Справа № 815/5193/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5193/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Завальнюка І.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації, третя особа -
ОСОБА_2, про визнання протиправним та
скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
14.11.2008 року за № 2520/А-2008 про
затвердження акту державної
приймальної комісії.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що оскаржуваним
розпорядженням затверджений акт
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва від 25.10.2008 р. Згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 20.08.2013 р. № 34/10 деякі
споруди виступають на земельну ділянку
позивача, а також не відповідають
будівельним і санітарним нормам. Крім
того, у 2008 р. ОСОБА_2 не мав права
приступати до забудови території,
оскільки отримав земельну ділянку у
приватну власність шляхом
приватизації лише у листопаді 2010 р., а
відповідне рішення № 1008-V сільради
прийнято 30.11.2009 р. Також позивач
зазначає, що не надавав до Шабівської
сільради розписки про те, що не
заперечує проти самовільних будов
ОСОБА_2 Про порушення своїх прав
оскаржуваним розпорядженням, зокрема
про прийняття в експлуатацію частини
будівель на земельній ділянці
позивача, останній дізнався під час
судового розгляду цивільної справи №
2-2222/11, у зв'язку із чим просив визнати
причини пропуску строку на звернення
до суду із даними вимогами поважними.

До суду з'явився позивач, який позовні
вимоги із викладених вище підстав
підтримав у повному обсязі та просив
задовольнити позов.

Представник відповідача до суду
не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином. Згідно наданої до суду факсом
заяви, відповідач просив відкласти
судовий розгляд справи, у зв'язку із
розглядом 10.11.2014 р. о 11:00 год. та о 12:40 год.
справ у господарському суді Одеської
області. Судом визнано неявку
представника відповідача неповажною,
оскільки зазначені у клопотанні
обставини не позбавляють можливості
участі в судовому засіданні іншого
повноважного представника позивача, у
тому числі й керівника установи.

Згідно наданих до суду заперечень,
відповідач позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, в задоволенні позову
просив відмовити, зважаючи на пропуск
позивачем встановленого ст.99 КАС
України строку на звернення до суду із
даними позовними вимогами, а також на
правомірність спірного розпорядження.
Зокрема, відповідач зазначив, що
оскаржуване розпорядження було
прийнято на підставі акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту, який був підписаний головою та
всіма членами державної приймальної
комісії, з дотриманням вимог діючого на
той час законодавства. Державною
приймальною комісією, утвореною
райдержадміністрацією було
підтверджено готовність до
експлуатації житлового будинку,
побудованого ОСОБА_2 в АДРЕСА_1. Після
чого оскаржуваним розпорядженням
райдержадміністрації в межах
повноважень та у передбаченому
законодавством порядку був
затверджений акт державної
приймальної комісії.

Третя особа - ОСОБА_2 до суду не з'явився,
про час та місце судового розгляду
справи повідомлений належним чином.
Згідно наданої 24.10.2014 р. до канцелярії
суду заяви, ОСОБА_2 просив відкласти
судове засідання, призначене на 10
жовтня 2014 р. о 12:00 год. у зв'язку із
необхідністю ознайомитися із
матеріалами справи. Інших заяв (про
відкладення або про розгляд справи без
його участі) від третьої особи до суду
не надходило. Зважаючи на те, що ОСОБА_2
просив відкласти судове засідання,
призначене на іншу (минулу) дату,
зазначені у заяві підстави для
відкладення судового розгляду справи
(необхідність ознайомитися із
матеріалами справи), що не позбавляло
можливості його явки до суду, та беручи
до уваги те, що третьою особою на
виконання ухвали суду від 17.09.2014 р.
надано до суду матеріали, з приводу
яких подано позов, відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розглянути справу в порядку письмового
провадження згідно ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
адміністративного позову та наявність
підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0,0976
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, розташованої по
АДРЕСА_2 Право приватної власності на
земельну ділянку посвідчено державним
актом, виданим 24 січня 2007 року
Шабівською сільською радою на підставі
рішення ради від 18 листопада 2005 року №
538-ІУ.

Крім того, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,1097 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованої по АДРЕСА_1 Право
власності на земельну ділянку
посвідчено державним актом, виданим 26
листопада 2010 року Шабівською сільською
радою на підставі рішення ради від 30
листопада 2009 року № 1008-У.

Так, на підставі договору дарування,
посвідченого 7 березня 1983 року
секретарем Шабівської сільської ради,
зареєстрованого в реєстрі за номером 32,
третя особа - ОСОБА_2 прийняв в дар від
ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1.

29 грудня 2008 року виконавчим комітетом
Шабівської сільської ради на підставі
рішення виконкому ради від 28 листопада
2008 року № 274/2008 ОСОБА_2 видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно:
житловий будинок літ. «А» загальною
площею 63,2 кв. м житловою площею 29,5 кв. м,
господарські будівлі та споруди гараж
літ. «Б», сарай літ. «В», літню кухню літ.
«Г», сарай літ. «Ж», альтанку літ. «Є»,
навіс літ. «З», сарай літ. «І», навіс літ.
«К», сарай літ. «Л», навіс літ. «М»,
вбиральню - душ літ. «Н», сарай літ. «О»,
навіс літ. «П», літню кухню літ. «Р»,
споруди № 1,4. Державна реєстрація права
власності ОСОБА_2 на підставі вказаного
свідоцтва про право власності
проведена 21 січня 2009 року.

Рішенням Шабівської сільської ради від
24 лютого 2009 року № 35/2009 дано дозвіл
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_2 на реконструкцію на своїй
присадибній ділянці сараю літ. «О» для
переводу в розряд магазину по АДРЕСА_1.
Рішенням виконавчого комітету
Шабівської сільської ради від 10 квітня
2012 року вирішено оформити право
власності ОСОБА_2 на будівлю магазину в
складі будівля магазину літ. «О», яка
розташована по АДРЕСА_1 та видати
свідоцтво про право власності ОСОБА_2
на будівлю магазину.

Згідно наявних в матеріалах
справи документів є розписка ОСОБА_1 з
приводу того, що він не заперечує що
будівлі сусіда ОСОБА_2, а саме сарай,
літня кухня, мансарда, знаходяться на
межі з ділянкою позивача.

У позові ОСОБА_1 заперечує факт
написання ним цієї розписки та зважає
на те, що оригіналу цієї розписки немає
у виконкомі Шабівської сільради, рівно
як і в Інспекції ДАБК.

Як вбачається з відповіді відділу з
питань наглядово-профілактичної
діяльності Білгород-Дністровського РУ,
при розгляді проекту магазину та
технічного паспорту будівлі за
адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що
житловий будинок з сараєм був
прийнятий в експлуатацію 25.10.2008 року у
встановленому чинним законодавством
порядку, габаритні розміри сараю після
реконструкції не змінювались, лише
змінилось функціональне призначення
сараю в магазин.

Рішенням виконавчого комітету
Шабівської сільської ради від 24.02.2009
року № 35/2009 дозволено ОСОБА_2
реконструкцію сараю літ "О" для
переводу на розряд магазину по АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету
Шабівської сільської ради було надано
дозвіл на оформлення права власності
ОСОБА_2 на будівлю магазину літ. "О", яка
розташована по АДРЕСА_1 та на видачу
свідоцтва про право власності ,
оскільки останнім був виготовлений
технічний паспорт, державний акт на
право власності на земельну ділянку та
будівлю здано в експлуатацію.

ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, а саме:
житловий будинок літ "А", гаражу літ. "Б" ,
сарай літ "В", літню кухню літ. "Г" , сарай
літ. "Ж", альтанку літ. "Є", навіс літ. "З",
сарай літ. "І", навіс літ. "К", сарай літ
"Л", навіс літ. "М", вбиральню-душ літ. "Н",
сарай літ. "О", навіс літ. П", літню кухню
літ. "Р" та споруди № 1, 4. Право власності
зареєстровано в КП
«Білгород-Дністрвоське БТІ», що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Державною приймальною комісією шляхом
прийняття акту про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 25.10.2008 р. було вирішено
прийняти в експлуатацію житловий
будинок під літ. «А», веранду під літ.
«а», гараж під літ. «Б», підвал під літ.
«б», сарай під літ. «В», літню кухню під
літ. «Є», навіс під літ. «З», сарай під
літ. «І», навіс під літ. «К», сарай під
літ. «Л», навіс під літ. «М»,
вбиральню-душ під літ. «Н», сарай під
літ. «О», навіс під літ. «П», літню кухню
під літ. «Р», тамбур під літ. «р1»,
споруди №№ 1, 4 по АДРЕСА_1.

Підставою для прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 став будівельний паспорт від
03.06.1985 р. № 53а, який втратив термін
зберігання.

Правові та організаційні засади
здійснення архітектурної діяльності
визначені в Законі України «Про
архітектурну діяльність» №687-XIV від
20.05.1999 року, який спрямований на
формування сприятливого життєвого
середовища, досягнення естетичної
виразності, економічної доцільності і
надійності будинків, споруд та їх
комплексів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» №687-XIV від
20.05.1999 року для забезпечення під час
забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації, вимог
вихідних даних, а також з метою захисту
державою прав споживачів будівельної
продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд, який здійснює
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України та її територіальні
органи.

Механізм та умови прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів визначений в ст. 30-1 Закону
України «Про планування і забудову
територій» №1699-III від 20.04.2000 року та
Порядком прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2004 року
№ 1243 (в редакціях чинних на момент
виникнення спірних правовідносин).

Так п. 1 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів встановлено, що цей Порядок
визначає основні вимоги та умови
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів незалежно від
джерел фінансування їх будівництва.

Прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
полягає у підтвердженні державними
приймальними комісіями готовності до
експлуатації об'єктів нового
будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
будівель і споруд як
житлово-громадського, так і
виробничого призначення, інженерних
мереж та споруд, транспортних
магістралей, окремих черг пускових
комплексів (далі - закінчені
будівництвом об'єкти), їх
інженерно-технічного оснащення
відповідно до затвердженої в
установленому порядку проектної
документації, нормативних вимог,
вихідних даних на проектування.

Пунктами 19 та 20 зазначеного Порядку
встановлено, що замовник, генеральний
підрядник разом із генеральним
проектувальником подають державній
приймальній комісії проектну та
виробничу документацію, пред'являють
виконані будівельно-монтажні роботи,
змонтоване технологічне обладнання та
документальне підтвердження
відповідності виконаних робіт
вихідним даним на проектування об'єкта.

На закінченому будівництвом
об'єкті повинні бути виконані всі
передбачені проектною документацією
та державними нормами роботи,
змонтоване і випробуване обладнання.

Відповідно до довідки КБ
«Білгород-Днівстровського БТІ» № 756
від серпня 2008 р. (а.с. 16) сарай «В», навіс
«П», альтанка «Є», навіс «З», сарай,
навіс «К», сарай, вбиральня - душова під
літ «Н», навіс «П», літня кухня,
мансарда «Р1», тамбур «р», тераса «р1»
самочинно збудовані, що виключає
отримання проектної документації на ці
будівлі та споруди. При цьому суд
відхиляє посилання відповідача на
неналежність зазначеного доказу,
оскільки по-перше, копія не нівелює
змісту оригіналу документу, а по-друге
відповідачем не спростовано і взагалі
не заперечується зміст цього
документу. Будь-яких доказів зворотніх
фактичних обставин, зокрема про те, що
будівлі не були самочинно збудовані,
відповідач не надає. Адресат же жодним
чином не впливає на зміст цього доказу.

У свою чергу, в п. 3 «Проектна
документація на будівництво» акту
державної приймальної комісії
зазначено - ПВГ, який виконав
будівельний паспорт № 53а від 03.06.1985 р., а
згідно п.4 акту державної приймальної
комісії вказано, що документація
затверджена головним архітектором
району (відсутня дата та номер). Копію
зазначеного будівельного паспорту до
суду ні відповідачем, ні третьою особою
не надано. Крім того, в п.5 відсутні
назви органу яким був видано дозвіл, на
виконання будівельних робіт, а також
відсутні терміни: початок та
закінчення будівельно-монтажних робіт.

При цьому суд враховує, що на
закінченому будівництвом об'єкті
повинні бути виконані всі передбачені
проектною документацією та
державними нормами роботи, змонтоване
і випробуване обладнання.

Стаття 17 Закону України «Про
основи містобудування» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) визначає, що
містобудівна документація -
затверджені текстові і графічні
матеріали, яким: регулюється
планування, забудова та інше
використання територій.

