Справа № 804/13009/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р. Справа № 804/13009/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
19.08.2013р., згідно якого фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 визначена
загальна сума грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг)» 36894,40 грн., у
тому числі 28971,52 грн. - основний платіж з
податку на додану вартість, 7922,88 грн. -
штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що Нікопольською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства в
частині правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати до
бюджету податку на додану вартість
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 за період з
01.01.2012 по 30.06.2013, за результатами якої
складено акт від 26.07.2013 року
№2007/172.. На підставі акту
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення № від
19.08.2013р., згідно якого фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 визначена
загальна сума грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг)» 36894,40 грн., у
тому числі 28971,52 грн. - основний платіж з
податку на додану вартість, 7922,88 грн. -
штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
Позивач вважає висновки податкового
органу в акті перевірки безпідставними
та необґрунтованими, а тому винесене
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що за результатами
перевірки податковий орган прийшов до
висновків щодо порушення позивачем
податкового законодавства, які є
обґрунтованими та підтверджені
письмовими доказами, а тому
Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області при
прийнятті оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. На підставі
вищенаведеного, просить суд у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі відповідача за
погодженням позивача відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрований у Виконавчому комітеті
Орджонікідзевської міської ради
04.11.1998р., про що зроблено запис про
включення відомостей про фізичну особу
підприємця до ЄДР за № НОМЕР_1 та на
підставі чого йому було видано
свідоцтво.

Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства в
частині правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати до
бюджету податку на додану вартість
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 за період з
01.01.2012 року по 30.06.2013 року.

Перевіркою встановлені порушення:

пп.181.1 ст.181, пп.183.2 ст.183, п.183.10 ст. 183, п. 202.1
ст. 202, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу
України, неподання податкових
декларацій з податку на додану
вартість за: а березень 2013 (період з
11.02.2013 по 31.03.2013), квітень 2013; травень 2013;
червень 2013р.;

п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України,
в результаті чого підлягає
донарахуванню податок на додану
вартість на загальну суму 28971,52 грн., в
т.ч.:

за березень 2013р. (період з 11.02.2013р. по
31.03.2013р.) - 9967,43 грн., за квітень 2012р. - 6217,64
грн., за травень 2013р. - 6049,30 грн., за
червень 2013р. - 6737,15 грн.

За результатами перевірки складено Акт
від 26.07.2013 року №2007/172. на підставі
якого винесено податкове
повідомлення-рішення № від
19.08.2013р., згідно якого фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 визначена
загальна сума грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг)» 36894,40 грн., у
тому числі 28971,52 грн. - основний платіж з
податку на додану вартість, 7922,88 грн. -
штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2. було
встановлено, що відповідно до
первинних документів наданих на
перевірку (книг ОРО, фіскальних звітних
чеків, звітів про використання РРО) в
січні 2013 року загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів протягом останніх 12
календарних місяців сукупно
перевищила 300000 грн.(без ПДВ), а саме:

лютий 2012 - 16809,20 грн., березень 2012 - 20087,50
грн., квітень 2012 - 20793,60 грн., травень 2012 -
23892,85 грн., червень 2012 - 28596,70 грн., липень
2012 - 23637,25 грн., серпень 2012 - 22883,15 грн.,
вересень 2012 - 24252,50 грн., жовтень 2012 - 33248,20
грн., листопад 2012 - 22777,35 грн., грудень 2012 -
30276,10 грн., січень 2013 - 36845,85 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пп.14.1.178 п.14.1 ст. 14 ПК
України податок на додану вартість -
непрямий податок, який нараховується
та сплачується відповідно до норм
розділу V цього Кодексу.

Порядок обчислення та сплати податку
на додану вартість регламентується
розділом V ПК України.

Відповідно до пп. 2 п. 180.1 ст.180 ПК України
для цілей оподаткування платниками
податку на додану вартість є будь-яка
особа, що зареєстрована або підлягає
реєстрації як платник податку.

Згідно до п.183.10 ст.183 ПК України будь-яка
особа, яка підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку, і у
випадках та в порядку, передбачених
цією статтею, не подала до
контролюючого органу реєстраційну
заяву, несе відповідальність за
ненарахування або несплату цього
податку на рівні зареєстрованого
платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування.

У відповідності до п.181.1 ст.181 ПК України
у разі якщо загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Згідно до п.183.1 ст.183 ПК України будь-яка
особа, що підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку, подає до
контролюючого органу за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву.

Відповідно до п.183.2 ст.183 ПК України у
разі обов'язкової реєстрації особи як
платника податку реєстраційна заява
подається до контролюючого органу не
пізніше 10 числа календарного місяця, що
настає за місяцем, в якому вперше
досягнуто обсягу оподатковуваних
операцій, визначеного у статті 181 цього
Кодексу.

Відтак, у відповідності до п.181.1 ст.181 ПК
України в особи виникає обов'язок
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
при наявності сукупності умов, а саме: 1)
особа є юридичною особою,
представництвом нерезидента без
статусу юридичної особи або фізичною
особою, що здійснює підприємницьку
діяльність; 2) загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню ПДВ, нарахована
(сплачена) такій особі протягом
останніх 12 календарних місяців,
сукупно перевищує 300000 гривень.

Таким чином, при наявності вище вказних
умов особа з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу
зобов'язана зареєструватися як платник
податку на додану вартість.

При цьому норма п.181.1 ст.181 ПК України
містить обмеження щодо обов'язку особи
зареєструватися платником ПДВ, а саме:
особа є платником єдиного податку.

Також, з аналізу п.181.1 ст.181 ПК України
вбачається, що загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі
повинна сукупно перевищувати 300000
гривень, однак без урахування податку
на додану вартість та бути нарахованою
(сплаченою) такій особі протягом
останніх 12 календарних місяців.

Відтак, законодавець в п.181.1 ст.181 ПК
України визначив обмеження при
вирахуванні загальної суми від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, а
саме - така сума визначається без
урахування податку на додану вартість.

Отже, обов'язок зареєструватися
платником податку на додану вартість
виникає в особи при наявності суми від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню в загальному розмірі 300000
гривень без урахування податку на
додану вартість.

Відповідно до абз. 1 п.188.1 ст.188 ПК
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
достатті 39 цього Кодексу) з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів
(крім збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, що справляється
з вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

У відповідності до абз. 2 п.188.1 ст.188 ПК
України до складу договірної
(контрактної) вартості включаються
будь-які суми коштів, вартість
матеріальних і нематеріальних активів,
що передаються платнику податків
безпосередньо покупцем або через
будь-яку третю особу у зв'язку з
компенсацією вартості товарів/послуг.
До складу договірної (контрактної)
вартості не включаються суми неустойки
(штрафів та/або пені), три проценти
річних та інфляційні, що отримані
платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань.

Згідно до абз. 3 п.188.1 ст.188 ПК України до
бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.

Відтак, відповідно до п.188.1 ст.188 ПК
України не включаються до бази
оподаткування податком на додану
вартість: а) податок на додану вартість;
б) акцизний податок на спирт етиловий,
що використовується виробниками для
виробництва лікарських засобів (крім
лікарських засобів у вигляді бальзамів
та еліксирів); в) збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування на
вартість послуг стільникового
рухомого зв'язку.

Так, судом встановлено, що за період з
06.03.2012 року по 18.01.2013 року загальний
обсяг придбаних позивачем товарів, які
були продані позивачем по 31.01.2013 року,
склав 271202,04 грн., в т.ч. ПДВ - 45200,34 грн.
Таким чином, без урахування ПДВ обсяг
оподатковуваних операцій від
здійснення позивачем продажу товарів
протягом 12 календарних місяців за
період з 01.02.2012 року по 31.01.2013 року
складає 258899,91 грн. (304100,25 - 45200,34), що є
меншим ніж 300000 грн., що свідчить про
безпідставність висновків ОДПІ про
перевищення позивачем загальної суми
від продажу товарів у 300000 грн. протягом
послідовних останніх 12 календарних
місяців.

Отже, з урахуванням положень ст.ст.181, 188
ПК України загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг без урахування податку
на додану вартість складає 258899,91 тис.
грн.

Тобто, загальна сума від здійснення
позивачем операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, а саме: за період з 01.02.2012 року
по 31.01.2013 року, без урахування податку
на додану вартість - сукупно не
перевищувала 300000 грн.

З вище викладеного вбачається, що
позивачем не було перевищено загальної
суми в розмірі 300000 грн. від операції з
поставки товарів, а тому, за періоди з
березня по червень 2013 року позивач не
може нести відповідальність за не
нарахування та несплату ПДВ на рівні
зареєстрованого платника, без права
нарахування кредиту та отримання
бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.56.21 ст.56 ПК України у
разі коли норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 19.08.2013р., згідно якого фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 визначена
загальна сума грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг)» 36894,40 грн., у
тому числі 28971,52 грн. - основний платіж з
податку на додану вартість, 7922,88 грн. -
штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 182,70 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова