Справа № 227/3453/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа №
227/3453/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області на постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.08.2014р. по справі № 227/3453/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Добропілля та Добропільському
районі Донецької області ( далі -
відповідач) про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.08.2014 року позовну заяву ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
у м. Добропілля та Добропільському
районі Донецької області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії- задоволено
частково.

Визнано протиправним і не правомірним
та скасувати рішення № 2550 від 03 липня
2014 року Управління Пенсійного фонду
України у м. Добропілля та
Добропільському районі Донецької
області про відмову у включенні
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати, в
заробітну плату для перерахунку
пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у м. Добропілля та
Добропільському районі Донецької
області здійснити перерахунок та
виплату з 01 липня 2014 року ОСОБА_1 пенсії
з урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати за роботу на
державній службі, які враховуються при
обчисленні пенсії та, з яких сплачено
страхові внески з урахуванням фактично
отриманих сум із застосуванням
відсотку розрахунку пенсії 80%.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено.

Стягнено з місцевого бюджету м.
Добропілля на користь ОСОБА_1 витрати
по сплаті судового збору у розмірі 73,08
грн.

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2
ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги судом
зроблено висновок, що матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань та допомога
на оздоровлення, встановлена державним
службовцям, які мають спеціальні
звання/ранги, є частиною заробітної
плати зазначених посадових осіб,
виплачується за рахунок та у межах
фонду оплати праці, враховується при
обчисленні середнього заробітку, що
зберігається за посадовою особою
відповідно до законодавства, на неї
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому
повинна враховуватись при обчисленні
розміру пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач працювала в
виконавчому комітеті Білицької
міської ради на посаді начальника
відділу обліку та звітності, заробітна
плата, станом на 25 квітня 2014 року
становила 1557.60 грн. та складалась з:
посадового окладу - 1218 грн.; надбавки за
10-й ранг - 80 грн.;набавки за вислугу
років (20%) - 259,60 грн. Сума заробітної
плати, на яку нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне страхування, становить - 128158,56
грн., про що свідчить долучена до
матеріалів справи довідка № 345 від
28.04.2014 року

Як вбачається судом із долученої до
матеріалів справи копії довідки № 23
від 23.06.2014 року про складові заробітної
плати позивача, надбавки, премії та
інші виплати в період з 01.04.2009 року по
31.03.2014 рік становили: надбавка за високі
досягнення у праці або за виконання
особливо важливої роботи - 36704,98 грн.;
премії - 78567,54 грн.; премії до державних,
професійних свят та ювілейних дат - 6162
грн.: інші виплати - 55786,65 грн., а саме:
індексація - 18737,94 грн.; матеріальна
допомога на оздоровлення -16651,86 грн.;
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань - 20396,85 грн.).
Сума заробітної плати, на яку
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
страхування, становить 256244,29 грн.

Із долученої до матеріалів справи
копії заяви від 28 квітня 2014 року, судом
вбачається, що позивач звернулась до
відповідача за переведенням з одного
виду пенсії на інший, яка була
призначена їй відповідачем згідно
розпорядження № 158271 від 23 травня 2014
року, копія якого міститься у
матеріалах справи.

25 червня 2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії з урахуванням більшого
заробітку та інших виплат, у відповідь
на яку рішенням від 03 липня 2014 року,
відповідачем було відмовлено позивачу
в перерахунку пенсії, оскільки
зазначені позивачем доплати є
одноразовими виплатами і не зазначені
в переліку складових заробітної плати,
передбачених ст. 33 Закону України «Про
державну службу».

В зв"язку з чим, позивач звернувся до
суду із даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, колегія суддів
зазначає

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно до преамбули Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в У країні», цей
закон гарантує ветеранам праці та
громадянам похилого віку рівні з
іншими громадянами можливості в
економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
повноцінного способу життя, а також у
зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію,
суд дійшов висновку, що норма,
викладена у статті 21 зазначеного
закону, повинна застосовуватися також
у разі призначення пенсій відповідно
доЗакону України «Про державну службу»
від 16.12.1993 року № 3723-ХП.

За змістом статті 37 Закону України
«Про державну службу», який діяв на
момент виникнення правовідносин,
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини другої статті 33
цього ж Закону, заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону
№ 3723-ХІІ. державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри к посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Системний аналіз положень статті 33
Закону України «Про державну службу»
дозволяє зробити висновок про те, що
законодавець у тексті статті
відокремив поняття «надбавки та
доплати» від поняття «матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У відповідності до ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховуватися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обовязкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Згідно о ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" та Наказу Державного
комітету статистики України № 5 "Про
затвердження інструкції зі статистики
заробітної плати" від 13.01.2004р структура
заробітної плати складається з
основної, додаткової та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, до яких належать виплати у тому
числі компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, суми виплат,
пов'язані з індексацією заробітної
плати, матеріальна допомога, яка
надається всім або більшості
працівників, та виплати соціального
характеру.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону
видно, що з середньої заробітної плати
(доходу) повинні бути сплачені страхові
внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вказані позивачем
виплати індексації грошових коштів,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань законом віднесено до структури
заробітної плати для нарахування
пенсії, з цих виплат нараховані та
сплачені страхові внески, тому ці
виплати необхідно включити в заробітну
плату для призначення пенсії.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010р № 2747-ІУ)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до рішень Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року та 28 травня
2013 року отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.08.2014р. по справі № 227/3453/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М.