Справа № 813/1535/14
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 р.
Справа № 876/3621/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2014 року про відмову у відкритті
провадження по справі №813/1535/14 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дрогобицького міського відділу
міліції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Шевченківського
районного відділу міліції Львівського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання незаконною бездіяльність і
спонукання до вчинення дій, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дрогобицького міського відділу
міліції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Шевченківського
районного відділу міліції Львівського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області і
просив визнати протиправною
бездіяльність відповідачів щодо
розгляду заяви позивача від 17 березня
2011 року, зобов'язати відповідачів
розглянути вказану заяву позивача.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року у відкритті провадження у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дрогобицького міського відділу
міліції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Шевченківського
районного відділу міліції Львівського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання незаконною бездіяльність і
спонукання до вчинення дій відмовлено.

Позивач не погодився із таким судовим
рішенням суду першої інстанції і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
оскаржувану ухвалу суду та направити
справу до суду першої інстанції для
відкриття провадження.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, посилається на ті обставини, що
в справі немає належних доказів, які б
підтверджували розгляд заяви позивача
в порядку кримінального провадження.
Суд порушив принцип адміністративного
судочинства України, оскільки поклав
обов'язок доказування на позивача, а не
відповідача.

Позивач в судове засідання не прибув, а
також не направили представників в
судове засідання відповідачі, хоча
сторони були належним чином та у
встановленому законом порядку
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі чи участі їх представників.

Тому, відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження на підставі наявних у
справі доказів.

Вислухавши суддю - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення
та умотивовуючи свої висновки, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірні відносини, які виникли між
позивачем та відповідачами під час
розгляду заяви про вчинення злочину не
є управлінськими, а повноваження цих
органів та їхніх посадових осіб щодо
порядку прийняття заяв і повідомлень
про злочини та їх розгляду
регламентовані Кримінально -
процесуальним кодексом України.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції з урахуванням такого.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, 17
березня 2011 року позивач звернувся до
начальника Дрогобицького міського
відділу ГУ МВСУ у Львівській області із
заявою, в якій просив відповідача
здійснити перевірку правомірності
передачі майна, що знаходиться за
адресою: м. Львів, вул. П. Сагайдачного,
37а, офіс №5, у власність Львівського
кооперативного коледжу економіки і
права.

Згідно листа Дрогобицького міського
відділу ГУ МВСУ у Львівській області
від 24 лютого 2012 року №3/зі позивача
поінформовано, що матеріали його
звернення по факту відсутності майна в
орендованому ним приміщенні передано
за належністю до Шевченківського
районного відділу ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області.

24 листопада 2011 року постановою
Шевченківського районного відділу ЛМУ
ГУ МВС України у Львівській області
відмовлено в порушенні кримінальної
справи №343-1446 від 24 листопада 2011 року за
результатами звернення позивача, про
що ОСОБА_1. повідомлено листом від 06
вересня 2012 року №16/13 - П - 501. Одночасно
позивача повідомлено, що його заява,
яка надійшла із Дрогобицького міського
відділу ГУ МВС України у Львівській
області від 18 березня 2011 року та
зареєстрована у відповідному журналі
(ЖРЗПЗ) Шевченківського РВ ЛМУ за №2762
від 25 квітня 2011 року долучена до
матеріалів перевірки (до відмовного
матеріалу №343 - 1446).

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

У відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь - які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією України чи законами
України встановлено інший порядок
судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як убачається з матеріалів справи,
предметом оскарження до суду є
постанова Шевченківського районного
відділу міліції ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області про відмову в
порушенні кримінальної справи №343-1446
від 24 листопада 2011 року за результатами
звернення позивача.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно правові
справи, що належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.

Статтями 1 та 2 Кримінально -
процесуального кодексу України (1960
року) визначено, що призначенням
Кримінально - процесуального кодексу
України є визначення порядку
провадження у кримінальних справах, а
завданнями кримінального судочинства
є охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб, які беруть в
ньому участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний.

Рішенням Конституційного Суду України
від 23 травня 2001 року №6 - рп/2001 також
зазначено, що кримінальне судочинство -
це врегульований нормами Кримінально -
процесуального кодексу України (1960
року) порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Кримінально -
процесуального кодексу України (1960
року) по заяві або повідомленню про
злочин прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя зобов'язані не
пізніше триденного строку прийняти
одне з таких рішень: порушити
кримінальну справу; відмовити в
порушенні кримінальної справи;
направити заяву або повідомлення за
належністю.

Тобто, дії, які оскаржуються позивачем
у даному випадку, пов'язані з
виконанням суб'єктами владних
повноважень вимог процесуального
законодавства. Така діяльність є
виключно процесуальною.

Отже, даний спір не підлягає розгляду
адміністративним судом в порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, оскільки розгляд таких справ
Кримінально - процесуальним кодексом
України віднесений до повноважень
загального суду в порядку визначеному
цим Кодексом.

З огляду на зазначене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
такі доводи не можуть бути враховані
апеляційним судом у своїх висновках.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд ухвалює рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Крім цього, статтею 204 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено підстави для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи до суду першої
інстанції для продовження її розгляду.

Разом з цим, виходячи із зазначеного
вище, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі доводи не свідчать про
неправильне вирішення питання судом
першої інстанції і не підтверджують
наявності підстав для скасування
вказаної ухвали суду.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, вирішуючи даний спір,
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ст. 88 Кодексу адміністративного
судочинства України суд вправі
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на визначений строк.

Статтею ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено порядок розподілу судових
витрат в залежності від ухваленого
судом рішення. Крім цього, відповідно
до ст. 98 Кодексу адміністративного
судочинства України суд вирішує
питання щодо судових витрат у
постанові суду або ухвалою суду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
року позивачу відстрочено сплату
судового збору до ухвалення рішення
судом.

У зв'язку з цим з позивача слід стягнути
в доход держави 60 гривень 90 коп.
судового збору згідно ст. ст. 88, 94
Кодексу адміністративного судочинства
України та у відповідності до ставок
судового збору, встановлених Законом
України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2014 року про відмову у відкритті
провадження по справі №813/1535/14 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дрогобицького міського відділу
міліції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Шевченківського
районного відділу міліції Львівського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання незаконною бездіяльність і
спонукання до вчинення дій - без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 в доход держави 60
гривень 90 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з дня направлення особам, які
беруть участь у справі, копії ухвали і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський