Справа № 755/9698/14-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Чех Н.А. Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 22.07.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастроф за період з 1996 року по 2013 рік
включно та зобов'язання в подальшому
здійснювати зазначені виплати на
підставі положень ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 22.07.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині перерахунку щорічної допомоги
на оздоровлення з 1996 року по 2012 рік
залишено без розгляду на підставі ч.1, 2
ст. 99, ст. 100 КАС України.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 22.07.2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, повідомлені належним чином
про час та місце апеляційного розгляду,
що не перешкоджає вирішенню спірного
питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що постанову суду слід залишити
без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, віднесений до 1 категорії ІІІ групи
інвалідності.

Позивач перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації з 2002 року, як особа, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії ІІІ групи інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги ОСОБА_2, в
частині визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровляння в
порядку ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2013 рік
та позовні вимоги стосовно виплати
компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок аварії на ЧАЕС, є
необґрунтованими та безпідставними.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС другої групи складає 5 мінімальних
заробітних плат, а одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами третьої групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи -
30 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Частиною 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
р. норми і положення статей деяких
Законів України, зокрема ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

З огляду на вказане, колегія суддів
звертає увагу, що на 2013 рік дія ст. 48
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
обмежується нормами Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік».

Таким чином, суди при розгляді справ
щодо соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Як вбачається з листа Управління праці
та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації від 27.02.2014 року
№37/13-1651 позивачу, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року № 562, була призначена та виплачена
допомога на оздоровлення за 2013 рік в
розмірі 90 грн.

Стосовно виплати компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок аварії на ЧАЕС,
відповідач повідомив, що призначення
даної компенсації не здійснювалось,
оскільки ОСОБА_2 не звертався до
управління з відповідною заявою для
призначення цієї виплати та не надавав
необхідних документів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що вимоги позивача є
безпідставними, оскільки щорічна
допомога на оздоровлення за 2013 рік була
виплачена позивачу відповідно до
чинного законодавства.

Що стосується вимоги про зобов'язання
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення в порядку та
на умовах визначених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
то і в цій частині позов не підлягає
задоволенню, оскільки нормами КАС
України розгляд вимог на майбутнє не
передбачено.

Крім того, як було вірно встановлено в
суді першої інстанції позивач не
звертався до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації для отримання
даної компенсації, та не надавав,
підтверджуючого право на компенсацію,
документ, а саме «Експертний висновок»
Центральної міжвідомчої експертної
комісії. У зв'язку із чим, позивачем не
дотримано порядку призначення
одноразової компенсації.

Доводи, наведені позивачем в
апеляційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
стосовно відмови у задоволенні
позовних вимог, через що постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 22.07.2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 22.07.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 04.11.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2014
року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.