою "за зазначеною адресою не
значиться" (а.с. 33). Однак, відповідно
даних Витягу із Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 25.09.2014 року
місцезнаходження відповідача
значиться: вул. Ф.
Горбаша, 8, м. Коломия, Івано-Франківська
область, 78200 (а.с. 24-27), тобто адреса, за
якою відправлено повістку про виклик
до суду та ухвалу про відкриття
провадження (а.с. 29, 31).

Згідно із частиною 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються
юридичним особам за адресою їх
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

За змістом частини 11 статті 35
коментованого Кодексу, у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яке не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином. Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідач повідомлений
належним чином про розгляд справи.

Відповідно до приписів частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33, частини 3 і 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши зібрані по
справі докази, в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю
"Українські лісові ресурси - Коломия"
зареєстроване як юридична особа, що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
25.09.2014 року (а.с. 24-27), та взяте на облік
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків і зборів.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Податкового
кодексу України.

Конституційний обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом
визначений частиною 1 статті 67
Конституції України.

Податковий кодекс України з 01.01.2011 року
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36
вказаного Кодексу податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного
Кодексу визначено, що платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Податок на додану вартість, який є
предметом стягнення за даним
адміністративним позовом, відповідно
до підпункту 9.1.3. пункту 9.1 статті 9
Податкового кодексу України належить
до загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкові платежі).

Виходячи із положень пункту 180.1 статті
180 Податкового кодексу України
відповідач є платником податку на
додану вартість.

Згідно вимог пункту 54.1 статті 54 та
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

За змістом пункту 203.1 статті 203
Податкового кодексу України податкова
декларація з податку на додану
вартість подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Аналогічні положення щодо порядку і
строків подання податкових декларацій,
податковими періодами яких визначений
календарний місяць, встановлено в
підпункті 49.18.1. пункту 49.18 статті 49
Податкового кодексу України. А саме,
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 75 вказаного вище Кодексу
визначено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено,
що Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області, 07.05.2014 року,
20.05.2014 року 15.08.2014 року за результатами
проведених камеральних перевірок
даних, задекларованих у податкової
звітності з податку на додану вартість
складено акти №95/09-07-22-04/35065359,
№114/09-07-22-04/35065359 і №1277/09-07-15-02/35065359, якими
встановлено порушення відповідачем
підпункту 49.18.1. пункту 49.18 статті 49,
пункту 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України, а саме неподання
декларацій з податку на додану
вартість за грудень 2013 року і з січня по
червень 2014 року (а.с. 7-8, 11, 16).

Положенням частини 1 пункту 120.1 статті
120 Податкового кодексу України
визначено, що неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. За повторне
неподання або повторне несвоєчасне
подання платником податків або іншими
особами податкових декларацій
(розрахунків), до якого протягом року
було застосовано штраф за таке
порушення, тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне
таке неподання або несвоєчасне подання
(частина 2 пунктом 120.1 статті 120
коментованого Кодексу).

Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1
статті 20 зазначеного Кодексу
контролюючі органи серед іншого мають
право застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, якщо платник податків не
подає в установлені строки податкову
(митну) декларацію (підпункт 54.3.1. пункту
54.3 статті 54 Податкового кодексу
України).

Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією на виконання
повноважень, передбачених підпунктом
20.1.19. пункту 20.1 статті 20 Податкового
кодексу України, у відповідності до
пункту 120.1 статті 120 зазначеного
Кодексу, за первинне та повторно
виявлене порушення податковими
повідомлення-рішеннями від 19.05.2014 року
№, від 03.06.2014 року №, від
03.09.2014 року №, із урахуванням
факту притягнення відповідача в перше
та у попередніх податкових періодах до
відповідальності за неподання
обов'язкової звітності, застосовано
штрафні (фінансові) санкції в
загальному розмірі 6 290,00 гривень по
податку на додану вартість (а.с. 9, 13, 19).

Позивач направив відповідачу за
адресою його місцезнаходження,
зазначеної в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців податкові
повідомлення-рішення від 19.05.2014 року
№, від 03.06.2014 року № і від
03.09.2014 року № (а.с. 9, 14, 20).

Положеннями пункту 58.3 статті 58
Податкового кодексу України визначено,
що податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
платнику податків, якщо його передано
посадовій особі такого платника
податків під розписку або надіслано
листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин суд вважає, що
згадані вище податкові
повідомлення-рішення про застосування
штрафних санкцій із податку на додану
вартість є врученими відповідачу.

На час розгляду справи штрафні санкції,
застосовані податковими
повідомлення-рішеннями від 19.05.2014 року
№, від 03.06.2014 року №, від
03.09.2014 року № відповідачем до
бюджету сплачені (зараховані) частково
(53,88 гривень) і заборгованість по них в
загальному розмірі становить 6 236,12
гривень.

За приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Оскільки, відповідачем у відповідності
до вимог статті 56 Податкового кодексу
України не була порушена процедура
адміністративного оскарження
податкового зобов'язання, визначеного
податковими повідомлення-рішеннями
від 19.05.2014 року №, від 03.06.2014 року
№, від 03.09.2014 року №, суд
приходить до переконання, що
застосовані позивачем штрафні санкції
в загальному розмірі 6 236,12
гривень, є узгодженими та являється
податковим боргом.

Згідно вимог підпункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області 30.07.2010 року
направлено відповідачу податкову
вимогу форми "Ю" за №826-25 від 28.07.2010 року,
про що свідчить фіскальний чек про
направлення поштової кореспонденції з
повідомленням про вручення, копія
якого містяться в матеріалах справи
(а.с. 22). Відповідач податкову вимогу не
оскаржував у строк передбачений
законом.

Також, в матеріалах справи міститься
довідка від 03.11.2014 року №6652/10/09-07-10/1494, із
змісту якої слідує, що податкова вимога
щодо відповідача не була відкликана, а
податковий борг з липня 2014 року по
жовтень 2014 року є непереривним у часі
та до бюджету не сплачений (а.с. 42).

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковими
повідомлення-рішеннями 19.05.2014 року
№, від 03.06.2014 року №, від
03.09.2014 року №; витягом із
облікової картки платника податку на
додану вартість; корінцем податкової
вимоги форми "Ю" за №826-25 від 28.07.2010 року;
довідкою про суму податкового боргу
від 03.11.2014 року №6651/10/09-07-10/1494, які
містяться в матеріалах справи (а.с. 9,13,
19, 23, 22, 41).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що визначені позивачем податковими
повідомлення-рішеннями грошові
зобов'язання із податку на додану
вартість в загальній сумі 6 236,12 гривень,
являється податковим боргом
відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право контролюючих
органів на звернення до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України визначено заходи щодо
погашення податкового боргу платника
податків, відповідно до вимог яких
стягнення коштів у рахунок погашення
такого боргу здійснюється за рішенням
суду з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не
сплачено грошове зобов'язання у
терміни визначені Податковим кодексом
України, то суд зазначає підставним
звернення податкового органу до суду
із позовом на стягнення 6 236,12 гривень у
спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4
статті 95 вказаного Кодексу.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити вказану суму податкового
боргу. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення такого спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, стаття 67 якої
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане, позовні вимоги про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські лісові
ресурси - Коломия" податкового боргу в
сумі 6 236,12 гривень є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські лісові
ресурси - Коломия" (ідентифікаційний
код 35065359, вул. Ф. Горбаша, 8, м. Коломия,
Івано-Франківська область, 78200) з його
розрахункових рахунків, що є наявними у
банківських установах та за рахунок
готівки, що належить товариству з
обмеженою відповідальністю
"Українські лісові ресурси - Коломия" в
дохід бюджету податковий борг в
загальній сумі 6 236 (шість тисяч
двісті тридцять шість) гривень 12
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
було відкладено на 5 днів. У зв'язку із
вказаним постанова в повному обсязі
виготовлена 10.11.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.