Справа № 643/10403/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа №
643/10403/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 12.08.2014р.
по справі № 643/10403/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до Московського районного
суду м.Харкова з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі
м.Харкова, в якому просила суд:

- визнати відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м.Харкова у
призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових
умовах неправомірною;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі
м.Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за
віком на пільгових умовах за період її
роботи в шкідливих умовах за списком №
2.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Московського районного
суду м.Харкова від 12.08.2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі
м.Харкова призначити ОСОБА_1 державну
пенсію на пільгових умовах за період
роботи у шкідливих умовах з 04.01.1987 р. по
21.08.1992 р., з 04.06.1998 р. по 01.12.1999 р., з 02.09.2002 р.
по 05.05.2008 р.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції,
при прийнятті оскаржуваної постанови,
норм матеріального права, просить суд
скасувати постанову Московського
районного суду м.Харкова від 12.08.2014 року
та прийняти нове рушення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Списку виробництв, цехів,
професій та посад, робота в яких дає
право на державну пенсію на пільгових
умовах та в пільгових розмірах,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
Стверджує, що не вбачається можливим
призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових
умовах за період роботи у шкідливих
умовах з 04.01.1987 р. по 21.08.1992 р., з 04.06.1998 р.
по 01.12.1999 р., з 02.09.2002 р. по 05.05.2008 р.,
оскільки до заяви про призначення
пенсії на пільгових умовах за списком
№2 позивачем не було надано довідку,
підтверджуючу роботу з особливо
важкими умовами праці або витяг з ЄДРЮО
та ФОП щодо ліквідації підприємства на
якому працювала ОСОБА_1 Таким чином,
вважає рішення суду першої інстанції
незаконним, необгрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи слід проводити в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з правомірності вимог позивача
та необхідності зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м.Харкова
призначити ОСОБА_1 державну пенсію на
пільгових умовах за період роботи у
шкідливих умовах з 04.01.1987 р. по 21.08.1992 р.,
з 04.06.1998 р. по 01.12.1999 р., з 02.09.2002 р. по 05.05.2008
р.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 46 Конституцій України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 2 Перехідних положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України , та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення"
забезпечення; особам, які працювали на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці та мали або матимуть
право на пенсію відповідно до статті 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсії призначаються за
нормами цього Закону, виходячи з вимог
віку та стажу, встановлених раніше
діючим законодавством.

В ст. 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються особам, які
мають на день введення в дію цього
Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" N 1788-XII від 05.11.1991
року на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. Працівникам інших
виробництв, професій та посад
дострокові пенсії залежно від умов
праці (але не раніш як після досягнення
55 років чоловіками і 50 років жінками)
можуть встановлюватися за
результатами атестації робочих місць
за рахунок коштів підприємств та
організацій, призначених на оплату
праці, які перераховуються до
Пенсійного фонду України на виплату
пенсій до досягнення працівником
пенсійного віку, передбаченого статтею
12 цього Закону. Порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 даного
Закону.

Проведення атестації робочих місць за
списками №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників було
передбачено також положеннями статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ.

Проте, Порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці було
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України лише 1 серпня 1992 року,
а тому роботи, професії та посади,
передбачені зазначеними списками, за
період до 1 серпня 1992 року мають бути
враховані призначенні пільгових
пенсій без результатів атестації
робочих місць.

Відповідно до статті 62 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.93 року N 58,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110,
трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника. За відсутності трудової
книжки або відповідних записів у ній
трудовий стаж встановлюється на
підставі інших документів, виданих за
місцем роботи, служби, навчання, а також
архівними установами. За відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи. У
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що
довідки мають надаватися у разі, коли
взагалі відсутні відомості в трудовій
книжці про роботу особи у спірний
період, що визначає її право на
пільгову пенсію.

З наявної у матеріалах справи копії
трудової книжки позивача (а.с.4-8)
вбачається, що ОСОБА_1, 1960 року
народження, тобто на момент звернення
до органів пенсійного фонду
(ІНФОРМАЦІЯ_1) позивач досягла віку 50
років.

Також, колегія суддів зазначає, що
трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджено
загальний стаж її роботи з 05.07.1977 року
по 13.12.2012 року, що складає більше 20
років, з них з 04.01.1987 року по 04.06.1998 року
позивач працювала переглядачем ампул з
ін`єкційними розчинами, з 04.06.1998 року по
01.12.1999 року - наповнювачем ампул, з 02.09.2002
року по 05.05.2008 року - переглядачем ампул
з ін`єкційними розчинами, з 05.05.2008 року
по 13.12.2012 року - переглядачем ампул з
ін`єкційними розчинами, що складає
більше 10 років.

Доводи відповідача про те, що період
роботи у шкідливих умовах з 04.01.1987 р. по
21.08.1992 р., з 04.06.1998 р. по 01.12.1999 р., з 02.09.2002 р.
по 05.05.2008 р. не є підтвердженим, оскільки
до заяви про призначення пенсії на
пільгових умовах за списком №2
позивачем не було надано довідку,
підтверджуючу роботу з особливо
важкими умовами праці, колегія суддів
відхиляє з огляду на таке.

Колегія суддів вказує на те, що Списком
№ 2 виробництв, цехів, професій та
посад, робота в яких дає право на
державну пенсію на пільгових умовах та
в пільгових розмірах, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173 передбачено роботу
наповнювачів ампул.

З приводу роботи позивача на посаді
переглядача ампул з ін`єкційними
розчинами, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з роз`ясненнями "О порядке
применения утвержденных
Постановлением Совета Министров СССР
от 22 августа 1956 г. № 1173 Списков
производств, цехов, профессий и
должностей, работа в которых дает право
на государственную пенсию на льготных
условиях и в льготных размерах",
затвердженими постановою Державного
комітету праці СРСР, Секретаріату
ВЦСПС від 02.04.1976 року № 81/8, з питань
призначення пенсій на пільгових умовах
та в пільгових розмірах, посаду
переглядача ампул з ін`єкційними
розчинами слід розуміти як посаду
браковщика.

Колегія суддів вказує на те, що
Списком № 2 передбачено роботу
браковщика, отже робота переглядача
ампул з ін`єкційними розчинами також
входить до переліку професій за
списком №2, які дають право на
державну пенсію на пільгових умовах та
в пільгових розмірах.

Таким чином, робота переглядача
ампул з ін`єкційними розчинами, як і
робота наповнювача ампул передбачені
Списком № 2 виробництв, цехів, професій
та посад, робота в яких дає право на
державну пенсію на пільгових умовах та
в пільгових розмірах, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173

Крім того, професії переглядача
ампул з ін`єкційними розчинами та
наповнювача ампул входили до переліку
атестованих робочих місць, професій та
посад із шкідливими умовами праці
відповідно до протоколу №15 від 21.12.2006
року ТОВ «Фармацевтична компанія
«Здоров`я» (а.с.14)

Таким чином, колегія суддів вказує на
те, що періоди роботи ОСОБА_1 з 04.01.1987 р.
по 21.08.1992 р., з 04.06.1998 р. по 01.12.1999 р., з
02.09.2002 р. по 05.05.2008 р. підлягають
зарахуванню до її пільгового стажу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить висновку, що на момент
звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу
із заявою про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, були наявні
всі умови (досягнення позивачем
50-річного віку, стаж роботи більше 20
років, з них стаж на роботах із
шкідливими умовами праці більше 10
років), що дають право на її
призначення, визначені п. б ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", а
відтак, відмова відповідача у
призначенні позивачеві пенсії за віком
на пільгових умовах є неправомірною.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про відмову позивачу
в призначенні пільгової пенсії за
віком за списком № 2, у зв'язку з
відсутністю необхідного пільгового
стажу роботи, відповідач діяв не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позовні вимоги про зобов'язання
призначити пенсію є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 12.08.2014р. по справі №
643/10403/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.