Містобудівна документація є
основою для вирішення питань щодо
розташування та проектування нового
будівництва, здійснення реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
об'єктів містобудування та
упорядкування територій.

Стаття 18 Закону України «Про основи
містобудування» визначає, що
реалізація містобудівної
документації полягає у впровадженні
рішень відповідних органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування при плануванні
відповідних територій, комплексній
забудові та реконструкції населених
пунктів, проектуванні та будівництві
об'єктів житлово-цивільного і
виробничого призначення, систем
транспортного та інженерного
забезпечення.

Частина 2 статті 22 Закону України
«Про основи містобудування» визначає,
що право на забудову (будівництво)
виникає щодо земельних ділянок,
визначених для містобудівних потреб
містобудівною документацією,
місцевими правилами забудови.

Згідно ст. 23 Закону України «Про
планування і забудову території» (в
редакції чинні на момент виникнення
спірних відносин) будівництво об'єктів
містобудування здійснюється згідно з
вимогами законодавства та відповідно
до затвердженої проектної
документації.

Відповідно до ст. 29 Закону України
«Про планування і забудову території»
дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.
Замовник для одержання дозволу на
виконання будівельних робіт подає
заяву до відповідної інспекції
державно-архітектурного контролю, до
якої додаються документи, що
засвідчують право власності чи
користування земельною ділянкою та
проектна документація на будівництво
погоджена та затверджена в порядку,
визначеному законодавством.

Аналогічні положення щодо отримання
права на будівництво певного об'єкту
містобудування містяться й в ст. 22
Закону України «Про основи
містобудування», де зокрема зазначено,
що право на будівництво (забудову)
будь-якого об'єкту містобудування
виникає лише після виникнення права
власності чи права користування
земельною ділянкою у порядку,
передбаченому законом, та отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

З огляду на те, що ОСОБА_2 отримав
земельну ділянку у приватну власність
шляхом приватизації у листопаді 2010 р., а
відповідне рішення було прийнято
Шабівською сільською радою 30.11.2009 р. №
1008-V, суд дійшов висновку про те, що
ОСОБА_2 не мав можливості надати
проектну документацію, затверджену в
установленому законодавством порядку,
а також отримати дозвіл на виконання
будівельних робіт, який видається
інспекцією ДАБК (до початку
будівельних робіт),

Суд також вважає обґрунтованими
посилання позивача на те, що в
порушення п.2.5 Порядку на розгляд
приймальної комісії ОСОБА_2 не було
надано дозвіл на виконання будівельних
робіт, адже відповідні пункти
приймального акту не заповнені. Також
суд враховує лист Інспекції ДАБК в
Одеській області від 22.07.2014 р. № 05/1-2877,
згідно з яким ОСОБА_2 не видавався
дозвіл на виконання будівельних робіт
за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому суд критично оцінює доводи
відповідача про те, що Інспекції ДАБК
утворені 23.05.2011 р. та почали роботу з
08.07.2011 р., оскільки на момент спірних
правовідносин державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснювали інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
складі органів містобудування і
архітектури, відповідно до Положення
про державний
архітектурно-будівельний контроль,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 березня 1993 р. N
225. Тим більше, що акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта зареєстрований в Інспекції
ДАБК в Одеській області 18.11.2008 р. за №
1653.

Таким чином, з урахування
вищенаведеного суд приходить до
висновку, що акт державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта:
АДРЕСА_1 не відповідає нормам
законодавства та за формою згідно
додатком до Порядку про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2004 року № 1243 (в редакціях
чинних на момент виникнення спірних
правовідносин), а отже розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області від 14.11.2008 року за № 2520/А-2008 в
частині затвердження акту державної
технічної комісії про здачу в
експлуатацію будівництва є
протиправним.

Крім того, суд враховує, що висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 20.08.2013 р. № 34/10 (а.с. 29-32)
встановлено, що будівлі житлового
будинку, розташованого за адресою
АДРЕСА_1 не відповідають будівельним і
санітарним нормам, а саме: по
протипожежних відстанях житлових
будинків ОСОБА_1 та ОСОБА_2, по
негерметичності системи
водовідведення житлового будинку
ОСОБА_2, по розташуванню сараю літ. "Л",
навісу літ. "М", вбиральні-душової літ.
"Н" на земельній ділянці по АДРЕСА_1 по
суміжної межі із земельною ділянкою по
АДРЕСА_2 по негерметичності частини
вигрібної ями, яка знаходиться під
будівлею вбиральні-душової літ. "Н" та
виступає на земельну ділянку ОСОБА_1

Також у відповідності до п.2 висновку на
земельній ділянці, що належить ОСОБА_1,
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ЯГ№ 935423, знаходиться частина огорожі
на бетонному цоколі з заповненням із
плит, яка розділяє суміжні ділянки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та виступає на 0,10 м на
земельну ділянку ОСОБА_1 на площі 1,45 м2
(розмірами 0,10 м * 14,50 м).

Таким чином, наявні порушення
санітарних та будівельних норм (у т.ч.,
але не виключно: сарай, вбиральня-душ
розташовані по суміжній межі із
земельною ділянкою позивача,
негерметична частина вигрібної ями
виступаю на земельну ділянку позивача,
огорожа виступає на 0,10 м. на земельну
ділянку позивача тощо) порушують права
та інтереси позивача. При цьому суд
критично оцінює доводи відповідача, як
підставу для відмови у задоволенні
позову, про те, що вищезазначений
висновок складений у 2013 році, тоді як
спірне розпорядження прийнято у 2008
році, оскільки з відповіді відділу з
питань наглядово-профілактичної
діяльності Білгород-Дністровського РУ
вбачається, що житловий будинок з
сараєм був прийнятий в експлуатацію
25.10.2008 р., габаритні розміри сараю після
реконструкції не змінювались, лише
змінилось функціональне призначення
сараю в магазин. Крім цього, будь-яких
доказів того, що вищевказані порушення
санітарних та будівельних норм виникли
після прийняття в експлуатацію об'єкта,
затвердженого спірним розпорядженням,
відповідачем не надано. Сама ж
наявність відображених у висновку
порушень відповідачем не
заперечувалась.

Неодмінною ознакою порушення права
особи є зміна стану її суб'єктивних
прав та обов'язків, тобто припинення чи
неможливість реалізації її права
та/або виникнення додаткового
обов'язку. Об'єктом судового захисту є
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Одним із головних принципів
адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 7 КАС України є
принцип верховенства права. Відповідно
до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права зобов'язує
суд надавати законам та іншим
нормативно-правовим актам тлумачення у
спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи.
Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень, при затверджені спірним
розпорядженням акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта: с. Прибрежне, вул. Єрична, 19,
діяв без урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), та без дотримання принципу
верховенства права.

З урахуванням викладеного, встановивши
неправомірність розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації від 14.11.2008 року
за № 2520/А-2008 про затвердження акту
державної приймальної комісії, суд
дійшов висновку про необхідність його
скасування, у зв'язку із чим визнає
позов обґрунтованим.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав
людини по справі «Ілхан проти
Туреччини» (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59)
зазначено, що правило встановлення
обмежень звернення до суду у зв'язку з
пропуском строку звернення повинно
застосовуватись з певною гнучкістю і
без надзвичайного формалізму, воно не
застосовується автоматично і не має
абсолютного характеру; перевіряючи
його виконання, слід звертати увагу на
обставини справи.

Суд враховує звернення ОСОБА_1 за
судовим захистом до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області,
в ході якого йому стало відомо про
існування спірного розпорядження,
використання позивачем інших способів
захисту порушеного права, суд дійшов
висновку про поважність причин
пропуску позивачем встановленого ч.2
ст.99 КАС України шестимісячного строку
на звернення до адміністративного суду
із даними позовними вимогами.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, у зв'язку із чим
підлягають задоволенню.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС
України суд вважає за необхідне
винести постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати поважними причини
пропуску ОСОБА_1 строку звернення до
суду.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
14.11.2008 року за № 2520/А-2008 в частині
затвердження акту державної
приймальної комісії про здачу в
експлуатацію житлового будинку з
господарськими будівлями громадянина
ОСОБА_2 на території Шабівської
сільської ради в АДРЕСА_1

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги.

Суддя ____________
І.В. Завальнюк