Справа № 2а-3337/11/0970
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

Справа № 9104/12951/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2011 року по справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма Чернелицька»
про стягнення заборгованості в сумі 5
070,87 грн.,-

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області, в жовтні 2011
року звернулося в суд з позовом до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма Чернелицька»
про стягнення заборгованості в сумі 5
070,87 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
вказує на те, що в порушення вимог
чинного законодавства відповідачем не
відшкодовано понесених управлінням
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
вересень 2011 року в сумі 5 070,87 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2011 року в справі №2а-3337/11/0970
адміністративний позов задоволено
частково в частині стягнення
заборгованості в сумі 4 144,50 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням управлінням Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року в справі №2а-3337/11/0970 та прийняти
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт виходить з тих же
мотивів, що наведені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін. При
цьому колегія суддів виходить з
наступних міркувань.

Виключно Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначаються: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків; стягнення
заборгованості за цими внесками.

При цьому об'єктом оподаткування для
вищезазначених платників збору є,
окрім іншого, фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «а», «б»-«з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
статті 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» є, зокрема, суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Ставка збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування щодо фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» для платників
збору - суб'єктів підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників, встановлюється
статтею 4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» та складає 100 відсотків
від об'єкта оподаткування.

Колишнім працівникам відповідача
призначена та виплачується пенсія на
пільгових умовах відповідно до пунктів
"а" та "б"-"з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди:
особам, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року за №21-1, встановлює обов'язок
підприємств здійснювати відшкодування
витрат Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

У відповідності до пункту 6.4 вказаної
Інструкції встановлено, що розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Пункт 6.8. Інструкції встановлює, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Судом встановлено, що згідно
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій
призначених відповідно до пунктів «а»
та «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за вересень 2011
року відповідач повинен відшкодувати
понесені позивачем витрати на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах в розмірі 5 070,87 грн.
Однак відповідачем у встановлені строк
не відшкодовано такі витрати.

Судом встановлено, що застрахованим
особам, яким відповідачем видано
довідки про наявність пільгового
трудового стажу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
призначені пенсії на пільгових умовах
у відповідності до пункту «в» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а ОСОБА_8 призначена
пенсія у відповідності до пункту «а»
статті 13 вказаного Закону, виплата та
доставка яких здійснена позивачем за
період з 01.09.2011 року до 30.09.2011 року в
розмірі 5 070, 87 гривень.

Вказані особи набули трудового стажу,
що дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах під час
роботи в колгоспі імені Чапаєва,
селянської спілки «Вільна Україна»,
агрофірми «Вільна Україна», агрофірми
«Чернелицька», приватного
підприємства «Барва»,
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Чернелицький 1»,
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма Чернелицька».

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами 20.09.1991 року на
базі колгоспу імені Чапаєва створено
селянську спілку «Вільна Україна»,
24.06.1993 року на базі селянської спілки
«Вільна Україна» створено агрофірму
«Вільна Україна», 01.03.1994 року внаслідок
виходу із складу агрофірми «Вільна
Україна» створено агрофірму
«Чернелицька», 22.02.2000 року внаслідок
реорганізації агрофірми «Чернелицька»
створено приватне підприємство
«Барва», 02.12.2002 року внаслідок
реорганізації приватного підприємства
«Барва» створено
сільськогосподарський виробничий
кооператив «Чернелицький 1», який є
правонаступником всіх попередніх
підприємств.

06.02.2003 року Городенківською районною
державною адміністрацією
зареєстровано зміни до Статуту
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма Чернелицька»,
згідно якого сільськогосподарський
виробничий кооператив «Агрофірма
Чернелицька» набув прав
правонаступника
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Чернелицький-1»
(внаслідок реорганізації) в частині
розподільчого балансу, який
затверджено 30.01.2003 року загальними
зборами сільськогосподарського
виробничого кооперативу
«Чернелицький-1».

Відповідно до вказаного розподільчого
балансу з майна (основних засобів,
інвестицій, запасів, дебіторської
заборгованості тощо)
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Чернелицький 1», вартість
якого визначена в розмірі 5 839,4 тисячі
гривень на баланс
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма Чернелицька»
передано майно в розмірі 4 739,4 тисяч
гривень, а сільськогосподарському
виробничому кооперативу
«Чернелицький-1» залишено майно в
розмірі 1 099,9 тисяч гривень, що у
відсотковому співвідношенні від
загальної вартості балансового майна
складає відповідно 81,16% та 18,84%.

Правові, організаційні, економічні та
соціальні умови діяльності
кооперативів у сільському
господарстві та їх об'єднань визначає
Закон України «Про
сільськогосподарську кооперацію».

Статтею 37 вказаного Закону
врегульовані питання реорганізації
кооперативу (об'єднання) у
відповідності до частини 2 якої у разі
реорганізації кооперативу (об'єднання)
всі його права та обов'язки переходять
до правонаступників.

Частиною 4 статті 59 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
поділу суб'єкта господарювання усі
його майнові права і обов'язки
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частках до
кожного з нових суб'єктів
господарювання, що утворені внаслідок
цього поділу. У разі виділення одного
або кількох нових суб'єктів
господарювання до кожного з них
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частках
майнові права і обов'язки
реорганізованого суб'єкта.

Як зазначалось судом вище, відповідач
внаслідок реорганізації
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Чернелицький 1» набув
прав його правонаступника в частині
отриманого, внаслідок реорганізації
майна за розподільчим балансом, що
складає 81,16 відсотка від всіх майнових
прав реорганізованого суб'єкта.

У відповідності до підпункту 6.3 пункту 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року за №21-1, яким врегульовано
порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
встановлено, що у разі ліквідації або
зміни власника підприємства суми
зазначених витрат Пенсійному фонду
вносять правонаступники.

Як наслідок суд приходить до висновку,
що відповідач, як правонаступник
суб'єктів господарювання платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, під час роботи в яких
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 набули
трудового стажу, що дає право на
призначення та виплату пенсій за віком
на пільгових умовах у відповідності до
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» зобов'язаний
здійснювати відшкодування понесених
позивачем витрат в частині набутих
обов'язків правонаступника за
розподільчим балансом, обсяг яких
складає 81,16 відсотка.

Тому, загальна сума, витрат що
підлягають відшкодуванню
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «Агрофірма Чернелицька»
понесених управлінням Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах, у відповідності до
пунктів «а», «в» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 складає 81,16
відсотка таких витрат та за період з
01.09.2011 року до 30.09.2011 року дорівнює 4 071, 64
грн., що з врахуванням сум витрат
понесених на виплату та доставку
пільгових пенсій громадянину ОСОБА_10 в
сумі 72,86 грн. складає 4 144,50 грн.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
є неаргументованими, а тому в їх
задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року в справі №2а-3337/11/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба