Справа № 727/7899/14-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7899/14-а
Провадження № 2-а/727/164/14
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м.
Чернівці

Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

Головуючого судді
Слободян Г.М.

при секретарі
Цатурян М.М.

за участю сторін:

- позивача
ОСОБА_1

- представників відповідача
Домітрюка Д.В., Шкварчука С.Д.

розглянувши в судовому засіданні в
приміщенні залу судових засідань
Шевченківського райсуду м. Чернівці
справу адміністративного судочинства
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Чернівецької міської ради про
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовною заявою до відповідача -
Чернівецької міської ради про
зобов'язання вчинити дії, а саме -
внести питання на чергову сесію про
виділення земельної ділянки у приватну
власність.

Мотивує заявлені вимоги тим, що йому, як
активісту УТОП, 20.10.1990 року головою
земельної комісії було виділено
земельну ділянку в постійне
користування, розміром 0,06 га що
розташована по АДРЕСА_2, якою він
фактично користується понад 20 років.
Зазначає, що посилаючись на вимоги ст.119
Земельного кодексу України він 17.06. 2014
року звернувся до Чернівецької міської
ради про передачу йому у власність
земельної ділянки безкоштовно для
будівництва житлового будинку за
вказаною адресою, вважаючи, що він має
право на поліпшення своїх житлових
умов, так як житлова площа йому належна
на праві власності не перевищує 9 м2.
Просить зобов'язати Чернівецьку міську
раду внести питання на чергову сесію
про виділення земельної ділянки в
приватну власність під будівництво по
АДРЕСА_2 або замінити її на
альтернативну.

До початку розгляду по суті і
з»ясуванням обставин і перевірки їх
доказами, ОСОБА_1 звернувся в суд із
збільшеними вимогами, надавши суду
письмову заяву в якій, посилаючись на
заперечення міської ради від 08.10.2014
року №01/02-18/1227 та статтю 119 п.1
Земельного кодексу України, зазначає,
що замовчування міською радою його
прав на земельну ділянку, якою він
тривалий період часу користується
вважає, що він вправі пропонувати
варіанти виділення земельної ділянки,
зокрема: а) для будівництва
багатоповерхового будинку; б) шляхом
обміняти земельної ділянки по АДРЕСА_2
на альтернативну; в) у спосіб взяття
його на облік для отримання доступного
житла, у відповідності до рішення КМУ
Азарова №343 від 25.04.2012 року. А тому,
просить винести його питання на сесію
міської ради з його присутністю, або;
надати земельну ділянку для
будівництва багатоповерхового
житлового будинку по АДРЕСА_2, або;
надати альтернативну земельну ділянку
для будівництва житлового будинку, або;
взяти на облік для отримання
доступного житла, так як в нього є
тільки 7 м2.

В судовому засіданні, позивачем
вищенаведені позовні вимоги було
збільшено, і в наданій письмовій заяві
просить ухвалити рішення про виділення
йому безкоштовно земельну ділянку для
будівництва офісу Дітей війни 1941-1945 рр.
та Дітей війни 2013-2014 рр.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги, із
врахуванням збільшених вимог,
підтримав в повному обсязі; у наданих
суду поясненнях останній посилався на
обставини аналогічно викладеним в
позовній заяві, відповідних заявах про
збільшення вимог; просив усі вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні, представник
відповідача Чернівецької міської ради
, за довіреністю - Домітрюк Д.В. позовні
вимоги заперечував, просить в позові
відмовити, вважаючи вимоги заявлені
позивачем не обгрунтованим та
безпідставним, в силу того, що згідно
рішення Чернівецької міської ради від
24.02.2005 року №79 виконкомом було
затверджено проект детального плану
району обмеженого вулицями
Червоноармійською, Рівненською,
Сторожинецькою, проспектом
Незалежності м. Чернівців, у
відповідності до якого на земельній
ділянці по АДРЕСА_2 передбачено
будівництво багатоповерхових житлових
будинків, а тому надавати земельну
ділянку позивачу у приватну власність
по даній вулиці не має правових
підстав, і є таким, що суперечитиме
містобудівній документації.

Аналогічна позиція була в судовому
засіданні висловлена і іншим
представником відповідача
Чернівецької міської ради, за
дорученням - Шкварчуком С.Д., який
просив у задоволенні позовних вимог
вищенаведених заявлених позивачем
відмовити, підтримавши у наданих суду
поясненнях обставини вказані в
запереченнях наданих суду.

Заслухавши пояснення сторін, зокрема -
позивача ОСОБА_1, представників
відповідача Шкварчука С.Д. Домітрюка
Д.В., вивчивши і розглянувши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, об'єктивно
дослідивши і оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті в їх
сукупності, у межах заявлених вимог,
суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції
України передбачено що права і свободи
громадян захищаються судом.

Згідно ст. 129 Конституції України, є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними до суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 6 ч.1 КАС України визначено, що
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним неупередженим судом.

Ніхто не може бути позбавлений права
на розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.
Кожен має право на участь у розгляді
своєї справи в адміністративному суді
будь-якої інстанції в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини, зокрема
по справі з наданих суду доказів
стверджується, що позивач ОСОБА_1 є
ветераном праці, дитиною війни 1941 -
1945рр, про що свідчить досліджене
посвідчення видане 22.12.1997 року (а.с.5).

У відповідності до членського квитка
№83, ОСОБА_1 є членом Українського
товариства охорони природи, сплачував
внески на протязі 1990-1991 рр., останній
раз внесок було оплачено у 1992 році
(а.с.4).

Судом встановлено, що позивач проживає
за адресою: АДРЕСА_1, є власником
нерухомого майна - квартири 12 за
означеною адресою, житловою площею 28,00
кв.м., загальною площею 43,10 кв.м. За даною
адресою крім позивача, зареєстровані
його колишня дружина- ОСОБА_6 та доньки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, які відповідно до акту
перевірки житлових умов комісією
проживають постійно за даною адресою

Крім наведеного судом установлено, що
позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався
до виконавчого комітету Чернівецької
міської ради з приводу виділення йому
земельної ділянки і відповідно, на
звернення позивачу повідомлялося, що
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до Генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм. Рішенням
Чернівецької міської ради від 24.02.2005
року №79 затверджено проект детального
плану району обмеженого вулицями
Червоноармійською, Рівненською,
Сторожинецькою, проспектом
Незалежності м. Чернівців. Згідно
зазначеного Генерального плану,
дослідженого в судовому засіданні, на
земельній ділянці по АДРЕСА_2
передбачено будівництво
багатоповерхових житлових будинків, у
зв'язку з чим, надати земельну ділянку
позивачу у приватну власність не має
правових підстав, і як вбачається з
доводів представників відповідача це б
суперечило б містобудівній
документації.

У відповідності до звернення ОСОБА_1 на
адресу Шевченківської районної ради м.
Чернівці від 30.12.2013 року, останній
просив включити його до списку на
отримання мінімального доступного
житла в м. Чернівці, зазначивши що
проживає в м. Чернівці з 1965 року, а в
Чернівецькій області з 1940 року (а.с.12).
Шевченківською районною у місті
Чернівці радою було надано відповідь
про те, що позивач складом сім'ї чотири
особи зареєстровані у двохкімнатній
квартирі житловою площею 28,00 кв.м. та
загальною площею 43,10 кв.м. на АДРЕСА_1. На
обліку осіб, які потребують поліпшення
житлових умов (квартирному обліку) за
місцем проживання у виконкомі
Шевченківської районної у місті
Чернівці позивач ОСОБА_1 не перебуває.
Останньому було роз»яснино, що
відповідно до Порядку забезпечення
громадян доступним житлом,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.02.2009 року №140,
забезпечення громадян доступним
житлом здійснюється шляхом надання
державної підтримки, яка полягає у
сплаті державою 30 відсотків вартості
будівництва (придбання) доступного
житла та/або надання пільгового
іпотечного житлового кредиту (державна
підтримка). Відповідно до п.8
вищезазначеного Порядку, право на
державну підтримку мають громадяни: -
які перебувають на обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов
та визначені центральними органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які ведуть
зазначений облік, такими, що мають
право на доступне житло; -
середньомісячний грошовий дохід яких
(заробітна плата, пенсія, соціальна та
матеріальна допомога, стипендія та
інші соціальні виплати, дохід від
підприємницької, наукової,
викладацької, творчої діяльності та
іншої незалежної професійної
діяльності, усі вини винагород, грошове
забезпечення військовослужбовців,
дивіденди, проценти, роялті, дохід від
відчуження цінних паперів та
корпоративних прав) разом з членами їх
сімей з розрахунку на одну особу не
перевищує п'ятикратного розміру
середньомісячної заробітної плати у
відповідному регіоні, розрахованого
згідно з даними Держстату.

А, оскільки ОСОБА_1 не перебуває на
обліку осіб, які потребують поліпшення
житлових умов, для включення його до
списку осіб, які перебувають на
квартирному обліку у виконкомі
Шевченківської районного у місті
Чернівці ради та мають право на
доступне житло немає законних підстав (
а.с.13-14).

Аналогічна відповідь на звернення
позивача була надана останньому
Шевченківською районною у місті
Чернівці радою 02.06.2014 року (а.с.15).

Відповідно до заяви Департаменту
Містобудівного комплексу та земельних
відносин Чернівецької міської ради від
08.06.2011 року, позивач ОСОБА_1 просив
винести рішення про передачу йому
безоплатно у власність земельної
ділянки по АДРЕСА_2, як такої що
використовується ним постійно за
призначенням та на підставі рішення
Чернівецького відділення УТОП (а.с.16).

Крім наведеного судом установлено, що
позивач ОСОБА_1 звертався до
Департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин Чернівецької
міської ради з заявою від 02.07.2012 року
про надання йому можливості
будівництва триповерхового житлового
будинку, який передбачено Генпланом на
земельній ділянці, яка знаходиться в
його користуванні за адресою АДРЕСА_2,
його донькам та ще трьом - чотирьом
черговикам, які зареєстровані на
отримання земельних ділянок для
будівництва житлових будинків за
згодою (а.с.18) та відповідно клопотав
про надання в безоплатну приватну
власність земельну ділянку для
садівництва розміром 0,06 га по АДРЕСА_2,
що знаходиться в його користуванні з 1990
року і надана була йому головою
членського товариства, за відповідною
резолюцією останнього (а.с. 4) в постійне
користування Українським товариством
охорони природи Чернівецької області у
відповідності до ст.121 Земельного
кодексу України (а.с.17). На вказане
звернення ОСОБА_1. отримав був
відповідь ( на той час) депутата
Чернівецької міської ради Каспрук О.П.,
про те, що 29.09.2011 року 13 сесією міської
ради 6 скликання було прийнято рішення
№289 «Про заборону оформлення
документів на право власності на
земельні ділянки власниками будинків,
що знаходяться в масиві забудови,
обмеженого вулицями
Червоноармійською, Рівненською,
Сторожинецькою, проспектом
Незалежності в м. Чернівцях та пунктом
1 цього рішення передбачена заборона
оформлення документів на право
власності на земельні ділянки
власниками будинків, що знаходяться в
масиві забудови, які визначені для
містобудівних потреб згідно із
затвердженим проектом детального
плану цієї території. Оскільки
земельна ділянка, якою користується
позивач ОСОБА_1, знаходиться в районі
названого масиву забудови, департамент
містобудівного комплексу і земельних
відносин міської ради дійсно не має
законної підстави передати її у
власність ОСОБА_1 (а.с.19).

Про аналогічне свідчать і відповіді
надані на повторні звернення позивача
до Чернівецької міської ради (а.с.20, 21).

Таким чином, суд аналізуючи надані
відповідно сторонами докази в їх
сукупності, при системному аналізі,
вважає, що заявлені позовні вимоги
позивачем не ґрунтуються на вимогах
закону.

Вимогами ст.143 Конституції України
чітко окреслені форми і засоби
реалізації права територіальних
громад та місцевого самоврядування, їх
роль і значення обов»язковості до
виконання на відповідній території і
доведення до населення у встановленому
законом порядку, що передбачено
вимогами ст. 57 Конституції України.
Відповідно до постанови Верховної Ради
України № 757-ХIV від 17 червня 1999 року,
якою затверджені і визначаються
основні засад державної політики
України в галузі прав людини, перш за
все є визнання обмеженості свободи
держави, її органів і посадових осіб к
контексті принципу, за якими
«дозволено лише те, що прямо
передбачається законом», що не
суперечить і узгоджується з вимогам
ст.ст. 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.
Орган місцевого самоврядування
вирішуючи питання віднесені законом до
їх компетенції зобов'язані діяти
тільки на підставах і, відповідно у
спосіб та в межах повноважень,
передбачених Конституцією та
відповідними законами України при
прийнятті відповідних рішень.

Європейською хартією (а саме ст. 4)
визначено, що головними повноваженнями
і функціями органу місцевого
самоврядування, що визначені
Конституцією України та іншими
законами, діючи саме в межах закону
мають право вирішення питань, які не
вилучені з сфери їх компетенції та
відповідно, вирішення яких не доручене
жодному іншому органу; повноваження,
якими наділяються лише органи
місцевого самоврядування.

Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», акти
органів місцевого самоврядування за
мотивами їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку Частиною 1 статті 5 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» система місцевого
самоврядування включає органи міської
ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі і в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
Конституцією і законами України та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також нормативно -
правовими актами Верховної Ради і Ради
Міністрів АР Крим, прийнятими в межах
їхньої компетенції.

Статтею 17 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
спори з органом державної влади,
органом місцевого самоврядування,
їхньою посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів, відповідно до прийнятих або
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій, належать до
компетенції адміністративних судів

Земельним кодексом України визначено
правові засади земельних відносин в
Україні. Статтею 2 Земельного кодексу
України визначено, що земельні
відносини - це суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею.

Нормами статті 3 Земельного кодексу
України визначено, що земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятим відповідно до них
нормативно-правовими актами. Таким
чином, правовідносини пов'язані
земельними відносинами регулюються у
відповідності з нормами Конституції
та Земельного кодексу України. Інші
прийняті нормативно-правові акти не
можуть їм суперечити.

Статтею 14 Конституції України
визначено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави. Право
власності на землю гарантується. Це
право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Крім того, статтею 81 Земельного кодексу
України встановлено, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки серед іншого на
підставі безоплатної передачі із
земель державної комунальної
власності.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено підстави набуття права
власності на земельні ділянки
державної та комунальної власності.
Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації визначених Земельним
кодексом України. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межа норм, визначених
Земельним кодексом України,
провадиться один раз по кожному виду
використання.

Положеннями статті 121 Земельного
кодексу України визначено норми
безоплатної передачі земельних
ділянок громадянам. Так відповідно до
цих норм громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності у певних
розмірах. Для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в містах -
надається земельна ділянка не більше 0,
10 гектара.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад.

Статтею 78 ч.1 Земельного кодексу
України передбачено, що право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Статтями 38 та 39 Земельного кодексу
України передбачено, що до земель
житлової та громадської забудови
належать земельні ділянки в межах
населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування. Використання
земель житлової та громадської
забудови здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Відповідно до ст. 118 ч.6 Земельного
Кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення особистого селянського
господарства у межах норм безоплатної
приватизації подають клопотання до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотання
зазначається цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовані
розміри. До заяви додаються графічні
матеріали, на яких зазначене бажане
місце розташування земельної ділянки.
Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і надає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
закону, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населеного пункту, тощо.

Статтею 118 ч.7 Земельного Кодексу
України, передбачено, що районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і надає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Згідно вимог ст.83 ч.1, 2 Земельного
Кодексу України, землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

У відповідності до ст. 26 п. 34 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях вирішуються питання щодо
регулювання земельних відносин.

Рішенням 20 сесії VI скликання
Чернівецької міської ради № 438 від 23
лютого 2012 року затверджено Правила
обліку громадян для отримання
земельних ділянок для будівництва
індивідуальних житлових будинків в м.
Чернівцях, а також список громадян, які
перебувають на обліку індивідуальних
забудовників на час прийняття цих
Правил.

Згідно пунктів 1.3, 2.1, 2.2, та 2.2.1 цих
Правил вони регламентують
взаємовідносини в сфері надання
громадянам України, які зареєстровані
в місті Чернівцях та потребують
поліпшення житлових умов, земельних
ділянок для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, в
межах, визначених чинним
законодавством України, та в порядку,
передбаченому цими Правилами.

З метою забезпечення рівного права на
отримання земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд мешканцями м.
Чернівців, які потребують поліпшення
житлових умов, запроваджується облік
індивідуальних замовників, який
визначає порядок надання земельних
ділянок. Громадяни беруться на облік
індивідуальних забудовників на
підставі поданих на ім'я Чернівецького
міського голови, особи, яка виконує
його обов'язки або директора
департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин міської ради
письмової заяви та доданих до неї у
повному обсязі документів, які
визначені п.2.2 цих Правил, де
передбачено, що до заяви про взяття на
облік індивідуальних забудовників
додаються такі документи: копія
паспорта; копія довідки про присвоєння
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків; оригінал довідки з місця
реєстрації чи проживання та про склад
сім'ї за формою, встановленою для
квартирного обліку, яка видається
організацією, що здійснює експлуатацію
житлового будинку, або громадянином,
який має у приватній власності
житловий будинок; оригінал довідки
ЧКОБТІ про відсутність приватної
власності на житло в межах міста;
оригінал довідки ЧКОБТІ про
відсутність приватної власності на
житло; оригінал довідки про
перебування заявника або членів його
родини, що теж зареєстровані за адресою
місця проживання заявника, на обліку
громадян, що потребують поліпшення
житлових умов; копії документів, які
підтверджують право громадянина на
пільги на отримання земельної ділянки
для будівництва індивідуального
житлового будинку або житла.

Відповідно з ст. 2 ч. 1, 2 КАС України -
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, суд надавши оцінку
доказам, при їх системному аналізі,
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги позивачами ОСОБА_10,
ОСОБА_11 вищенаведені, не грунтуються на
законі та в їх задоволенні слід
відмовити.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати здійснені позивачем з
відповідача не стягуються.

Крім наведеного судом дослідженими
доказами по справі установлено, що в
списку індивідуальних забудовників,
яким погоджується місце розташування
об'єктів містобудування вбачається, що
позивач вже звертався із заявою про
надання йому земельної ділянки від
10.03.2005 року і відповідними рішеннями, а
саме - 31 сесії міської ради 6 скликання
від 31.03.2005 року №721 заява була
задоволена, і відповідно, за рахунок
земель запасу міста земельна ділянка
площею 0,10 га по АДРЕСА_3 була надана для
будівництва двоквартирного житлового
будинку донькам позивача - ОСОБА_8,
ОСОБА_7, чим було поліпшено житлові
умови усіх членів сім'ї, до складу якої
входить і позивач ОСОБА_1

Рішенням 30 сесії ІV скликання
Чернівецької міської ради № 679 від
24.02.2005 року «Про затвердження проекту
детального плану території, обмеженої
вулицями Червоноармійською,
Рівненською, Сторожинецькою,
проспектом Незалежності, вирішила
затвердити проект детального плану
території, обмеженої вулицями
Червоноармійською, Рівненською,
Сторожинецькою, проспектом
Незалежності, площею 44,5 га

Судом також встановлено, що доказів
звернення позивача до Чернівецької
міської ради із заявою про надання
дозволу на розробку детального плану
конкретно визначеної території із
зазначенням адреси ділянки, площі та
категорії земель, з наданням графічних
матеріалів, як того вимагає ст. 123 ч. 2
Земельного кодексу України, позивачем
суду не надані.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
землеустрій», графічні матеріали
повинні відображати місцезнаходження,
зовнішні межі земельної ділянки та
межі земель, обмежених у використанні і
обмежених (обтяжених) правами інших
осіб (земельних сервітутів), а також
розміщення об'єктів нерухомого майна,
природних ресурсів на земельній
ділянці.

Суд вважає, що рішення відповідача є
законним та обґрунтованим, оскільки
воно прийнято в межах повноважень та
компетенції, у відповідності до вимог
чинного земельного законодавства,
зокрема ст. 118 ч.7 Земельного кодексу
України, на підставі зазначених Правил
обліку громадян для отримання
земельних ділянок для будівництва
індивідуальних житлових будинків в м.
Чернівцях, затверджених рішенням 20
сесії міської ради VI скликання від 23
лютого 2012 року № 438 та Рішення 30 сесії ІV
скликання Чернівецької міської ради №
679 від 24.02.2005 року «Про затвердження
проекту детального плану території,
обмеженої вулицями Червоноармійською,
Рівненською, Сторожинецькою,
проспектом Незалежності», які не
скасовані і не відмінені, є чинними на
даний час.

Враховуючи, що позивачем не надано було
в органи місцевого самоврядування у
повному обсязі документи, які
передбачені Правилами обліку громадян
для отримання земельних ділянок для
будівництва індивідуальних житлових
будинків в м. Чернівцях для взяття його
на облік індивідуальних забудовників,
і він не перебуває в списках
забудовників та у зв'язку з тим, що
затверджено проект детального плану
території, обмеженої вулицями
Червоноармійською, Рівненською,
Сторожинецькою, проспектом
Незалежності, площею 44,5 га, до
території якої входить і вулиця
Р.Шухевича (Дубінська), йому було
обгрунтовано відмовлено у наданні
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку за
рахунок земель запасу міста у
власність на земельній ділянці
орієнтованою площею 0,06 га по АДРЕСА_2

Відповідно до статті 92 Земельного
кодексу України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Право постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності;

б) громадські організації
інвалідів України, їх підприємства
(об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України,
статути (положення) яких зареєстровано
у встановленому законом порядку,
виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство
залізничного транспорту загального '
користування, утворене відповідно до
Закону України "Про особливості

утворення публічного акціонерного
товариства залізничного транспорту
загального користування";

ґ) вищі навчальні^заклади незалежно від
форми власності.

Право постійного користування
земельними ділянками може вноситися
державою до статутного капіталу
публічного акціонерного товариства
залізничного транспорту, утвореного
відповідно до Закону України "ГІро
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування".

Згідно п.7 статті 118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-
територіальних одиниць, проектів
землеустрою щодо впорядкування
територій населених пунктів,
затверджених у встановленому законом
порядку.

Статтею 39 Земельного кодексу України
передбачено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Вищенаведеними вимогами закону
спростовуються і доводи позивача в
частині вимог, як заявив позивач в
судовому засіданні збільшених до
відповідача відносно надання
земельної ділянки для будівництва
багатоповерхового житлового будинку,
оскільки в доповненнях до оскарження
від 14.10.2014 року сам ОСОБА_1 вказує на
відсутність законних підстав для їх
задоволення.

Щодо позовних вимог позивача про
виділення безкоштовно земельної
ділянки для будівництва офісу дітей
війни 1941-1945 рр. та дітей війни 2013-2014 рр.,
то суду не надано належних доказів, що
позивач ОСОБА_1 очолює чи являється
членом громадської організації «Діти
війни 1941-1945 рр.» та відповідно має
повноваження звертатись до судових
органів з даного приводу, також не
надано суду належних доказів того, що
існує громадська організація «Діти
війни 2013-2014 рр.», оскільки як пояснив
позивач, ця організація буде створена в
майбутньому. При цьому, суд звертає
увагу, що рішення прийматися на
майбутнє не можуть.

Таким чином, суд вважає, що і дані
заявлені позовні вимоги про виділення
безкоштовно земельної ділянки для
будівництва офісу дітей війни 1941-1945 рр.
та дітей війни 2013-2014 рр. є
безпідставними і в їх задоволенні слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.14, 19 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 12,
38, 39, 78, 81, 83, 116, 118, 121 Земельного кодексу
України, ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст. 1
Закону України «Про землеустрій»,
Правил обліку громадян для отримання
земельних ділянок для будівництва
індивідуальних житлових будинків в м.
Чернівцях, затверджених рішенням 20
сесії Чернівецької міської ради VI
скликання від 23 лютого 2012 року № 438,
рішенням 30 сесії ІV скликання
Чернівецької міської ради № 679 від
24.02.2005 року «Про затвердження проекту
детального плану території, обмеженої
вулицями Червоноармійською,
Рівненською, Сторожинецькою,
проспектом Незалежності», ст.ст. 6, 7, 9,
11,71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Чернівецької міської ради про
забов'язання внести питання на чергову
сесію про виділення земельної ділянки
у приватну власність, або наданні
альтернативної земельної ділянки, або
наданні земельної ділянки для
будівництва багатоповерхового
житлового будинку, або взятті на облік
для отримання доступного житла, або
виділення безкоштовно земельної
ділянки для будівництва офісу дітей
війни 1941 - 1945 рр. та дітей війни 2013 - 2014
рр. - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Вінницького
адміністративного апеляційного суду
через Шевченківський районний суд м.
Чернівці, шляхом подачі сторонами
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення постанови.

Суддя
Слободян Г.М.