Справа № 754/16124/14-а
Суддя: Мальченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/741/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.2014 Суддя Деснянського
районного суду м. Києва Мальченко О.В.
розглянувши в скороченому
провадженні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов»язання вчинити певні дії, -

в
с т а н о в и в :

Позивач в особі представника
ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача з вимогами про визнання
дій та бездіяльності незаконними і
неправомірними щодо нарахування,
перерахунку та виплати додаткової
пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що
позивачу як особі, яка є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії не в
повному обсязі нараховується та
виплачується додаткова пенсія
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон України № 796-XII), а тому просить:
визнати дії та бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України
незаконними та протиправними щодо
нарахування, перерахунку та виплати
додаткової пенсії, передбаченої
статтею 51 Закону № 796; зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії відповідно
до вимог ст. 51 вищевказаного Закону, а
саме: додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 01.01.2000 р. і до моменту винесення
рішення у справі без урахування
приписів Бюджетних законів та
підзаконних нормативно-правових
актів Кабінету Міністрів України ,
якими визначено розміри пенсій для
осіб , постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи , відмінні
від законодавчо встановлених та
зобов'язати відповідача
перераховувати у подальшому позивачу,
визначені статтею 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри
пенсій, у зв'язку зі збільшенням
розміру прожиткового мінімуму, з
підстав, що містить зміст позовної
заяви, а також вчасно виплачувати
належну позивачу додаткову пенсію .

Відповідачем Управлінням
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва подані
заперечення на позов, в яких останнім
зазначено, що позивачем пропущено
строк позовної давності щодо
заявлених вимог та одночасно вказано
про те , що нарахування та виплата
позивачу додаткової пенсії
проводиться відповідачем у
відповідності до діючого
законодавства , нормативно-правових
актів Кабінету Міністрів України, які
визначають механізм обчислення
пенсій та розміри виплат , що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується у адміністративних
справах про оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Ухвалою Деснянського районного
суду м. Києва від 30.10.2014 р. позовну
заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, в частині вимог за період з
01. 01.2000 р. по 06.04.2014 р. - залишено без
розгляду.

Вивчивши письмові матеріали
справи, письмові заперечення
відповідача , суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва і отримує
пенсію за віком, передбачену Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", як учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії ( посвідчення серії Б №
086625 ) .

Згідно із ст. 49 вищевказаного
Закону пенсії особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Статтею 51 Закону (в редакції, що
діяла до прийняття Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
року) визначено, що особам, віднесеним
до категорії 2, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком.

Частиною другою статті 19
Конституції України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На виконання вимог пункту 3
Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни
«Про державний бюджет України на 2012
рік», Кабінет Міністрів прийняв
постанову «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 1210 від 23 листопада 2011
року, що набрала чинності з 01 січня 2012
року, якою затверджено порядок
обчислення пенсії особам, які
постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Пунктом 4 Прикінцевих положень
ЗаконуУкраїни «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» передбачено, що у 2013
році норми і положення статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до пункту 17 частини 1
статті 87 Бюджетного кодексу України до
видатків, що здійснюються з Державного
бюджету України (з урахуванням
особливостей, визначених пунктом 5
частини другої статті 67-1 цього
Кодексу), належать видатки на державні
програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки, запобігання
виникненню та ліквідації надзвичайних
ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно із абзацом 8 пункту 4
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2012
від 25.01.2012 року нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема питання соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Починаючи з 01 січня 2014 року, Закон
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014
року не містив норми, яка б
обмежувала у 2014 року пряме
застосування Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема
статті 51 даного Закону.

25.03.2014 року Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову № 112 „Про
внесення змін до деяких Постанов
Кабінету Міністрів України з питань
пенсійного забезпечення", якою внесено
зміни до пункту 13 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011
року № 1210, відповідно до яких щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" виплачується у таких
розмірах:

1) особам, що належать до категорії 1: з
числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні;
інвалідам II групи - 379,6 гривні;
інвалідам III групи - 284,7 гривні; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: інвалідам
I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи -
227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82
гривні; 2) особам, що належать до
категорій 2-4: особам, що належать до
категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що
належать до категорії 3, - 113,88 гривні;
особам, що належать до категорії 4, - 56,94
гривні;

Постанова Кабінету Міністрів
України "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, із
змінами та доповненнями від 25.03.2014 року
№ 112, прийнята без обмеження терміну її
дії, встановлені нею розміри
соціальних виплат такими, що не
відповідають наявним фінансовим
ресурсам Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2014
рік - не визнано.

Згідно з положеннями частини
четвертої статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при вирішенні
даного спору, суд виходить з того, що
при розрахунку державної та додаткової
пенсії, передбачених ст. ст. 49, 51 Закону
№ 796-ХІІ підлягають застосуванню
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Зважаючи на позицію Європейського
Суду з прав людини, відповідно до якої
держава не може посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії,
суд вважає за можливе застосувати саме
частину 1 ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" для розрахунку розміру
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Крім того, в даному випадку
мінімальний розмір пенсій за віком
використовується як розрахункова
величина для визначення розміру пенсії
та щомісячної додаткової пенсії,
передбаченої Законом № 796-ХІІ, оскільки
цей Закон передбачає в якості критерію
визначення розміру саме із розрахунку
мінімальної пенсії за віком, що на
думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст.
28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

31.07.2014 року до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
були внесені зміни Законом України №
1622-VII , зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п.67, відповідно до яких
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені зміни набрали законної сили
з 03.08.2014 року.

Закон України № 1622-VII від 31.07.2014 року,
яким внесено зміни до Закону України
„Про Державний бюджет України на 2014
рік" та відповідно до якого встановлено
інші розміри виплати для осіб на яких
поширюється Закон України „Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" набрав чинності з 03.08.2014
року, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню по 02.08.2014 року включно.

При цьому, не підлягають
задоволенню позовні вимоги позивача
про зобов'язання відповідача в
майбутньому (довічно) нараховувати та
виплачувати додаткову пенсію, оскільки
вирішення спорів на майбутнє чинним
КАС України не передбачено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України судові витрати суд відносить
на рахунок держави, оскільки згідно ст.
5 Закону України „Про судовий збір"
позивач звільнений від сплати судового
збору.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 2, 18, 71, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Постановою
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011
року № 1210, рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва щодо відмови в проведенні
перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1
виходячи з 30 % мінімальної пенсії за
віком, відповідно до ст. 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" -
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи, виходячи з 30 % мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
взявши за основу розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 06.04.2014 року по
02.08.2014 року включно, з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
адміністративного апеляційного суду
через суд першої інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя :