Справа № 872/10662/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2014 рокусправа № 0870/10956/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 28
травня 2013 року

у адміністративній справі № 0870/10956/12 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року задоволено адміністративний
позов ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»,
визнано протиправним та скасовано
прийняте Спеціалізованою державною
податковою інспекцією по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі Державної податкової служби
податкове повідомлення-рішення від
09.11.2012 року №, яким Публічному
акціонерному товариству
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 95154 грн.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена відповідачем по
справі з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального
права, у зв'язку з чим просить її
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову у задоволені позову ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу державної
податкової інспекції залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що оскаржуване у
цій справі позивачем податкове
повідомлення рішення № від 09.11.2012
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 95154,00 грн. - було
прийняте відповідачем на підставі Акту
перевірки від 24.10.2012 року, оформленого
за результатом проведеної
відповідачем в період з 02.10.2012 р. по
22.10.2012 р. документальної позапланової
виїзної перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині повноти
визначення податку на прибуток по
господарським взаємовідносинам з
покупцями-нерезидентами за період з
01.10.2009 р. по 30.09.2011 р., за висновками якої
відповідачем встановлено порушення
позивачем пп. 1.20.9 п. 1.20. ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 (далі -
Закон №334/94-ВР), пп. 135.5.11 п. 135.5 ст. 135, пп.
153.2.1, 153.2.3 п.153.2 ст. 153 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 3 квартал 2011 на суму 95154,00
грн.

Предметом перевірки податковим
органом були господарські операції
позивача по укладеному з ТОВ «ДСС
Глобал Трейдинг» (комісіонер) договору
комісії №21100584 від 20.04.2010 р., та
пролонгованого додатковою угодою №6
від 01.10.2010 р. до 31.12.2011 р., і додатковою
угодою від 05.12.2011 р. до 31.12.2012 р., на
підставі чого ТОВ «ДСС Глобал
Трейдинг» (комісіонер) уклав з «DSS
International SA» Швейцарія контракт
купівлі-продажу №50004 від 01.06.2010 р., за
яким продавець продає а покупець
зобов'язується сплатити та прийняти
металовироби згідно із Додатком №1
(специфікації) до контракту.

Висновки Акту перевірки відповідача
мотивовані невідповідністю експортних
цін рівню звичайних цін за період
липень-вересень 2011 року, та тим, що
підприємство було обізнано щодо
наявності ціни на продукцію. Зокрема,
відповідач зазначив, що згідно ВМД від
29.04.2011 №12615 реалізація прутків
легованої сталі гарячекат. (м.м.<2050
н/кв.мм) MnCr5 відбувалась за ціною 882 EUR,
тоді як ВМД від 20.07.2011 №22028 по
реалізації прутків з інших легованих
сталей (м.м.<2050 н/кв.мм) гарячекатані;
20MNCr5 відбувалась за ціною 727 EUR, що на 17%
нижче. Аналогічно згідно ВМД від 25.05.2011
№15501 реалізація прутків легованої
сталі гарячекат. (м.м.<2050 н/кв.мм) 20MnCr5
відбувалась за ціною 941 EUR, а ВМД від
20.07.2011 №22042 по реалізації прутків з
інших легованих сталей (м.м.<2050 н/кв.мм)
гарячекатані; 20MNCr5 відбувалась за ціною
752 EUR, що на 20% нижче. ВМД від 25.05.2011 №15501
реалізація прутків легованої сталі
гарячекат. обточ. (м.м.<2050 н/кв.мм) 20MnCr5
відбувалась за ціною 941 EUR, а ВМД від
29.07.2011 №22979 по реалізації прутків з
інших легованих сталей (м.м.<2050 н/кв.мм)
гарячекатані; 20MNCr5 відбувалась за ціною
719 EUR, що на 24% нижче.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд першої інстанції детально
дослідив зміст укладеного між
позивачем та комісіонером - ТОВ «ДСС
Глобал Трейдинг» договору комісії
№21100584 від 20.04.2010 р., за умовами якого
позивач доручав ТОВ «ДСС Глобал
Трейдинг» на платній основі від імені
та за рахунок позивача здійснювати
правочини та юридично значущі дії, а
саме: здійснювати реалізацію на
експорт з України партій товару, який
належить позивачу; укладати експортні
контракти купівлі-продажу, оформлювати
та підписувати інші необхідні для
здійснення продажу документи в
інтересах позивача, а також діяти в
інтересах позивача в межах вже
укладених зовнішньоекономічних
експортних контрактів; інші дії,
пов'язані з зазначеними операціями,
необхідні для виконання доручень
позивача, а також дослідив зміст
укладеного між комісіонером та «DSS
International SA» Швейцарія контракту
купівлі-продажу №50004 від 01.06.2010р., за
яким продавець продає а покупець
зобов'язується сплатити та прийняти
металовироби згідно із Додатком №1
(специфікації) до контракту, з
поставкою товару на умовах Инкотермс
2000, та визначенням конкретних умов
поставки, пунктів призначення,
переходу, виду транспорту на інших умов
у додатку 1 (специфікації), а також
сплатою за проданий товар в EUR або USD в
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок продавця прямим банківським
переведенням, також подальшою
реалізацією DSS International SA товару на
експорт «Strojopromet-Zagreb» d.o.o. (Хорватія).

Факт виконання умов вищезазначених
договору комісії №21100584 від 20.04.2010 р., та
контракту купівлі-продажу №50004 від
01.06.2010р., суд встановив дослідивши
долучені до матеріалів справи копії:
специфікацій від 22.02.2011 №2323, від 20.06.2011
№3529, від 20.06.2011 №3528, від 06.04.2011 №2507/191218826,
згідно яких комісіонеру було доручено
реалізувати товар (прутки з інших
легованих сталей); ВМД від 29.04.2011 №12615,
від 20.07.2011 №22028, від 25.05.2011 №15501, від
20.07.2011 №22042, від 29.07.2011 №22979, згідно яких
фактичним одержувачем товару від
позивача є підприємство-нерезидент
«Strojopromet-Zagreb» d.o.o. (Хорватія), а
перевізником ТОВ «Вікторія-Транс»,
який здійснив перевезення продукції
автомобільним транспортом від
позивача безпосередньо в країну
отримувача - Хорватія; та інвойсів, в
яких зазначено, що постачання
здійснюється відповідно договору
комісії від 20.04.2011 № 21100584 та контракту
від 01.06.2010 №50004 із зазначенням марки,
тоннажу та ціни товару, а також узяв до
уваги, що реальність здійснення
господарських операцій позивачем:
відвантаження, отримання оплати -
підтверджена відповідачем в Акті
перевірки, а первинні документи,
складені відповідно вимог податкового
та бухгалтерського законодавства.

З урахування встановлених фактичних
обставин проведених позивачем
господарських операцій, суд першої
інстанції спираючись на приписи пп.1.20.2
п.1.20 ст.1, пп.1.20.5 п.1.20 ст.1, пп.1.20.5-1 п.1.20
ст.1, пп.1.20.9 п.1.20 Податкового кодексу, та
з огляду на те, що для співставлення
відповідачем було взято продукцію, в
якій групи однакові, а марки сталі
різні та мають різні фізичні
властивості, якісні показники,
призначення, що підтверджується даними
сертифікатів якості, що підтверджено
сертифікатами якості №246291 до ВМД від
29.04.2011 №12615, №249916 до ВМД від 20.07.2011 №22028,
№250273 до ВМД від 25.05.2011 №15501 і №249657 до
ВМД від 20.07.2011 №22042 - суд дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність твердження
відповідача про порушення позивачем
пп.1.20.9 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№334/94-ВР від 28.12.1994 (далі - Закону
№334/94-ВР), у зв'язку з тим, що позивач не є
суб'єктом природної монополії
металургійного виробництва в
розумінні Закону України «Про природні
монополії» від 20.04.2000 №1682-III (далі -
Закон №1682), виробляєма позивачем
продукція не є унікальною на світовому
ринку та на її вартість на цьому ринку
впливають зовнішньоекономічні
фактори, на які позивач не впливає, а
також про правомірність визначення
позивачем доходу за контрактною
(звичайною) ціною на підставі пп. 1.20.1,
1.20.6 п. 1.20 ст. 1 Закону №334/94-ВР, оскільки
продукція позивача в межах території
України виробляється лише позивачем.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходячи з аналізу
положень пп.14.1.159 п.14.1 ст.14, пп.135.5.11 п.135.5
ст.135, ст.146, 147, пп.153.2.1, 153.2.2, 153.2.3 п.153.2
ст.153, і ст.155-161 ПК України, та з
недоведеності відповідачем
відсутності в діях позивача ділової
мети, а також відсутності отримання
позивачем вигоди від здійснення
зазначених вище господарських
операцій, оскільки реалізація цих
товарів відбулась за цінами вищими від
собівартості їх виробництва, правильно
визнав неправомірним оскаржуване у
цій справі податкове
повідомлення-рішення, та
обґрунтованими позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», і
відповідно необхідності їх
задоволення у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції в
повному обсязі, оскільки законодавцем
чітко визначено, що доход отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг), повинен бути не меншим
за звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуги), які діяли на дату такого
продажу, у тому випадку, коли договір
купівлі продажу укладається між
платником податку і пов'язаною особою.

Підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1
зазначеного Закону передбачено, що
якщо цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне,
вважається, що така ціна відповідає
рівню справедливих ринкових цін.
Згідно з цим підпунктом справедлива
ринкова ціна - це ціна, за якою товари
(роботи, послуги) передаються іншому
власнику за умови, що продавець бажає
передати такі товари (роботи, послуги),
а покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві
сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених Законом №
334/94-ВР, покладається на податковий
орган у встановленому порядку. При
проведенні перевірки платника податку
податковий орган має право надати
запит, а платник податку зобов'язаний
обґрунтувати рівень договірних цін.

Таким чином, якщо не доведене зворотне,
звичайною вважається ціна, визначена
сторонами договору. При цьому обов'язок
доведення невідповідності ціни
договору рівню звичайних цін
покладається на податковий орган.

Для визначення звичайної ціни
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах. Однак при цьому необхідно
враховувати, чи є умови таких договорів
співставними, важливе значення також
мають і властивості товарів, які є
предметом купівлі-продажу.

У справі, що розглядається, суд першої
інстанції врахував наведені вимоги
законодавства, а доводи апеляційної
скарги відповідача висновки суду
першої інстанції не спростовують, та
ґрунтуються лише на помилковому
розумінні норм матеріального права, що
сформовано відповідачем у зв'язку з не
проведенням ним детального та
обґрунтованого аналізу цін, які
існували на ринку купівлі-продажу, не
здійсненням аналізу договорів з
ідентичними (однорідними) товарами та
співставними умовами, не наданням
оцінки наявності або відсутності
будь-яких інших об'єктивних умов, що
існували на ринку ідентичних
(однорідних) товарів та могли вплинути
на ціну вказаної у цій справі
продукції.

Враховуючи, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 200 КАС
України, залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби - залишити без задоволення

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов