Справа № 2а/0270/3254/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/58024/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Іваненко Я.Л., Штульман
І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 30.07.2012р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05.09.2012р. у
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Шаргородському районі Вінницької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
коштів, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Шаргородському районі
Вінницької області звернулося до суду
із позовом про зобов'язання включити в
акти щомісячних звірок та стягнення
витрат на виплату пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членів їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, витрат по виплаті
та доставці щомісячної державної
адресної допомоги, пенсії ОСОБА_1
всього в сумі 154120,92 грн за період січень
- квітень 2011р.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 30.07.2012р., яка
залишена без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05.09.2012р., позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто витрати на пенсії
внаслідок нещасного випадку, що стався
на території СНД, витрати на пенсію
ОСОБА_1 В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що вона не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Згідно з частиною 9 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Російською Федерацією і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

Судами встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду на підставі актів про
нещасний випадок на виробництві
призначені та виплачувались пенсія по
інвалідності пенсіонеру, який отримав
трудові каліцтва на території
колишнього СРСР, та пенсія по втраті
годувальника ОСОБА_1

Також, судами встановлено, що
відповідачем не було прийнято до
заліку та не перераховано позивачу
витрати понесені останнім на виплату
вказаних пенсій, витрат на виплату та
доставку державної адресної допомоги.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
згідно статті 27 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», пункту 3
розділу ХІ Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та положень Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13.03.1992р. страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, та
пенсії по втраті годувальника, а в разі
виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодовувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Відмовляючи у задоволенні частини
позовних вимог, суди мотивували свої
рішення тим, що згідно положень статті 6
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статей 21, 25 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
державна адресна допомога, передбачена
постановою КМ України №265, не
відноситься до страхових виплат,
передбачених загальнообов'язковим
державним страхуванням від нещасних
випадків, а тому не повинна
виплачуватись за рахунок коштів
відповідача.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права і фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги
висновки суду не спростовують і є
безпідставними, оскільки згідно
положень Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992р. витрати, понесені органами ПФУ
у зв'язку із виплатою пенсії особам, які
стали інвалідами від нещасного випадку
на виробництві на території колишніх
республік СРСР, пенсій по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
30.07.2012р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05.09.2012р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Шаргородському районі Вінницької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
коштів - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
Я.Л. Іваненко

І.В. Штульман